Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 25000 грн. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] , 10000 грн. (десять тисяч) моральної шкоди та 992.40 грн. судового збору. Під час ухвалення рішення у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу професійну допомогу. Представником позивача адвокатом Антюком І.П. до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про те, що ним буде подано докази понесених судових витрат відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 березня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року залишено без змін. Судові витрати покладено на сторони в межах ними понесених. Представником позивача адвокатом Антюком І.П. подана письмова заява про вирішення питання щодо витрат на правничу правову допомогу (зареєстрована у суді 14.12.2022 року вхідний № 5884), згідно з якою він просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката, понесені в суді першої інстанції в сумі 7000 грн. Обґрунтовуючи вимоги цієї заяви, представник позивача вказав, що вінпредставляв інтереси позивача [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 15 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. В даній справі рішенням Теребовлянського районного суду від 05.12.2022 року позов задоволено частково. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таку заяву представником позивача було зроблено до закінчення судових дебатів у справі у судовому засіданні 05.12.2022 року. Для підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до заяви додані відповідні докази. Представник позивача адвокат Антюк І.П. надіслав до суду клопотання, в якому просить судове засідання провести за його відсутності та у відсутності позивача, заяву про ухвалення додаткового рішення у справі просить задоволити. Представник відповідача [PERSON] Кметик Я.С. в судовому засіданні вказав про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивач, просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи та майновий стан відповідача, який не працює та не одержує доходів. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, яким заяву представника позивача адвоката Антюка І.П. задовольнити частково з огляду на наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із пунктом 1.4, 1.6 договору про надання правничої допомоги від 15 жовтня 2019 року, укладеного між адвокатом Антюком І.П. та Корнієнко А.І., адвокат здійснює представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення відповідного судочинства. За правову допомогу, передбачену в п.1 Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього договору, в залежності від обсягу виконаної роботи. Частинами другою - третьої статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. представник позивача надав суду копію договору про надання правової допомоги № 18/19-кп від 15.10.2019 року, копію додатку № 8 від 05.05.2022 року до договору про надання правової допомоги № 18/19-кп від 15.10.2019 року, копію акту № 14 оплати послуг адвоката від 05.05.2022 року, копію акту приймання передачі наданих правничих послуг № 14-а від 22.06.2022 року, копію додатку № 16 від 29.06.2022 року до договору про надання правової допомоги № 18/19-кп від 15.10.2019 року, копію акту приймання передачі наданих правничих послуг № 18-а від 05.12.2022 року, копію акту № 18 оплати послуг адвоката від 05.12.2022 року. У Постанові Верховного Суду від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18, зокрема, вказано: «...зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.». Аналогічна позиція висловлена і в Додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 826/8/41/17: «Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою». Також в Додатковій постанові Верховного Суду від 16.06.2022 року у справі № 873/244/21 колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Так, враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу та й те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2800 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial