Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача. 06.03.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. У обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який постійно проживав і був зареєстрований в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області. Після його смерті залишилось спадкове майно, на яке він має право як спадкоємець за законом. Інших спадкоємців немає. До складу спадщини, в тому числі входять і земельні ділянки з кадастровими номерами 0525310100:05:007:0076 площею 0,1 умовних кадастрових гектари з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» та 0525310100:05:007:0077 площею 0,0854 га з цільовим значенням «для ведення особистого селянського господарства» на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті батька він прийняв шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном. Державні акти на право власності на земельні ділянки [PERSON] видавалися, але були втрачені. 03.03.2023 державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніним О.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 0525310100:05:007:0076, площею 0,1 умовних кадастрових гектари з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» та 0525310100:05:007:0077, площею 0,0854 га з цільовим значенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташовані на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області,в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , які належали йому на підставі державних актів ЯА 508788 та ЯА 8044792 від 08.07.2005. Представник відповідача Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області - адвокат Країло С.В. позовні вимоги визнав у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У підготовче засідання сторони не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, представник відповідача Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області - адвокат Країло С.В. визнає позовні вимоги в повному обсязі. Сторони просили ухвалити рішення у підготовчому засіданні (а.с. 3, 23-25). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 04 квітня 2023 року, з викликом сторін (а.с.20-21). Відповідачеві - Шаргородський міській раді Жмеринського району Вінницької області запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.20-21). Ухвалу суду від 06.03.2023 направлено на адресу відповідача, яку Шаргородська міська рада отримала 07.03.2023 (а.с.22). Відповідач - Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області відзив на позовну заяву не подала. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні за відсутності учасників справита вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У підготовчому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав і був зареєстрований в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно 27.02.2023 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, в тому числі, з права на земельні ділянки з кадастровими номерами 0525310100:05:007:0076 площею 0,1 умовних кадастрових гектари з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» та 0525310100:05:007:0077 площею 0,0854 га з цільовим значенням «для ведення особистого селянського господарства» на території Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області. Із витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0000229832023, №НВ-0000229902023 від 10.02.2023 вбачається, що на ім`я [PERSON] зареєстровано державний акт АЯ 508788 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0525310100:05:007:0076 площею 0,1 умовних кадастрових гектари з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» та державний акт АЯ 804792 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0525310100:05:007:0077 площею 0,0854 га з цільовим значенням «для ведення особистого селянського господарства», що розташовані по [ADDRESS] (а.с. 9-12). Зазначені вище державні акти на право власності на земельні ділянки були втрачені, у зв`язку з чим у газеті "Шаргородщина" було розміщено оголошення про втрату державних актів та визнання їх недійсними (а.с. 17). [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). Спадкоємцем за законом померлого [PERSON] є його син [PERSON] (а.с. 6). 03.03.2023 державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніним О.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказані земельні ділянки (а.с.15). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Приписами ст.ст. 1217, 1218 ЦК України та ст. З Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті громадянина відкривається спадщина. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. VІ. Висновки суду. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб набув право власності на земельні ділянки, що належали йому на підставі державних актів ЯА 508788, ЯА 804792 від 08.07.2005. Вказані державні акти втрачені, що є перешкодою для видачі нотаріусом спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Відтак, оскільки [PERSON] було видано державні акти на право власності земельні ділянки, то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування цих земельних ділянок та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельні ділянки не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи, що відповідачем Шаргородською міською радою Жмеринського району Вінницької області визнано позовні вимоги [PERSON] , про що подано до суду відповідну заяву, то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки право [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved