Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

17.05.2022 року представник заявника у справі, [PERSON] , [INFO] , (уродженець с.Секретарка Кривоозерського району Миколаївської області, РНОКПП [NUMBER] ), адвокат Скворцова О.В., звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №050412 від 11 грудня 2003 року, виданого на імя [PERSON] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він народився [INFO] в с.Секретарка Кривоозерського району Миколаївської області, що підтверджується його паспортом серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області 30 червня 2016 року. Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , складеного українською мовою та виданого 03 лютого 1960 уповноваженим органом, у вказаному свідоцтві його прізвище зазначено українською мовою [PERSON] , а імя [PERSON] дані про народження [INFO] . Відповідно до його атестату про середню освіту від 25 червня 1977 року його прізвище вказано вірно українською мовою [PERSON] . У 1987 році заявник вступив у шлюб з [PERSON] , про вказане свідчить відмітка у його паспорті. 16 листопада 1996 році заявнику видано диплом молодшого спеціаліста техніка -механіка , у якому його прізвище вказано вірно українською мовою « [PERSON] ». При обміні радянського паспорту на паспорт України у 1996 році заявник отримав паспорт серії [NUMBER] виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 30.10.1996 р., прізвище його у вказаному документі було вказано з помилкою « [PERSON] ». При отриманні паспорту у 1996 році він не звернув уваги на розбіжності у написанні його прізвища між даними у паспорті і даними у свідоцтві про його народження. На підставі цього паспорту у 2003 році йому було видано Державний акт про право власності на землю. В нього збереглась неякісна копія вказаного паспорту, яку долучає до вказаної заяви. У 2003 році шлюб з [PERSON] було розірвано, вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 01 квітня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області. У свідоцтві про розірвання шлюбу прізвище заявника та дружини вказано вірно « [PERSON] ». У 2010 році у звязку з втратою паспорту громадянина України заявник отримав новий паспорт, в якому при видачі його прізвище вказано вірно українською мовою « [PERSON] », що повністю співпадає із даними його зазначеними у свідоцтві про його народження та відповідає дійсності. Однак, як виявилося не співпадає з даними у правовстановлюючих документах на нерухоме майно. До 2016 року заявник проживав у [ADDRESS] . За той час, заявник придбав земельну ділянку площею 6,53 га, розташовану на території м.Новий Буг для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, 11 грудня 2003 року йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку МК №050412 на імя [PERSON] , на підставі розпорядження Новобузької РДА від 13 листопада 2003 року № 1078-р. У 2016 році заявник переїхав проживати до м.Мелітополь Запорізької області, де створив нову родину та проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] . У травні 2016 року заявник склав нотаріально посвідчену довіреність своєму сину [PERSON] , 1987 р.н., який залишився проживати у м.Новий Буг разом з матірю, на користування належною заявнику земельною ділянкою, з правом укладати договори оренди зазначеної землі, отримувати орендну оплату тощо строком на 10 років, яка дійсна до травня 2026 року. Весь час, з 2016 року по 2022 рік син заявника - [PERSON] користувався земельною ділянкою, розташованою у м.Новий Буг Миколаївської області, за допомогою довіреності, представляв його інтереси у відповідних органах самоврядування , землеупорядкування, будь яких перешкод у нього не виникало у звязку невідповідністю правовстановлюючих документів. За своїм особистим побажанням у червні 2016 року заявник змінив своє прізвище « [PERSON] », на прізвище « [PERSON] », а імя: « [PERSON] », на ім`я « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 11 червня 2016 року виданим Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. У подальшому заявник отримав новий паспорт серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області 30 червня 2016 року. 23 лютого 2022 року заявник звернувся до приватної нотаріальної контори у м.Мелітополі Запорізької області з питанням переоформлення права власності на земельну ділянку у нотаріальному порядку шляхом дарування на користь свого сина. Приватний нотаріус Мелітопольського районного нотаріального округу, перевіривши документи, виявив невідповідність у написанні прізвища власника земельної ділянки та його паспортних даних (з урахуванням зміни імені та прізвища) та повідомив про неможливість оформлення документів та необхідність звернення до суду з вказаних питань, пообіцявши надати письмове роз`яснення про необхідність звернення до суду. З метою виправити помилку у правовстановлюючому документі, син заявника - [PERSON] , 1987 року народження на підставі наявної нотаріальної довіреності звертався до Відділу у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області стосовно внесення виправлень у правовстановлюючому документі прізвища власника земельної ділянки, але йому також відповіли відмовою, та зазначили, що Державні акти з 2013 року вже не видаються, а виправлення в них не вносяться, рекомендовано звернутися також до суду. Під час підготовки документів, а саме 24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російських збройних сил на територію України, почалася війна, територія м.Мелітополя Запорізької області, де заявник зареєстрований та проживає, опинилася під окупацією ворога. Нотаріуси діяльність свою не здійснюють в окупованій території, тож письмове роз`яснення від нотаріуса на даний момент він не може отримати для пред`явлення його до суду. Однак, заявнику необхідно привести у відповідність правовстановлюючі документи на належне йому нерухоме майно, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку. Тому, дана обставина стала підставою звернення заявника до суду з цього питання. Представник заявника в поданій суду заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, просить суд, розгляд справи проводити за її відсутності та за відсутності заявника, заявлені вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа: Новобузька міська рада Миколаївської області, у своїй письмовій заяві, просить суд, розглянути дану справу за відсутності їхнього представника у судовому засіданні, заперечень стосовно заяви [PERSON] , [INFO] , про встановлення факту належності йому Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №050412 від 11 грудня 2003 року, виданого на імя [PERSON] , не мають. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом частини першої\~статті 293 ЦПК\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. А виходячи із змісту пункту 5 частини другої\~статті 293 ЦПК\~суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Оскільки невідповідність в написанні прізвища в правовстановлюючому документі і паспорті громадянина України перешкоджає реалізації заявником права на користування майном, заявник вимушений звернутися до суду за встановленням юридичного факту. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для складання відповідних нотаріальних документів. Слідуючи приписам п.6) ст.315 ЦПК України суд розглядає справи щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.ч.1-3 ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;\~\~б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;\~\~в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;\~\~г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У той же час на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Разом з тим, Земельним Кодексом України\~\~№\~561-XII\~від 18.12.1990, тобто в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК України). З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» відмінено видачу державних актів на землю. Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право приватної власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю, тобто єдиною можливістю встановити факт належності заявнику державного акту на право власності на земельну ділянку площею 6,53 га, яка розташована на території м.Новий Буг Миколаївської області, виданого на підставі розпорядження Новобузької РДА від 13 листопада 2003 року №1078-р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №739, є встановлення даного факту у судовому порядку. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином, встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що заявник у справі, народився [INFO] в с.Секретарка Кривоозерського району Миколаївської області, що підтверджується його паспортом серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області 30 червня 2016 року. Відповідно до свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , складеного українською мовою та виданого 03 лютого 1960 уповноваженим органом, у вказаному свідоцтві його прізвище зазначено українською мовою [PERSON] , а імя [PERSON] дані про народження [INFO] . Відповідно до його атестату про середню освіту від 25 червня 1977 року його прізвище вказано вірно українською мовою [PERSON] . У 1987 році заявник вступив у шлюб з [PERSON] , про вказане свідчить відмітка у його паспорті. 16 листопада 1996 році заявнику видано диплом молодшого спеціаліста техніка -механіка , у якому його прізвище вказано вірно українською мовою « [PERSON] ». При обміні радянського паспорту на паспорт України у 1996 році заявник отримав паспорт серії [NUMBER] виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 30.10.1996 р., прізвище його у вказаному документі було вказано з помилкою « [PERSON] ». При отриманні паспорту у 1996 році він не звернув уваги на розбіжності у написанні його прізвища між даними у паспорті і даними у свідоцтві про його народження. На підставі цього паспорту у 2003 році йому було видано Державний акт про право власності на землю. В нього збереглась неякісна копія вказаного паспорту, яку долучає до вказаної заяви. У 2003 році шлюб з [PERSON] було розірвано, вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 01 квітня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області. У свідоцтві про розірвання шлюбу прізвище заявника та дружини вказано вірно « [PERSON] ». У 2010 році у звязку з втратою паспорту громадянина України заявник отримав новий паспорт, в якому при видачі його прізвище вказано вірно українською мовою « [PERSON] », що повністю співпадає із даними його зазначеними у свідоцтві про його народження та відповідає дійсності. Однак, як виявилося не співпадає з даними у правовстановлюючих документах на нерухоме майно. До 2016 року заявник проживав у [ADDRESS] . За той час, заявник придбав земельну ділянку площею 6,53 га, розташовану на території м.Новий Буг для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, 11 грудня 2003 року йому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку МК №050412 на імя [PERSON] , на підставі розпорядження Новобузької РДА від 13 листопада 2003 року № 1078-р. У 2016 році заявник переїхав проживати до м.Мелітополь Запорізької області, де створив нову родину та проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] . У травні 2016 року заявник склав нотаріально посвідчену довіреність своєму сину [PERSON] , 1987 р.н., який залишився проживати у м.Новий Буг разом з матірю, на користування належною заявнику земельною ділянкою, з правом укладати договори оренди зазначеної землі, отримувати орендну оплату тощо строком на 10 років, яка дійсна до травня 2026 року. Весь час, з 2016 року по 2022 рік син заявника - [PERSON] користувався земельною ділянкою, розташованою у м.Новий Буг Миколаївської області, за допомогою довіреності, представляв його інтереси у відповідних органах самоврядування , землеупорядкування, будь яких перешкод у нього не виникало у звязку невідповідністю правовстановлюючих документів. 23 лютого 2022 року заявник звернувся до приватної нотаріальної контори у м.Мелітополі Запорізької області з питанням переоформлення права власності на земельну ділянку у нотаріальному порядку шляхом дарування на користь свого сина. Приватний нотаріус Мелітопольського районного нотаріального округу, перевіривши документи, виявив невідповідність у написанні прізвища власника земельної ділянки та його паспортних даних (з урахуванням зміни імені та прізвища) та повідомив про неможливість оформлення документів та необхідність звернення до суду з вказаних питань, пообіцявши надати письмове роз`яснення про необхідність звернення до суду. До матеріалів справи додано копію паспорта громадянина України, серія [NUMBER] , виданим Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області 30 червня 2016 року, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я [PERSON] , Свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] від 11 червня 2016 року, виданим Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Окрім того, згідно інформації , наданої ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №29-14-0. 1-807/2-23 від 20.03.2023 року вбачається, наявної у відділі №1 управління надання адміністративних послуг Головного управління, відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за громадянином [PERSON] зареєстровано Державний акт від 11.07.2003 року серії МК №050412 на право власності на земельну ділянку площею 6,53 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області. Відповідно до відповіді ГУ ДПС у Миколаївській області від 30.03.2023 року стосовно зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] після 2010 року відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків проводились наступні зміни: - 06.12.2010 [PERSON] ; - [INFO] [PERSON] . Згідно відповіді Управління ДМС України в Миколаївській області вбачається, що 30.10.1996 року Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області був виданий паспорт громадянина України серії [NUMBER] на імя [PERSON] , [INFO] . 13.11.2010 року Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області був виданий паспорт громадянина України серії [NUMBER] на імя [PERSON] . Отже, з вищенаведеного слідує, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа. Крім того, заявник у справі, за своїм особистим побажанням у червні 2016 року змінив своє прізвище « [PERSON] », на прізвище « [PERSON] », а імя: « [PERSON] », на ім`я « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 11 червня 2016 року виданим Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. На підставі вищезазначеного заявник отримав новий паспорт серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області 30 червня 2016 року. Суд приймає до уваги той факт, що інші відомості про особу, такі як ім`я та прізвище особи повністю співпадають з тими, що містяться у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області 30 червня 2016 року, та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера. З урахуванням наданих заявником доказів, оскільки невідповідність в написанні прізвища у правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права розпорядитись належним йому нерухомим майном, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту належності йому Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №050412 від 11 грудня 2003 року, виданого на імя [PERSON] , на підставі розпорядження Новобузької РДА від 13 листопада 2003 року №1078-р., та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №739, земельна ділянка площею 6,53 га. Відповідно до ч.7 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Outcome: approved