Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., державний нотаріус Вільногарської державної нотаріальної контори Канюга О.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В., в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень № 220), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі під № 121 та стягнути з відповідача судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 14 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року (справа № 2-294/10) позов ПАТ «ОТП Банк» залишено без задоволення. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року в частині відмови ПАТ «ОТП Банк» у задоволенні позову скасовано. Позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 60054,56 грн, що еквівалентно 78419,15 доларам США, 82817,07 грн, що еквівалентно 10715,94 доларам США процентів за користування кредитом, 102891,05 грн пені та 75 грн штрафу, 2550 грн витрат на сплату судового збору, 240 грн витрат на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. 08 квітня 2011 року судом видано виконавчий лист №2-294/10 про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором та пред`явлено Банком до примусового виконання. 20 січня 2020 року в межах виконавчого провадження [NUMBER] державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] вбачається, що 28 квітня 2020 року державний нотаріус Канюга О.В. (Вільногірська державна нотаріальна контора, Вільногірський міський нотаріальний округ) припинила обтяження та заборону, накладені на боржника [PERSON] , в тому числі накладені приватним виконавцем Корольовим В.В. (номер запису про обтяження 35111876 (спеціальний розділ) дата, час державної реєстрації 21 січня 2020 року). 29 квітня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. припинив право власності на майно боржника [PERSON] (паспорт громадянина України, серія та номер [NUMBER] , виданий 06 березня 2002 року, видавник РУ ГУ МВС України в м. Києві) (нежилі приміщення з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А), за адресою: [ADDRESS] та зареєстрував право власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 121, виданий 29 квітня 2020 року (витяг з реєстру права власності № 207888968 від 29 квітня 2020 року). При цьому, 18 квітня 2017 року [PERSON] отримав паспорт № [NUMBER] , орган, що видав паспорт 8030 , у зв`язку з втратою попереднього паспорта. Тобто, на момент оформлення спірного договору позивач більше трьох років користувався іншим паспортом. Спірний договір здійснювався за анульованим, недіючим паспортом [PERSON] . Згідно із відповіддю адвоката Весніна С.О., що діє в інтересах державного нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори Канюги О.В. на запит приватного виконавця Корольова В.В. від 07 вересня 2020 року № 1514, [PERSON] як спеціальний суб`єкт реєстраційних дій, не вчиняла реєстраційних дій, які від її імені були здійснені невідомими особами, в тому числі 28 квітня 2020 року (про які йде мова у запиті), а сама стала потерпілою від протиправних дій невстановлених осіб, які здійснили ці дії, шляхом несанкціонованого втручання від її імені до державних реєстрів, дистанційно скориставшись її особистим ключем електронного цифрового підпису, про що 18 травня 2020 року нотаріусом було зроблено відповідне повідомлення про злочин до правоохоронних органів (номер кримінального провадження № 12020040150000175). (Цей доказ міститься в мотивувальній частині у доданих копіях рішення суду першої інстанції та постанові суду апеляційної інстанції, та матеріалах справи № 757/35648/20-ц від 10.03.2021. Не дивлячись на те, що Наказом № 321/5 від 29.01.2020 Міністерства юстиції України приватному нотаріусу Бригіді В.О. анульовано доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останній, на момент оформлення вищевказаного спірного договору купівлі-продажу, мав доступ до Єдиного реєстру боржників. На час оформлення зазначеного договору [PERSON] рахувався у цьому реєстрі як боржник. Представник позивача [PERSON] - адвокат Нестеренко О.С. зазначав, що [PERSON] спірного договору купівлі-продажу не укладав, в момент укладення договору його взагалі не було в місті Києві, оскільки проживає в іншому регіоні України. При цьому, спірний договір купівлі-продажу оформлено по раніше втраченому та недійсному на момент оформлення договору, паспорту [PERSON] . За фактом вчинення невстановленими особами шахрайських дій стосовно указаного вище майна, належного [PERSON] , Шевченківським УП ГУНП в м. Києві внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 12020100100006017. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2021 у справі № 757/35648/20-ц за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк», в інтересах якого діє адвокат Череда Тамара Миколаївна до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, державний нотаріус Вільногарської державної нотаріальної контори Канюга Ольга Василівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень № 220), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі №121. Постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2021 у справі № 757/35648/20-ц, апеляційне провадження № 22-ц/824/10100/2021, апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року залишено без змін. Постанова апеляційного суду набирала законної сили з дня її прийняття. Ухвалою Верховного суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2022 у справі № 757/35648/20-ц, касаційне провадження № 81-18674св21 заяву акціонерного товариства «ОТП Банк» про відмову від позову про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації - прийнято та задоволено. Визнано нечинними рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року. Провадження у справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Канюга Ольга Василівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Вадим Вячеславович, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації - закрито. Представник позивача [PERSON] - адвокат Нестеренко О.С., наголошував на тому, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., посвідчивши 29 квітня 2020 року правочин з відчуження спірного майна, діяв всупереч пунктів 1 та 81 статті 49 Закону № 3425-XII, тому спірний правочин повинен бути визнаний недійсним. Крім того, державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Канюгою О.В. 28 квітня 2020 року (тобто за день до вчинення спірного правочину купівлі-продажу нежитлових приміщень) було безпідставно та протизаконно припинено дію запису про обтяження №35111876 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та дію запису про обтяження №15401171 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До позовної заяви представник позивача додав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна, нежилі приміщення з № 1 по № 8, групи приміщень № 220 літера А, за адресою: [ADDRESS] - до вирішення спору по суті та набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. 14 лютого 2023 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що в день укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу стосовно нежитлових приміщень не було жодних арештів та обтяжень, а відтак нотаріус без жодних обмежень посвідчив угоду та цілком законно зареєстрував за мною право власності на майно. 15 червня 2022 року ухвалою Верховного Суду по справі №757/35648/20 було задоволено заяву AT «ОТП Банк» про відмову від позову, визнано нечинними рішення суду першої та апеляційної інстанції, провадження у справі - закрито. Вирішення спору у справі №757/35648 20 шляхом відмови AT «ОТП Банк» від позову та закриття провадження у справі свідчить про досягнення домовленості між сторонами, однак як вбачається із обставин даної справи [PERSON] всупереч своїй попередній поведінці звернувся із позовом до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Доводи позивача про те, що невідомими особами, без його згоди було укладено від його імені спірний договір не відповідають дійсним обставинами справи, оскільки, як вбачається із спірного договору купівлі-продажу Продавець [PERSON] підписав його особисто у присутності приватного нотаріуса, який згідно із законодавством встановлює осіб, які підписують договір та перевіряє їх дієздатність. Крім цього із змісту позову чітко не вбачається, яким чином спірний договір порушує права та законні інтереси Позивача, та яким чином вони можуть бути відновлені внаслідок визнання договору недійсним. Аналіз змісту частини третьої статті 215 ЦК України дає підстави для висновку, що саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може рути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. Відтак, відповідач наголошує на тому що спірний договір було підписано сторонами особисто у присутності приватного нотаріуса, договір відповідає всім вимогам закону, а підстави для його визнання недійсним - відсутні. 21 лютого 2023 року представник позивача подав відповідь на відзив з викладенням своїх міркувань на відзив з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. 13 квітня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Нестеренка О.С. в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Суд установив, що 14 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року (справа № 2-294/10) позов ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», залишено без задоволення. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2010 року в частині відмови ПАТ «ОТП Банк» в задоволенні позову скасовано. Позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 60054,56 грн, що еквівалентно 78419,15 доларам США, 82817,07 грн, що еквівалентно 10715,94 доларам США процентів за користування кредитом, 102891,05 грн пені та 75 грн штрафу, 2550 грн витрат на сплату судового збору, 240 грн витрат на сплату ІТЗ. 08 квітня 2011 року Печерським районним судом м. Києва позивачу видано виконавчий лист №2-294/10 про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором та пред`явлено Банком до примусового виконання. 20 січня 2020 року в межах виконавчого провадження [NUMBER] державним виконавцем прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] . Дані обставини також описувались у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року у справі № 757/35648/20-ц та не оспорюються сторонами у вказаному провадженні. Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] від 23 липня 2020 року вбачається, що 28 квітня 2020 року [PERSON] (Вільногірська державна нотаріальна контора, Вільногірський міський нотаріальний округ) припинила обтяження та заборону, накладені на боржника [PERSON] , в тому числі накладені приватним виконавцем Корольовим В.В. (номер запису про обтяження 35111876 (спеціальний розділ) Дата, час державної реєстрації 21 січня 2020 року). 29 квітня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. припинив право власності на майно боржника [PERSON] (нежилі приміщення №1 та №8, групи приміщень №220) (літ А), за адресою: [ADDRESS] та зареєстрував право власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 121, виданий 29 квітня 2020 року (витяг з реєстру права власності №207888968 від 29 квітня 2020 року). Згідно із відповіді завідуючої Вільногірської державної нотаріальної контори Канюги О.В. від 13.10.2022 № 205/01-16 на запит адвоката Нестеренко О.С. вбачається що, [PERSON] як спеціальний суб`єкт реєстраційних дій, не вчиняла реєстраційних дій, які від її імені були здійснені невідомими особами, в тому числі 28 квітня 2020 року (про які йдеться мова у запиті), а сама стала потерпілою від протиправних дій невстановлених осіб, які здійснили ці дії, шляхом несанкціонованого втручання від її імені до державних реєстрів, дистанційно скориставшись її особистим ключем електронного цифрового підпису, про що нотаріусом було зроблено відповідне повідомлення про злочин до правоохоронних органів (а.с. 100). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначене право кожної особи на захист свого порушеного цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 461 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Згідно з п. 81 ст. 49 цього Закону нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Отже, під час посвідчення будь-яких правочинів щодо відчуження рухомого або нерухомого майна наявність відомостей про власника майна (відчужувача) в Єдиному реєстрі боржників є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України 1404-VIII державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа. Банки у разі відкриття рахунку на ім`я фізичної особи, внесеної до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, або закриття рахунку такою особою зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та (або) на кошти на рахунках боржника в банках у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав. Суд не бере до уваги аргументи відповідача викладені у відзиві щодо відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно жодних відомостей про арешт або обтяження майна, яке було предметом договору купівлі-продажу від 29.04.2020, оскільки з відповіді завідуючої Вільногірської державної нотаріальної контори Канюги О.В., вбачається що припинення обтяжень та заборон, накладених на майно [PERSON] в тому числі арешт накладений приватним виконавцем Корольовим В.В. було вчинено невідомими особами, шляхом несанкціонованого втручання від її імені як державного нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суди повинні розмежовувати договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Також слід зазначити, що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим ВП ВС констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення (Постанова ВП ВС від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц). Визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (Постанова ВП ВС від 04.06.2019, No916/3156/17). Відповідно до Постанова ВС від 10.03.2021, № 688/3874/18 … оскільки позивач не підписував кредитний договір і недійсність кредитного договору у випадку недодержання письмової форми встановлена законом та цей договір є нікчемним, то судові рішення підлягають зміні, адже позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту прав і в задоволенні позову потрібно було відмовити з цієї підстави. ВС виходить з того, що у ситуації, коли позивач не довів права на позов у матеріально-правому сенсі, суд не вправі робити висновок по суті позовних вимог про правомірність або неправомірність дій відповідача, чинність або дійсність укладеного правочину тощо (Постанова КЦС ВС від 08.04.2020, № 761/310/17). З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, державний нотаріус Вільногарської державної нотаріальної контори Канюга Ольга Василівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович про визнання договору недійсним. Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне покласти їх на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed