Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києваа звернулось Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути достроково з відповідача заборгованість за Заявою про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/4038/821079139 від 30.04.2021 у розмірі 95821 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 77000 грн., та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 18821 грн. 92 коп., а також судовий збір в сумі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.04.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та відповідачем було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/4038/82/1079139, за яким кредитор надав відповідачу кредит в сумі 10000 грн., строком на 48 місяців під фіксовану процентну ставку - 48 % річних, а відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок клієнта. Проте відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно умов договору, а також погашення кредиту та відсотків за кредитом, в зв`язку з чим станом на 09.02.2022 у нього виникла заборгованість перед позивачем за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/4038/82/1079139 від 30.04.2021 у розмірі 95821 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 77000 грн. та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 18821 грн. 92 коп. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконанням відповідачем договірних зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, банк вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначений борг із відповідача на свою користь в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2022 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 23.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з Повідомленням (викликом) сторін. 06.03.2023 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. 31.08.2021 о 12 год. 18 хв. відповідач отримав на свій фінансовий телефон дзвінок з номеру [NUMBER] . Особа, що телефонувала, назвалася представником банку та повідомила про необхідність дати підтвердження на списання грошових коштів з кредитної картки. Оскільки відповідач жодного доручення банку на списання будь-яких коштів з кредитної картки не давав, по телефону відмовив в схвалені цієї операції та попросив заблокувати кредитну картку. Зайшовши через деякий час в онлайн додаток, відповідач пересвідчився, що кредитна картка заблокована. В цей же день, 31.08.2021, приблизно о 16 год. 00 хв. відповідач виявив, що картка з невідомих причин розблокована та відбулось списання без його відома грошових коштів в сумі 79287 грн. 73 коп. на підставі фінансових операцій безготівкового переказу коштів без зазначення часу їх вчинення. При цьому, сам відповідач жодних безготівкових перерахувань з кредитної картки взагалі не здійснював не лише 31.08.2021, а й до цього часу також, доручень банку на проведення таких операцій та дозволів на підтвердження списання коштів з кредитної картки не давав. Зазначене перерахування грошових коштів було проведено без відома відповідача, без його інформування в будь якій формі про таке перерахування і без отримання від нього будь яких підтверджень. Всього відповідачем 31.08.2021 були виявлені наступні несанкціоновані перерахування грошових коштів (без зазначення часу таких перерахувань): 1) 14 852.00 (безготівковий платіж PLATON P2P Kiev); 2) 460,56 (комісія за переказ з картки на картку); 3) 14 852.00 (безготівковий платіж PLATON P2P Kiev); 4) 460,56 (комісія за переказ з картки на картку); 5) 14 852.00 (безготівковий платіж PLATON P2P Kiev); 6) 460,56 (комісія за переказ з картки на картку): 7) 14 852.00 (безготівковий платіж PLATON P2P Kiev); 8) 460,56 (комісія за переказ з картки на картку); 9) 14 852.00 (безготівковий платіж PLATON P2P Kiev); 10) 460.56 (комісія за переказ з картки на картку); 11) 2631.00 (безготівковий платіж PLATON P2P Kiev); 12) 93,93 (комісія за переказ з картки на картку). Відразу після виявлення крадіжки коштів з кредитної картки о 16 год. 09 хв. відповідач негайно звернувся на гарячу лінію банку за номером телефону [NUMBER] , повідомив про несанкціоноване списання грошових коштів, суть телефонної розмови з власником телефонного номеру [NUMBER] тa про необхідність повторного блокування кредитної картки. В цей же день приблизно о 17 год. 00 хв. відповідач відвідав відділення позивача за адресою м. Київ, вул. Пирогова, буд. 7, з метою отримання повної та достовірної інформації про вчинені операції, отримувача коштів, його платіжних реквізитів, призначення платежів. Але відповідачу було повідомлено, що працівники відділення не володіють такою інформацією. Після цього в цей же день відповідач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Подільського УП ГУ НП у м Києві, але кримінальне провадження в порушення вимог КПК України було зареєстроване не протягом 24 годин, а лише 07.09.2021. При цьому, в отриманому відповідачем витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підставою відкриття кримінального провадження з незрозумілих причин зазначена не заява [PERSON] , а рапорт оперуповноваженого, який приймав від відповідача заяву, і рапорт датований лише 06.09.2021. Таким чином, відповідач після виявлення несанкціонованого списання з його рахунку грошових коштів негайно в той же день вчинив усі можливі дії щодо повідомлення позивача про таке списання коштів та звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів. Відповідач звертався неодноразово до позивача із заявами та скаргами, в яких наголошував про те, що не має жодного відношення до списання грошових коштів з його карткового рахунку 31.08.2021, вимагав провести службову перевірку дій/бездіяльності службових осіб позивача, оскільки фактичні обставини дають йому підстави підозрювати, що несанкціоноване списання грошових коштів могло відбуватися за участі службових осіб банківської установи. З оглядку на наведене, у позовній заяві та доданих до неї документах відсутні дані, якими б доводився факт вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, a відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, по такому факту відкрите кримінальне провадження. Враховуючи наведене, представник відповідача вказує на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача також надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просить відмовити у задоволенні позову. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.04.2021 АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] уклали угоду № СMDPI-1475187, відповідно до якої відповідач прийняв публічну пропозицію позивача про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 30.04.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/4038/82/1079139, відповідно до якої кредитор зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту 10000 грн. та максимального ліміту 500000 грн., строком на 48 місяців, під 48 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Заявою. Отже, з укладенням Заяви у відповідача виник обов`язок повернути позивачу кредит та відсотки у строки та в розмірах, чітко встановлених Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/4038/82/1079139. Протоколом Загальних зборів акціонерів № 36-62 від 23.04.2021 прийнято рішення про зміну найменування АТ «Райффайзен Банк Аваль» на АТ «Райффайзен Банк», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що у встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 09.02.2022 загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 95821 грн. 92 коп., із яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 77000 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 18821 грн. 92 коп. З розрахунку заборгованості вбачається, що 31.08.2021 з рахунку [PERSON] зафіксовано безготівкові платежі, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором. 06.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви відповідача внесено відомості про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 190 КК України, за № 12021105070001646 та розпочато досудове розслідування. Встановлено також, що відповідач звертався до позивача із заявами про вжиття заходів щодо несанкціонованого зняття грошових коштів з карткового рахунку, однак позивачем такі звернення залишені без уваги. Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України). У частині шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що відповідач виконав свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору, повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку та звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У той же час позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі №6-71цс15, у якій, зокрема, зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30.04.2010, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі №27/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) та постанові від 20.06.2018 у справі № 691/699/16-ц вказану правову позицію підтримав. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог АТ «Райффайзен Банк» слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк», судові витрати у даній справі покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed