Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») 17.02.2023 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в сумі 195 602,76 грн., яке було виплачене позивачем за наслідками страхового випадку, що відбувся 17.02.2020 року внаслідок пошкодження відповідачем, яку постановою Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2020 року визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, за участю транспортного засобу відповідача та транспортного засобу «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , який було забезпечено Товариством позивача за Договором добровільного страхування наземного транспорту № FO-570202 від 28.12.2019 року. 23 лютого 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 23 лютого 2023 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що [PERSON] , 17.02.2020 о 23 год. 45 хв. по бул. Дружби Народів у м. Києві, керуючи автомобілем Ауді д.н.з. [NUMBER] , не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, порушила п.п. 2.3б, 13.1 ПДР України, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Ніссан д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який від цього здійснив зіткнення з автомобілем Рено Меган д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який, в свою чергу, здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року у справі № 757/9023/20-п [PERSON] була визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнута до адміністративної відповідальності за порушення ПДР та вчинення ДТП від 17.02.2020 року за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі № 757/9023/20-п постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 06.04.2020 року щодо [PERSON] в частині притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасовано, а провадження, в цій частині, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, постанова Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року у справі № 757/9023/20-п щодо визнання [PERSON] винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 17.02.2020 року набрала законної сили. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року та постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі № 757/9023/20-п, зокрема, щодо вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, щодо пошкодження автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 10.11.2019 року автомобіль «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , було забезпечено ПрАТ «СГ «ТАС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № FO-570202 від 28.12.2019 року. 18.02.2020 року власником автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , ТОВ «УЛФ-Фінанс» подано заяву про настання події та виплату страхового відшкодування. На підставі Акту огляду транспортного засобу від 18.02.2020 року, Рахунку № VSK0096281 від 22.02.2020 року про визначення вартості відновлення пошкодженого автомобіля, Страхового акту № 04568/01/920 від 26.02.2020 року, страховиком ПрАТ «СГ «ТАС» на користь страхувальника пошкодженого автомобіля здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 195 602,76 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 83319 від 27.02.2020 року. За даними Централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 17.02.2020 року не застрахована. Пунктом 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 9.4. ст. 9 Закону передбачено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. За таких обставин, суд вважає, що позивачем ПрАТ «СГ «ТАС» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 195 602,76 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем на користь потерпілої особи за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню у порядку суброгації з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП не застрахована. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 684,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved