Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований «1» вересня 2012 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1960. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що «1» вересня 2012 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1960. Від даного шлюбу у них є одна спільна дитина: [PERSON] « [INFO] . Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. Крім цього, позивач зазначає, що спільне господарство разом з відповідачем не ведеться. Однією сім`єю вони не проживають вже довгий час. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, отримання їхнього спільного сина здійснює позивач - [PERSON] . З питання щодо утримання та виховання їхнього спільного сина спору немає. Позивач вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан відносин позивача з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року матеріали позовної заяви залишено без руху. /а.с.17/ Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року у позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.22/ У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засідання проти задоволення позову не заперечила. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд встановив, що 01 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №1960. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . /а.с.21/ У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ./а.с.11/ У судовому засіданні встановлено, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів позивача з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні, а також те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім цього, спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, отримання їхнього спільного сина здійснює позивач - [PERSON] . З питання щодо утримання та виховання їхнього спільного сина спору немає. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вже тривалий час, позивач і відповідач не підтримують шлюбно-сімейних відносин не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved