Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримала у клопотанні про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що 26.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 5129711 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., на умовах повернення, стоком на 30 днів (дата повернення 26.12.2021), зі сплатою відсоткової ставки 1,90% в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши в користування кредит, шляхом зарахування грошових коштів в сумі 20 000,00 грн. на платіжну картку позичальника № [NUMBER] . Втім, [PERSON] боргові зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту зі сплатою відсотків не виконувала. На підставі п. 4.3 Кредитного договору, строк користування кредитом в порядку автопролонгування було продовжено на 90 календарних днів. 01.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 01.12/2022-Ф, згідно умов якого право грошової вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 5129711 від 26.11.2021, перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Про відступлення права вимоги [PERSON] була сповіщена шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні кредитного договору. Разом з тим, станом на час звернення до суду заборгованість за кредитом в розмірі 54 200,00 грн., що включає заборгованість за тілом кредиту - 20 000,00 грн., нараховані відсотки - 34 200,00 грн., відповідачем не погашена. Тому позивач у заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 65 613,18 грн., з урахуванням штрафних санкцій, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також вирішити питання розподілу судових витрат, включаючи сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 20.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судової повістки текстовим повідомлення за допомогою засобів мобільного зв`язку на абонентський номер, зазначений при укладенні спірного договору, та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не сповістила, відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень з приводу заявлених вимог не надала, що не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутність на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем Товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток, було укладено Договір № 5129711, за умовами якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні в сумі 20 000,00 грн., а Споживач зобов`язалася одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.4 та п. 1.5 Договору, кредит надається строком на 30 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки 1,90% в день. Пунктом 2.1 Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало у повному обсязі, надавши в користування кредит на суму 20 000,00 грн., шляхом зарахування 26.11.2021 грошових коштів на платіжну картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується Довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с.14). Втім, позичальник будь-яких дій, спрямованих на виконання боргових зобов`язань, не вчиняла, внаслідок чого виникла заборгованість. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі статті 1055 ЦК України вбачається, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Також необхідно розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити, серед іншого, інформацію про порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положеннями підрозділу 5.11.1 Розділу 5.11 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, регламентовано порядок укладення кредитного договору зі споживачами в електронній формі через ІТС Товариства (алгоритм) (а.с.7-8). Так, пунктом 5.11.1.1 Правил визначено, що кредитний договір зі Споживачем укладається в електронній формі за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. З метою укладення кредитного договору, сторонами вчиняються наступні дії: 1) Споживач на веб-сайті обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк кредиту, вказує контактні дані, створює пароль доступу до Особистого кабінету, вказує електронну адресу і розпочинає реєстрацію в ІТС Товариства; 2) під час першого етапу реєстрації в ІТС Товариства шляхом проставляння відповідної відмітки в чек-боксі та натискання клавіши, яка виражає згоду Споживача продовжувати дії в ІТС Товариства, Споживач підтверджує, що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції на використання аналогів підписів, приймає їх в повному обсязі та надає згоду на обробку персональних даних. Приймаючи публічну пропозицію на використання аналогів підписів, споживач підтверджує використання з боку Товариства аналога власноручного підпису уповноваженої особи та відбитка печатки Товариства, відтворених засобами копіювання, та використання зі сторони Споживача електронного підпису одноразовим ідентифікатором з метою підписання кредитних договорів, паспорту споживчого кредиту та інших документів, які адресуються Товариству чи Споживачу; 3) Товариство робить Споживачу в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки. У випадку готовності Споживача прийняти пропозицію (оферту), споживач натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду в Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає Споживачу засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. Договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством Електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферта). Регламентована процедура та послідовність укладення кредитного договору в електронній формі була дотримана в момент підписання сторонами Договору № 5129711 про надання споживчого кредиту від 26.11.2021, який став підставою для виникнення боргових зобов`язань. Договір підписаний зі сторони ТОВ «Авентус Україна» аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки, а з боку позичальника (споживача) [PERSON] - електронним підписом (одноразовим електронним ідентифікатором «М195023», що мало місце 26.11.2021 о 17:00:04). Тобто, вбачається доведеним факт укладення кредитного договору в електронній формі між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] , що включає активні дії останньої, спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Боргові зобов`язання [PERSON] не виконувала, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 26.11.2021 по 30.11.2022 в розмірі 54 200,00 грн., що включає: тіло кредиту - 20 000,00 грн., нараховані відсотки - 34 200,00 грн. Даний факт підтверджується Карткою обліку за Договором № 5129711 від 26.11.2021 (а.с.18-20). Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. 01.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 01.12/2022-Ф, згідно умов якого право грошової вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 5129711 від 26.11.2021, на суму 54 200,00 грн. перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.15-17). Про відступлення права вимоги [PERSON] була сповіщена шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту [INFO] , зазначену при укладенні кредитного договору (а.с.21). За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Разом з тим, будь-яких коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № 5129711 від 26.11.2021 ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна», ні на рахунки нового кредитора ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надходило. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Таким чином, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, не спростовані жодними належними і допустимими доводами відповідача, оскільки остання вступила у кредитні правовідносини, проте боргові зобов`язання на визначених договірних умовах не виконала, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 5129711 від 26.11.2021 в розмірі 54 200,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого представником позивача Розрахунку розміру штрафних санкцій вбачається, що за період з квітня 2022 року по лютий 2023 [PERSON] , у зв`язку з простроченням виконання боргових зобов`язань, станом на 03.04.2023, нараховано: 3% річних - 1 657,18 грн. та інфляційні втрати - 9 756,00 грн., які, з урахуванням встановлених вище обставин, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Щодо заявлених вимог в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 07.07.2022 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» і адвокатом Крюковою М.В. було підписано Договір про надання правової допомоги № 07/07-2022, предметом якого є надання Клієнту правової допомоги, інформації, юридичної допомоги, консультації і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі; представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, а також при виконанні рішень (а.с.25). Сторонами погоджено, що оплата за надані послуги складається з суми вартості послуг, зазначених у рахунку-фактурі. Факт надання послуг підтверджується Звітом про надання правової допомоги (п.п. 1, 5 Розділу 3 Договору). Відповідно до Звіту від 09.03.2023 про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022, Адвокат надала, а Клієнт прийняв наступну правову допомогу: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] ; складання позовної заяви; подання позовної заяви до суду, загальною вартістю 8 000,00 грн. (а.с.26-27). На виконання умов Договору, 09.03.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за надані адвокатські послуги було сплачено на користь адвоката Крюкової М.В. грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. (а.с.1). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» послуг адвоката та понесення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. За правилом ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі задоволення позовних вимог інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684 грн. 00 коп., а також 8 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на професійну правничу (правову) допомогу.

Outcome: approved