Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Стислий виклад позиції заявниці. [PERSON] , звернулась до суду з вищезазначеною заявою відповідно до якої просить суд: - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , на території України до 24 серпня 1991 року, а саме у період з листопада 1980 року по лютий 1984 року. Свою заяву заявниця обґрунтовує зокрема тим, що вона [PERSON] народилася\~ [INFO] у\~Республіці Вірменії.\~ Її\~батьками є:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] \~від 15.05.1985\~року.\~Її мати\~ [PERSON] , [INFO] , народилась в селі Ашаги Неджілі, Ечміадзінського району, Вірменська РСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Мати заявниці [PERSON] , [INFO] , наприкінці 1980 року приїхала до України та проживала до лютого 1984 року. Зі слів матері заявниці, у період з листопада 1980 року по лютий 1984 року вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вказані обставини достеменно свідчать, що мати заявниці [PERSON] постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України до 24 серпня 1991 року має правове значення для [PERSON] , оскільки в іншому порядку вона не може довести вказаного факту. При цьому, встановити факт постійного проживання матері заявниці [PERSON] на території України на 24 серпня 1991 року позасудовим шляхом неможливо, а даний факт для [PERSON] має юридичне значення та необхідний для набуття громадянства України за територіальним походженням. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2023 року було відкрито провадження по справі. У судове засідання призначене на 03.04.2023 року сторони не з`явились. Заявниця [PERSON] , в судове засідання не з`явилась. Представник заявниці адвокат Грицюк О.О., подав до суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу без участі сторони. Представник заінтересованої особи Білгород-Дністровського відділу Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся. Згідно ч.3\~ст.211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у Республіці Вірменії. Її батьками є: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.05.1985 року. Мати заявниці [PERSON] , [INFO] , народилась в селі Ашаги Неджілі, Ечміадзінського району, Вірменська РСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як зазначає заявниця, її мати [PERSON] , [INFO] , наприкінці 1980 року приїхала до України та проживала до лютого 1984 року. Зі слів матері заявниці, у період з листопада 1980 року по лютий 1984 року вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на думку заявниці вказані обставини достеменно свідчать, що мати заявниці [PERSON] постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року. Вивчивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , дійсно проживала на території України до 24 серпня 1991 року, а саме у період з листопада 1980 року по лютий 1984 року. Вищезазначений факт підтверджується наступними доказами. Як вбачається з договору оренди житлового будинку укладеного 15.11.1980 року в с. Шабо між [PERSON] , з одного боку та з [PERSON] з другого боку, остання передала в оренду житловий будинок [ADDRESS] , терміном на 4 роки. Крім того, судом були досліджені письмові пояснення свідків, які підтверджують обставини викладені заявницею в її заяві. Так з долучених до матеріалів справи письмових пояснень гр. [PERSON] , вбачається, що зі слів останнього, йому було відомо що з 1980 року по 1984 року його мати [PERSON] , передала в користування [PERSON] відповідно до договору оренди житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , терміном на 4 роки. Також зазначив, що його покійна мати яка померла в 2021 року підтримувала дружні стосунки з [PERSON] починаючи з моменту їх знайомства, а саме з 1980 року, вони часто проводили час разом та були пов`язані спільним побутом, дружили сім`ями та підтримували контакт. Навіть коли сім`я [PERSON] виїхала з село Шабо, вони продовжували спілкуватися шляхом надсилання телеграм, листів, а в подальшому підтримували зв`язок за допомогою мобільного зв`язку. В письмових поясненнях гр. [PERSON] зазначає, що вона все життя проживає в селі Шабо та була сусідкою [PERSON] . Їй було відомо про те, що [PERSON] , починаючи з 1980 року і по 1984 рік здавала в оренду [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка тоді переїхала до них в село з Вірменії. Також зазначила, що декілька років [PERSON] проживала в вищезазначеному будинку та підтримувала дружні відносини з [PERSON] , після того, як сім`я [PERSON] переїхала з села Шабо, вони ще довгий час підтримували між собою дружні зв`язки. В письмових поясненнях гр. [PERSON] зазначає, що він все життя проживає в селі Шабо та є дальнім родичем [PERSON] та вказує, що йому було відомо про те, що [PERSON] , починаючи з 1980 року і по 1984 рік здавала в оренду [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка тоді переїхала до них в село з Вірменії. Також вказав, що декілька років [PERSON] проживала в вищезазначеному будинку та підтримувала дружні відносини з [PERSON] , після того, як сім`я [PERSON] переїхала з села Шабо, вони ще довгий час підтримували між собою дружні зв`язки. Як зазначає заявниця, встановити факт постійного проживання її матері [PERSON] на території України на 24 серпня 1991 року позасудовим шляхом неможливо, а даний факт для [PERSON] має юридичне значення та необхідний для набуття громадянства України за територіальним походженням. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти постійного проживання на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, відповідно до яких громадянами України є громадяни колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік (далі СРСР), які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Згідно з пунктом 25 Порядку, провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд зазначає, що заявниця звертається до суду саме з метою встановлення факту постійного проживання її матері на території України до 24 серпня 1991 року, а саме у період з листопада 1980 року по лютий 1984 року. При розгляді справи судом не вирішується питання щодо наявності або відсутності у неї права на набуття громадянства України, а лише в межах заявлених вимог здійснюватись оцінка доводів сторін та доказів щодо постійного проживання матері заявниці на території України у зазначений нею період. Суд наголошує, що ухвалення рішення про встановлення факту постійного проживання матері заявниці на території України до 24 серпня 1991 року не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття [PERSON] громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання особою громадянства України. Оцінка суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , дійсно проживала на території України до 24 серпня 1991 року, а саме у період з листопада 1980 року по лютий 1984 року, а тому наявні підстави для задоволення заяви в порядку, передбаченому ст.ст. 315-319 ЦПК України. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 653/1308/18). Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved