Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

У липні 2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , у якій вона просила суд визнати недійсним договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №6845767 від 24.12.2019 укладений між [PERSON] та ТОВ «ФК «АРГАГОН», та вирішити питання розподілу судових витрат. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що вона з ТОВ «ФК «АРГАГОН» не має жодних боргових правовідносин, а про існування договору фінансового кредиту №6845767 від 24.12.2019 дізналась зі змісту виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. за реєстровим №20950 від 26.11.2021. З огляду на те, що наразі за вищезазначеним виконавчим написом відкрито виконавче провадження, що покладає на позивача обов`язок зі сплати заборгованості за правочином який вона не вчиняла, остання вимушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідачем відзиву не надано. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.07.2022 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Так, судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису нотаріуса від 26.11.2021 за реєстровим №20960 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., запропоновано з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» стягнути заборгованість у розмірі 7\~066,00 грн. за договором №6845767 надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 24.12.2019 укладеного між ТОВ «ФК АРАГОН» правонаступником якого, за договором про надання фінансових послуг факторингу №21/07.2020 є ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», та [PERSON] . Відповідно до\~копії договору\~№6845767\~від 24.12.2019,\~ТОВ «ФК\~«АРАГОН» було\~надано кредит\~у розмірі\~1200,00\~грн.\~строком до\~23.01.2020\~зі сплатою\~процентів за\~користування грошима\~на рівні\~584,00\~грн.\~річних.\~Позичальником зазначена\~ [PERSON] ,\~паспорт \~ [NUMBER] ,\~документ № [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~ [NUMBER] . Згідно з копією відповіді директора ТОВ «ФК «АРАГОН» Решетун М.В. від 03.06.2022 за вих.№03.06.22-1, підписання договору позичальника було здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий СМС-повідомленням на номер телефону зазначений позичальником в заявці на отримання коштів ( [NUMBER] ). Кредит надавався позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті кредитодавця, а саме: маска карти [NUMBER] , банком емітентом є UKRSIB BANK. Верифікація позичальника була здійснена шляхом отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення позичальником одноразового ідентифікатора (паролю), який був надісланий СМС-повідомленням на номер телефону зазначений позичальником в заявці на отримання коштів, що ідентичний фінансовому номеру телефону позичальнику. Відповідно до відповіді представника ПрАТ «Київстар» Литвин С. від 12.07.2022 за вих.№4071/3, 24.12.2019 зафіксовано реєстрацію абонента передплаченого зв`язку за заявою [PERSON] . Згідно з копією відповіді начальника Центру якості клієнтського обслуговування АТ «УКРСИББАНК» Чорної О.О. від 16.06.2022 за вих.№11/8401, платіжна картка 516930------7066 емітована до рахунку, що відкритий у банку на ім`я іншого ніж [PERSON] клієнта. Відповідно до копії відповіді заступника начальника Центрального міжрегіонального Управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області (Оболонський відділ) Буденко С., паспорт громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] від 19.11.2018 строком дії до 19.11.2018 був оформлений іншій особі, ніж [PERSON] . За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ч.1 ст.2-2 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких настають на підставі закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частина 3 статті 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини 1 статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині 1 статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі, що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~статті 626 ЦК України\~визначено,\~що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). З сукупності наявних у матеріалах справи доказів підтверджуються доводи позивача з приводу того, що вона не підписувала оскаржуваний договір та не погоджувала його істотних умов. В той\~же час,\~ВП/ВС у постанові від 16.06. 2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) дійшла висновку про те, що\~правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Розглядаючи справу № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків, викладених у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. ВП/ВС неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У випадку оспорення самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає, порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення (постанова ВС/КЦС від 16.11.2022 прийнята за результатами розгляду справи № 468/1692/18-ц). З огляду на вищевикладене заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем, виходячи з того, що факт не підписання нею оскаржуваного договору підтверджується наявними у матеріалах справи доказами (тобто відсутнє волевиявлення сторони на набуття певних прав та обов`язків), обрано не ефективний спосіб захисту, оскільки правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.

Outcome: dismissed