Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що з 14 жовтня 2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Диканського районного суду Полтавської області від 06.10.2015 шлюб між сторонами у справі розірвано. У зв`язку із зловживанням алкогольними напоями та веденням антисоціального способу життя діти були забрані у відповідача Службою у справах дітей Диканської селищної ради та відповідно до розпорядження голови Диканської районної державної адміністрації № 172 від 11.12.2020 визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком - позивачем [PERSON] . Оскільки відповідач ухилялася від обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на його повному утриманні, рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 14.06.2021 було призначено щомісячне стягнення з відповідачки на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів її доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідач аліменти не сплачує, будь-якої матеріальної допомоги дітям не надає. Станом на 01.10.2022 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 64 400,06 грн. Відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує належних умов проживання, навчання та виховання дітей, не піклується про їхній фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не надає коштів на утримання дітей, не бере участі у їхньому шкільному та соціальному житті, не цікавиться здоров`ям та вихованням своїх дітей, не бачиться з ними, не виявляє жодного материнського піклування та турботи, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей. Позивач самостійно піклується про дітей, займається їхнім навчанням, вихованням та побутом. Позивач створив належні умови для життя та розвитку дітей, повністю взяв на себе відповідальність за них. Позивач вдруге одружився, має постійне місце проживання, має стабільний дохід, позитивно характеризується. Натомість відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, веде антисоціальний спосіб життя, що підтверджується вироками суду, та притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Змінити поведінку відповідачки у кращу сторону неможливо. Вказані обставини свідчать про самоусунення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дітей без будь-яких на те підстав. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Конюшенко М.А. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. При цьому, позивач пояснив, що відповідачка відвідувала дітей 2-3 рази за три роки, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала, лише двічі сплатила аліменти. Він з відповідачкою розлучився у 2015 році, діти останні три роки проживають разом з ним. Відповідачка постійно зловживала алкогольними напоями, гуляла і він забрав дітей до себе, оскільки за повідомленням Служби у справах дітей Диканської селищної ради, вона разом з ними перебувала в накркоманському оточенні. Діти були брудні та голодні. Позивач вказав, що ним створено належні умови для проживання дітей, у нього є постійна робота та нова дружина, яку діти називають матір`ю. Зазначив, що оскільки зараз в Україні йдуть повномасштабні воєнні дії, він може бути мобілізований і тоді його діти знову опиняться на вулиці, а в разі позбавлення відповідача батьківських прав, його дружина матеме можливість усиновити його дітей. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі розпискою про отримання нею особисто у суді повістки про виклик до суду та поштовою розпискою про отримання судової повістки, повторно не з`явилася в судове засідання, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов чи інших заяв або клопотань суду не надала Представник третіх осіб Служби у справах дітей Диканської селищної ради та Органу опіки і піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради Кудінова І.М. в судовому засіданні вказала, що Служба у справах дітей спостерігає за сім`єю [PERSON] з 2018 року. Спочатку діти проживали разом з відповідачкою. Тоді представників служби у справах дітей постійно викликали сусіди, так як діти часто були у занедбаному стані. Приїхавши одного разу близько 08 години ранку, вона та інші представники служби у справах дітей побачили у будинку дорослих чоловіків, схожих на наркоманів. Зі слів відповідачки, ці особи проживали на той час у них, так як їм ніде було жити. Надалі позитивних змін у житті відповідачки так і не відбулося. Власниця квартири, яку орендувала відповідачка, змогла виселити останню лише за допомогою працівників поліції. Вона розповідала, що коли відповідачка виселилася з квартири, то залишила дітей надворі та пішла. Діти почали самостійно доганяти матір. Пізніше відповідачка з дітьми почала проживати в однокімнатній квартирі її співмешканця разом з останнім та його онкохворою матір`ю. Відповідачка та її співмешканець зловживали алкогольними напоями. Діти були занедбані, злякані, невчасно пішли у школу на початку навчального року, так як відповідачка не вжила заходів щодо проходження дітьми медичного огляду. [PERSON] вказала, що вона попрохала позивача [PERSON] забрати дітей проживати до себе і той забрав їх. У відповідачки не було жодних дитячих речей. Минулого року відповідачка прийшла до служби у справах дітей та повідомила, що хоче взяти дітей до себе. Дочка виявила бажання піти до матері, а син відмовився, проте дочку через тиждень знову забрав батько, бо відповідач зловживала спиртними напоями. Представник третіх осіб у справі зазначила, що позивач піклується про дітей, не чинить відповідачці перешкод у спілкуванні з дітьми, хоча матір не має бажання з ними спілкуватися. При цьому, відповідачка навіть не з`являється на судові виклики з приводу розгляду справи щодо позбавлення її батьківських прав, що свідчить про відсутність у неї материнських інстинктів та бажання бути з дітьми. Посилаючись на вказані обставини, представник третіх осіб вважала наявними підстави для задоволення позову та вказала, що позбавлення батьківських прав відповідачки є доцільним та відповідатиме інтересам дітей. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] та свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 14 жовтня 2011 року було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який розірвано відповідно до рішення Диканського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року /а.с. 24/. Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей /а.с. 12, 13/. В судовому засіданні було встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами у справі діти проживали разом з матір`ю - відповідачем по справі. З наявного у матеріалах справи висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 19.12.2022 № 403 /а.с. 40-42/, вбачається, що з 20 вересня 2018 року відповідач [PERSON] перебувала на обліку центру соціальних служб через систематичне невиконання нею як матір`ю батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . До служби у справах дітей неодноразово надходила інформація про аморальну поведінку відповідачки. Під час неодноразових виїздів до місця проживання відповідачки з дітьми, в будинку, який винаймала сім`я, знаходилися особи сумнівної репутації. Їх перебування у помешканні пояснювалося тим, що їм немає де жити, а тому їх пустили переночувати. За інформацією сусідів, у будинку відповідачки збиралися люди, які мають наркотичну та алкогольну залежність. В цей час діти перебували вдома. У кінці липня 2020 року відповідачці відмовили у винайманні житла. Власниця будинку була змушена виселяти відповідачку разом з її співмешканцем у присутності поліцейських, оскільки вони вели себе агресивно, принижували та погрожували власниці будинку розправою. Протягом серпня відповідачка жила то у співмешканця, то у подруги, яка мала таку ж негативну репутацію. Діти певний час перебували у с. Марченки Полтавського району Полтавської області у бабусі та прабабусі, а 31 серпня [PERSON] забрала дітей в однокімнатну квартиру свого співмешканця, де проживала ще й мати останнього. З 31 серпня 2020 року по 03 вересня 2020 року до служби у справах дітей надходили повідомлення, що відповідачка не повела дітей до школи, зловживає алкогольними напоями. У ніч з 01 вересня 2020 року на 02 вересня 2020 року ночувала з дітьми у якихось знайомих, звідки її разом з дітьми та співмешканцем забрали до відділення поліції. Дітей забрала додому мати співмешканця, а останній разом із відповідачкою повернулися додому лише о 05 годині ранку і перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. Представники Служби у справах дітей Диканської селищної ради та Центру соціальних служб викликали батька дітей - [PERSON] та передали йому дітей у присутності [PERSON] 15.09.2020 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Диканській райдержадміністрації розглядалося питання "Про виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] було рекомендовано пройти курс лікування від алкогольної залежності, винайняти житло, влаштуватися на роботу. Місцем проживання малолітніх дітей на час подолання матір`ю складних життєвих обставин було визначено разом з батьком [PERSON] . За весь час перебування дітей з батьком, жодних скарг щодо неналежного утримання чи виховання дітей не надходило. Навчальний заклад вказував на те, що за час перебування дітей з батьком спостерігалася позитивна динаміка у навчанні дітей. 08 грудня 2020 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Диканській райдержадміністрації розглядалася заява [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з ним. На засіданні комісії [PERSON] стверджувала, що пройшла курс лікування від алкогольної залежності, однак документально це підтвердити не змогла. Житла для проживання сім`ї вона не винайняла. Стверджувала, що планує проживати разом з дітьми та співмешканцем у будинку, що належить її бабусі у с. Марченки Полтавського району Полтавської області. Запевняла, що бабуся не заперечує проти цього, однак бабуся відповідачки, при відвідуванні її у вересні 2020 року, стверджувала, що не бажає проживати разом з [PERSON] та її сім`єю. [PERSON] роботу не знайшла, мотивувала це тим, що має проблеми зі здоров`ям (складний перелом руки у липні 2020 року) і за рекомендаціями лікаря не може фізично працювати. Комісією з питань захисту прав та інтересів малолітніх дітей було прийнято рішення від 08.12.2020 № 13 про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Вказане рішення затверджено розпорядженням голови Диканської районної державної адміністрації від 11.12.2020 № 172 /а.с. 20/. Після цього, протягом двох років [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей. У 2022 році [PERSON] вперше звернулася до служби з приводу побачення з дітьми. Останній була надана консультація, проведена бесіда з батьком дітей [PERSON] щодо можливості організації побачень матері з дітьми. Софія декілька днів провела у матері, [PERSON] відмовився їхати до неї. Через деякий час [PERSON] знову звернулася до служби у справах дітей з проханням зустрічі з дітьми. Їй було надано роз`яснення відповідно до законодавства та рекомендовано подати до органу опіки та піклування заяву про встановлення графіку побачень з дітьми, однак [PERSON] відповідну заяву так і не подала. Враховуючи вказані вище обставини, те, що [PERSON] притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, має велику заборгованість по сплаті аліментів на дітей, за три роки проживання дітей з батьком, не виявила жодного бажання приймати участь у житті дітей, Служба у справах дітей Диканської селищної ради надала висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 19.12.2022 № 403, про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] /а.с. 40-42/. Згідно з рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради від 19.12.2022 № 403, яким затверджено вказаний вище висновок, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] /а.с. 39/. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) притягувалася до кримінальної відповідальності 11.05.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів бе мети збуту), 27.01.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка) /а.с. 27-28, 29-30/. Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 11.10.2021 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) /а.с. 25-26/. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 14.06.2021 було призначено щомісячне стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку /а.с. 22-23/. З наявних у матеріалах справи розрахунку заборгованості по сплаті аліментів та довідки, виданих 13.10.2022 Диканським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що станом на 01 жовтня 2022 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] складала 64 400,06 грн /а.с. 15, 16/. В судовому засіданні було встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своїм батьком - позивачем по справі [PERSON] та його теперішньою дружиною [PERSON] по [ADDRESS] , що зокрема підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 04.10.2022 ЦНАП Диканської селищної ради /а.с. 21/. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, тобто має постійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно /а.с. 14, 17/. З наявних у матеріалах справи довідок Опорного закладу "Диканський навчально-виховний комплекс імені М.В. Гоголя "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 15.09.2022 № 160 та № 161 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є учнями цього навчального закладу. При обстеженні матеріально-побутових умов проживання дітей було виявлено, що діти забезпечені всіма необхідними речами для успішного навчання. Діти мають вдома особистий простір. Батько забезпечив дистанційне навчання дітей. За час навчання дітей у школі батько постійно підтримує зв`язок з класними керівниками дітей. За весь час мати ніякої зацікавленості до навчання та виховання дітей не виявляла /а.с 18, 19/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] вже 5 років, його діти проживають разом з ними 3 роки. Матір дітей - відповідач по справі [PERSON] приходила до дітей за 3 роки десь три рази. Дочка зраділа її приходу, син - ні. Подарунків для дітей, грошей відповідач не передавала. Відповідач десь за тиждень до початку навчального року взяла до себе доньку [PERSON] . В подальшому побачивши, що відповідач перебувала у стані алкогольного сп`яніння вона забрала [PERSON] назад. Свідок [PERSON] вказала, що вона як дружина позивача готова нести відповідальність за дітей. Діти називають її мамою, вона готує їм їсти, доглядає за ними, відводить до школи. Свідок зазначила, що відповідачці не чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми, відмова може мати місце лише у тому випадку, коли [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] вказала, що відповідач погана матір, з нею небезпечно залишати дітей. Діти не висловлюють бажання бачитися з матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивача [PERSON] . Відповідача [PERSON] він знає більше 10 років. Як матір він може охарактеризувати її негативно. Діти проживають з його братом близько 3 років. Свідок вказав, що він часто буває у брата, але відповідачки там не бачив, а також не чув, щоб діти просилися до матері. Зараз у брата повна сім`я, він проживає разом з дітьми та його теперішньою дружиною. Діти доглянуті, називають теперішню дружину брата мамою. Свідок зазначив, що буває у брата також на свята, однак не бачив, щоб відповідачка передавала подарунки дітям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона товаришує з родиною [PERSON] . Раніше вони були сусідами. Свідок зазначила, що відповідач [PERSON] не приділяла уваги дітям, часто перебувала у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово била дітей, дуже била [PERSON] та казала, щоб ти здох, я тебе ненавиджу. Свідок [PERSON] вказала, що після дзвінка [PERSON] вона прийшла та побачила на каструлю на вогні та п`яного діда. Діти ходили по населеному пункту та просили їсти. Відповідачка залишала дітей біля ставка без нагляду, а вона, [PERSON] , ходила їх забирати. На даний час, діти проживають з позивачем та його дружиною, вони їх доглядають, діти називають дружину позивача мамою. Відповідачка зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не відвідує дітей, не надає їм ніякої допомоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що відповідач [PERSON] певний час співмешкала з її сином, їй відомо, що остання зловживає алкогольними напоями, вживає наркотики. Відповідач зовсім не опікується своїми малолітніми дітьми. Малолітній [PERSON] в присутності свого батька [PERSON] та педагога [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мама [PERSON] його покинула, тепер його мама [PERSON] і він її любить. Маму [PERSON] він вже не пам`ятає. У нього є іграшки, мама [PERSON] його не ображає і він хоче, щоб його батьками були [PERSON] і [PERSON] . Малолітня [PERSON] в присутності свого батька [PERSON] та педагога [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що раніше її мамою була [PERSON] , вона її та брата покинула, нині її мамою є [PERSON] . Вона бачила маму [PERSON] вже дуже давно і не сумує за нею. Мама [PERSON] їй не телефонує, подарунків не приносить і вона не хоче з нею жити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є класним керівником малолітньої [PERSON] . [PERSON] зазначила, що спілкується з приводу навчання [PERSON] лише з її батьком [PERSON] та його дружиною. Відповідач [PERSON] дітьми не цікавиться. Встановлені судом обставини в їх сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] , як мати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не бере участі у їх навчанні, вихованні, не забезпечує їх матеріально, не цікавиться їхнім здоров`ям, тобто самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дітей. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 цієї Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує також і практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017, де вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд бере до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, враховує всі докази в сукупності. Суд також враховує те, що відповідачу [PERSON] достовірно відомо про перебування у суді позову до неї про позбавлення батьківських прав, відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов чи будь-яких заперечень суду не надала. Враховуючи те, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, утриманню своїх неповнолітніх дітей, не піклується про них, не проявляє до них щонайменшої материнської турботи, зацікавленості у їхній долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, з метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved