Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

14.08.2018 до Яворівського районного суду Львівської області суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він проживає за адресою [ADDRESS] . Поряд із ним, в [ADDRESS] , приблизно з 2000 року проживає сусід [PERSON] із своєю сім`єю. На своїй прибудинковій території [PERSON] , облаштував ряд допоміжних та господарських будівель та споруд, зокрема: сарай, дерев`яний туалет, клітки для тримання птиці та гнійну яму. Зазначені споруди, за винятком сараю, розташовані впритул до межі між будинковолодіннями, і відстань від місця їх знаходження (окрім сараю) становить близько 3-4 метрів. Позивач вважає, що облаштування зазначених споруд було вчинено з порушенням Державних санітарних нормам та правил утримання населених місць та Державних будівельних норм 360-92 "Планування і забудова міських і сільських поселень", що створює неможливі умови для нормального та безпечного проживання членів сім`ї позивача, адже із них постійно чути неприємних запах, а з кліток для птиці постійно капають відходи та гноївка з вигрібної ями потрапляє на належну позивачу земельну ділянку. Єдиним способом поновити порушене право позивача на користування своїм будинковолодінням є покладання на відповідача обов`язку облаштувати сарай (конюшню), гнійну яму, клітки для тримання птиці та дворову вбиральню, на відстані не ближче ніж 15 метрів від належного йому новозбудованого житлового будинку. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. від 06.09.2018 відкрито провадження за вказаним позовом і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Згідно з розпорядженням керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №365 від 01.03.2019 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.03.2019, у зв`язку із заліченням повноважень судді Швед Н.П. матеріали справи передані судді Кондратєвій Н.А. Ухвалою судді від 09.07.2019 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано п`ятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення вказаних в ній недоліків. 22.07.2019 від позивача на адресу суду надійшла виправлена заява з усуненими недоліками. 09.04.2021 позивачем [PERSON] до суду подано заяву про зменшення позовних вимог - просить суд постановити рішення, яким зобов`язати [PERSON] за власний рахунок демонтувати сарай (конюшню) довжиною 10 м, шириною 4 метри, який розташований на його присадибній земельній ділянці, на відстані 8,45 м від його будинку, зважаючи, що облаштування такого не відповідає вимогам ДБН. Таке розташування конюшні, створює загрозу виникнення пожежі та загоряння житлового будинку позивача, оскільки даний навіс знаходиться в аварійному стані, крім цього від сараю чути неприємний запах через утримання там коней. Від решти позовних вимог позивач відмовляється, зважаючи, що відповідач добровільно усунув перелічені в позовних вимогах споруди, зокрема засипав гнійну яму, прибрав клітки для тримання птиці та дворову вбиральню, та облаштував вигрібну яму у відповідності до вимог. Окрім цього, 25.06.2021 позивачем подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить суд постановити рішення з урахуванням зміненого предмету позову, яким зобов`язати [PERSON] , за власний рахунок, демонтувати навіс (конюшню) висотою 4,35 м., площа забудови 44,4 м.кв., який не відповідає ДБН та виходить за межі присадибної земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . У зв`язку із припиненням судді Яворівського районного суду Львівської області Кондратьєвої Н.А. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №511 від 01.11.2021 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено та передано на розгляд судді Колтуну Ю.М. 13.01.2022 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та проведення судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.09.2022 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Зазначив, що розташування відповідачем навісу (конюшні) на відстані 8,45 м від його будинку, істотно порушує його умови проживання останнього, оскільки постійно йде неприємний запах та створює загрозу виникнення пожежі. Представник позивача адвокат Гордон І.М. в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, вважає, що навіс (конюшня) була збудована відповідачем з порушенням приписів ДБН. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Зозуля А.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасникам справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, в судовому засіданні було встановлено, що згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії АГ №059165, виданого 31.05.2012, земельна ділянка, площею 0,1541 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в с.Добростани Яворівського району Львівської області, належить [PERSON] . Державний акт, виданий на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Добростанівської сільської ради №326 від 11.04.2005 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.06.464.00178. Дана земельна ділянка з кадастровим номером 4625883200:05:004:0009 від п Б до В межує із землями [PERSON] , [PERSON] . В позові позивач зазначив, що відповідач [PERSON] облаштував на своїй земельній ділянці сарай, туалет, клітки для тримання птиці, гнійну яму поруч з його домоволодінням, що істотно порушує умови проживання останнього в будинку. З даного питання позивач звертався до Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області. Згідно з копії повідомлення управління Держпродспоживслужби в Яворівському районі від 13.10.2017 №505/765-М адресованого [PERSON] , комісією у складі сільського голови Добростанівської сільської ради Гуль І.І., секретаря сільської ради с.Добростани Кунанець О.М., спеціаліста-землевпорядника Добростанівської сільської ради Гасюк Н.І., фельдшера санітарного відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління Держпродспоживслужби в Яворівському районі Цікалишин М.Г. проведено комісійний розгляд звернення [PERSON] та встановлено, що факти наведені у зверненні частково підтвердилися в питаннях недотримання санітарних вимог щодо розташування сараю, кліток для тримання птиці, майданчика для компосту (гнійної ями) та дворової ями. [PERSON] рекомендовано облаштувати гнійну яму, клітки для тримання птиці на відстані не ближче 15 м. від вікон житлового будинку. Оскільки на думку членів комісії переоблаштування дворової вбиральні та сараю [PERSON] потребує матеріальних затрат - залишити без змін, що підтверджується копією акта комісійного розгляду звернення від 11.10.2017. Крім цього, за повідомленням Держпродспоживслужби в Яворівському районі від 13.01.2018 № 16/765-М, адресованого [PERSON] , рекомендації які надані [PERSON] виконані частково, а саме гнійна яма облаштована на відстані не ближче 15м від житлового будинку. Також за повідомленням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 18.05.2018 № 7-1-13/4668 звернення [PERSON] знято з контролю Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області. Відповідно до листа голови Добростанівської сільської ради Яворівського району Львівської області №103 від 02.07.2018, сільська рада не в змозі зобов`язати [PERSON] з приводу облаштування сараю, туалету, кліток для тримання птиці, так як вони були збудовані раніше ніж житловий будинок [PERSON] . Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу: 196714875, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4625883200:05:004:0139. Окрім цього на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог відповідач надав суду, зокрема копію плану належної йому земельної ділянки в с.Добростани, Добростанівської сільської ради. Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу: 122137862, [PERSON] є власником будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Дане будинковолодіння складається з житлового будинку, погрібу під будівлею, дровітні, сараю, вбиральні, навісу, огорожі, хвіртки, воріт, вимощення, що підтверджується технічним паспортом, який виготовлено ФОП [PERSON] [INFO] . Як убачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу: 150139563, та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за№НВ-4608091632018 [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4625883200:05:004:0147, яка розташована в [ADDRESS] . Рішенням виконкому Добростанівської селищної ради № 61 від 24.10.2011 [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Добростани Яворівського району Львівської області. Відповідно до копії Акта винесення в натуру основних вісей будівлі представником КП «Архітектурно-планувального бюро Яворівської районної ради» проведено винесення в натурі вісей будівель, передбачених схемою забудови на земельній ділянці, яка належить [PERSON] з кадастровим номером 4625883200:05:004:0009. За копією висновку про забудову земельної ділянки за заявою забудовника [PERSON] запроектовано будівництво індивідуального житлового будинку Також суду надано на дослідження фотознімки на яких зображено навіс (конюшню) та копію Плану забудови с Добростани, кадастровий план земельної ділянки 4625883200:05:004:0147. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що розташування відповідачем навісу (конюшні) в близькості до його будинковолодіння, істотно порушують умови проживання останнього в будинку, а отже порушують права позивача, оскільки облаштування навісу, не відповідає ДБН та виходить за межі присадибної земельної ділянки на відстані 8,45 м від його будинку, від нього постійно йде неприємний запах та створює загрозу виникнення пожежі. Розглядаючи дану справу, суд забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Факт порушення права, згідно з приписами ЦПК України, має довести особа, яка звертається з позовом. Для з`ясування цих фактів суд має визначити суб`єктний склад спірних правовідносин, тобто встановити коло осіб, які є власниками або користувачами суміжних земельних ділянок чи співвласниками або співкористувачами земельної ділянки, на якій здійснено будівництво та наявність чи відсутність їх обґрунтованих заперечень щодо будівництва, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до 3.25а* ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30.03.2012 року №6 визначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, не додержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Вказані вище норми для зведення будівель, можливо не було враховано та дотримано відповідачем при облаштуванні навісу (конюшні), що можливо з`ясувати лише шляхом призначення та проведення судової експертизи, Однак із клопотанням про призначення експертизи у справі для підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] до суду не звертався. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.7 ст. 319 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Статтею 375 ЦК України установлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Пунктом "г" частини 1 статті 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Частиною 1 статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Частиною 2 статті 152 ЗК України установлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до абз.2 п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Однак, всупереч вказаним вимогам закону позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, а саме що існування неприємного запаху, який походить від навісу (конюшні), яка розташована на земельній ділянці, що перебуває у власності відповідача завдає або можуть завдавати позивачу якихось незручностей або перешкод у користуванні належним йому майном. Також позивачем не доведено факту того, що існування навісу (конюшні) порушує його права, як землекористувача сусідньої земельної ділянки, що, в свою чергу, чинить перешкоди у користуванні ним його майном. Позивач також просить суд зобов`язати відповідача знести споруду - навіс, побудовану біля межі земельних ділянок сторін. Проте ним не надано суду належних доказів, які б підтверджували, що будівництво такої споруди було незаконним або здійснено з істотним порушенням будівельних і санітарних норм, чи вимог пожежної безпеки. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність, допущених під час влаштування [PERSON] навісу (конюшні), порушень будівельних чи санітарних норм, чи вимог пожежної безпеки. Суду також не надано достатніх доказів того, що навіс (конюшня) з врахуванням розмірів та конфігурації ділянки, на якій він розміщений, може (не може) бути влаштований (перенесений) на інше місце, що б вказувало на необхідність його демонтажу, як єдиного можливого способу для захисту прав позивача та неможливість застосування інших, менш обтяжливих для відповідача способу захисту прав. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Оскільки позивачу [PERSON] судом відмовлено у задоволені позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати на його користь не стягуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed