Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

01.02.2023р позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] о стягнення заборгованості. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н від 25.04.2019.15, згідно якої отримала у користування кредитний ліміт у розмірі 49000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконувала умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, позивач звернувся з позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 04.05.2022 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Постановлено стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 25.04.2019 (тілом кредиту) у сумі 51714 гривень 48 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. Позивач просить стягнути суму у розмірі 21397,88 грн., що складається із наступного: - відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 5443,90 грн. за період з 31.01.2020 по 30.06.2021; - втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 15953,98 грн., які складається з 13756,05 грн. - нарахування інфляційних втрат + 2197,93 гри. - нарахування 3% річних за період з 31.07.2021 по 30.11.2022, про що надав розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ та розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних до позовної заяви. Відповідач правом подання відзиву не скористалася. 2. Рух справи у суді Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023 вказану цивільну справу передано на розгляд судді Братків І. І. Інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача отримана суддею 13.02.2023. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 14.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 06.03.2023, відкладено на 23.03.2023, 18.04.2023. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до частини третьої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно із частиною п`ятою статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідності до пункту 2 частини першої статті 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Судові повістки про виклик до суду у цивільній справі відповідачу направлялись за його зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ), однак повертались на адресу суду без вручення із незалежних від суду причин. Також відповідач повідомлялася про судові засідання шляхом розміщення оголошення про дату час та місце розгляду справи на офіційному сайті Судової влади. Відповідно до частини першої та другої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Як визначено частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибуває на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не відомі; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. Фактичні обставини справи. В силу дії ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н від 25.04.2019 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та між АТ КБ «ПриватБанк» та отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується Довідкою про видані кредитні картки, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також випискою по рахунку). 14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»). Банком надана виписка по рахунку відповідача за карткою та довідка про надані відповідачу картки. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 04.05.2022 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Постановлено стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 25.04.2019 (тілом кредиту) у сумі 51714 гривень 48 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. Доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту матеріали справи не містяться. Відповідно до розрахунку відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 по 30.06.2021 складають 5443,90 грн.; втрати від інфляції за весь час прострочення з 31.07.2021 по 30.11.2022 становлять 15953,98 грн., що складається з 13756,05 грн. - нарахування інфляційних втрат + 2197,93 гри. - нарахування 3% річних за період. 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу дії ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконанню грошового зобов`язання. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 справа № 342/180/17 зроблено висновок, що банк має право на стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6- 1412цс 16. Позицією у постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Виконання договору позивачем щодо надання можливості використання кредитного ліміту підтверджується випискою по рахунку, де зазначені відповідні операції, а також операції щодо часткового повернення коштів тобто виконання договору відповідачем. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, як зазначено, в силу ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень ВСУ платежі встановлені\~ст. 625 ЦК України\~є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, позивач просить стягнути суму у розмірі 21397,88 грн., що складається із наступного: - відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 5443,90 грн. за період з 31.01.2020 по 30.06.2021; - втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 15953,98 грн., які складається з 13756,05 грн. - нарахування інфляційних втрат + 2197,93 гри. - нарахування 3% річних за період з 31.07.2021 по 30.11.2022, про що надав розрахунок відсотків за обліковою ставкою НБУ та розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних до позовної заяви. Наведений представником позивача розрахунок заборгованості є арифметично вірним, такий не спростовувався відповідачем, а тому, судом такий береться до уваги. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] дійсно не виконувала належним чином умов договору про надання банківських послуг № б/н від 25.04.2019, кредит в установлені строки його повернення не повернула, а тому за рішенням суду від 04.05.2022 з неї була стягнута заборгованість у розмірі 51714,48 грн, тому враховуючи, що відповідач дійсно прострочила виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України в розмірі 5443,90 грн та інфляційні втрати у розмірі 15953,98 грн підлягають задоволенню. 6. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої\~статті 141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved