Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Буда-Орловецька Городищенського району Черкаської області та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті останнього, право власності на земельну ділянку, площею 1,70 га, кадастровий номер 7120380500:02:001:0094, яка розташована в адміністративній території Будо-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 141410. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Салій С.А. позовні вимоги просив задовольнити, пояснивши, що [INFO] у с. Буда-Орловецька помер [PERSON] , який був цивільним чоловіком [PERSON] , з яким вони спільно проживали однією сім`єю з 1991 року до дня його смерті. Вони мали спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Оскільки інших спадкоємців після покійного [PERSON] не залишилося, [PERSON] звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті на земельну ділянку, площею 1,70 га, яка розташована в адміністративній території Будо-Орловецької сільської ради та належала йому на підставі державного акту серії ЧР № 141410. Позивач відносить до 4 черги спадкоємців, оскільки проживала з нині покійним [PERSON] понад 5 років. Крім того, вказана земельна ділянка до цього часу ніким не успадкована, оскільки нині покійний дітей не мав, спільних дітей у них з позивачем також не було. У 1980 році [PERSON] приїхав у с. Буда-Орловецька, став працювати у колгоспі на ваговій для зважування техніки із зерном, та розпочав спільно проживати з [PERSON] , яка в той час працювала у колгоспі дояркою. Представник ВК Мліївської сільської ради у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, свідків, врахувавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] у с. Буда-Орловецька Городищенського району Черкаської області, помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя, на ім`я нині покійного [PERSON] був виданий державний акт серії ЧР № 141410, на право власності на земельну ділянку, площею 1,70 га, кадастровий номер 7120380500:02:001:0094, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на адмінтериторії Буда-Орловецької сільської ради. За довідками ВК Мліївської сільської ради № 7 від 04.02.2021, № 191 від 13.12.2022 та № 5 від 05.01.2023, [PERSON] до дня смерті [INFO] постійно проживав по [ADDRESS] . З ним постійно проживала разом та вела спільне господарство [PERSON] . Інших спадкоємців, малолітніх та неповнолітніх дітей проживаючих та зареєстрованих у вказаному домоволодінні до дня смерті [PERSON] не було. Згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Черкаської області № 29-23-0.3-331/2-23 від 25.01.2023, на ім`я [PERSON] був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧP № 141410, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Буда-Орловецької сільської ради Черкаського (Городищенського) району Черкаської області. Кадастровий номер 7120380500:02:001:0094. Постановою державного нотаріуса від 07.12.2022 Бідної М.О. , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала померлому [PERSON] у зв`язку з відсутністю документу (рішення суду), який би підтверджував факт спільного проживання з померлим, а також правовстановлюючого документа на земельну ділянку померлого. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий з [PERSON] з дитинства, оскільки його мати працювала разом із нею на фермі. Нині покійний [PERSON] приїхав у с. Буда-Орловецька приблизно у 1987 році із с. Орловець. Він став проживати спільно з [PERSON] та працювати на ваговій у колгоспі, де остання працювала дояркою. Згодом [PERSON] працював завфермою, на тракторній бригаді. Також свідок повідомив, що [PERSON] і [PERSON] спільно проживали до дня смерті останнього. Спільних дітей у них не було, діти були лише у [PERSON] , інших родичів чи дітей свідок не бачив. Вказані обставини відомі свідку, оскільки він товаришував із сином [PERSON] . Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий із [PERSON] , оскільки вона свого часу працювала дояркою у колгоспі. [PERSON] приблизно у 1986 -1987 роках приїхав у с. Буда-Орловецька та став працювати у колгоспі обліковцем, ваговим. У вказаний час, останній почав спільне проживання з [PERSON] та жив із нею аж до своєї смерті у 2005/2006 році. Сім`я [PERSON] і [PERSON] проживали дружно, вони обоє були спокійними людьми. Свідку відомо, що спільних дітей у них не було, а у [PERSON] від попереднього шлюбу було троє дітей, два сина і дочка. Один син і дочка на даний час уже покійні. За довідкою Городищенської державної нотаріальної контори № 120/01-16 від 23.02.2023, після померлого [INFO] [PERSON] у Городищенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 308/2022 за заявою співжительки померлого [PERSON] , яка спадщину фактично прийняла. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Верховний Суд у своїй Постанові від 08.12.2021, справа № 531/295/19, зазначив, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Позивачем, на підтвердження факту спільного проживання надано суду покази двох свідків [PERSON] та [PERSON] та довідки старости села/сільського голови про спільне проживання позивача разом із померлим [PERSON] . Разом із тим, до довідок старости села/сільського голови не долучено первинних документів, на підставі яких ними було зроблено висновок про те, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , із яким вони вили спільне господарство. Тому довідка старости села від 04.02.2021 № 7, довідки сільського голови від 13.12.2022 № 191 та від 05.01.2023 № 05 не є належним і допустимим доказом, що підтверджує факт проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю та ведення ними спільного бюджету, господарства та побуту, а також спільної праці, оскільки викладені в них відомості не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, норми Цивільного і Сімейного кодексів, якими передбачено можливість установлення фактів спільного проживання однією сім`єю набрали чинності лише з 01.01.2004, а норми ЦК УРСР та Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР можливість установлення таких фактів не передбачали. При цьому ст. 1264 ЦК України, на яку посилається позивач, прямо визначає, що для визначення особи спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, необхідно встановити, що така особа проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Однак позивач таких вимог про встановлення факту спільного проживання, перед судом не заявляла. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed