Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У січні 2023 року заявник [PERSON] поштою звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 026338, виданого Ковалівською сільською радою народних депутатів 15.02.2002. В обґрунтування заяви вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на дві земельні ділянки загальною площею 3,2463 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Ковалівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Вказані земельні ділянки належать померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 026338 виданого Ковалівською сільською радою народних депутатів 15.02.2002, однак під час звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої заявнику було відмовлено, оскільки з`ясувалось, що в державному акті прізвище матері заявника зазначено " [PERSON] ", замість правильного " [PERSON] ". Вказані розбіжності позбавляють її права на оформлення спадщини після померлої, тому заявник звернулась до суду. 02.02.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.02.2023 ухвалою судді прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні та залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Ковалівську сільську раду Коростенського району Житомирської області. 28.02.2023 міський голова Білоцерківської міської ради Геннадій Дикий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив судовий розгляд справи здійснювати без представника заінтересованої особи-1, у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просив надіслати копію судового рішення. 14.04.2023 заявник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи-2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.1952, актовий запис № 21. [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.08.1974, актовий запис № 12. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.09.2006, актовий запис № 9. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Ковалівської сільської ради народних депутатів серії ІІІ-ЖТ № 026338 від 15.02.2002, земельні ділянки загальною площею 3,2463 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ковалівської сільської ради, належать [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Толстіхіни Н.Д. № 349/02-14/348/2021 від 01.11.2022, [PERSON] роз`яснено, що оскільки вказаний державний акт видано на ім`я " [PERSON] ", а померла вказана як " [PERSON] ", то в даному випадку наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця, зазначеному в правовстановлюючому документі, що є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту правовстановлюючого документу. З вказаного листа вбачається, що приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. 21.10.2021 заведена спадкова справа № 248/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини та рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2021 у справі № 279/3318/21. Окрім заявника, ніхто з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звертався. [PERSON] подано нотаріусу заяву про те, що вона спадщину не прийняла і на її прийняття не претендує. Отже, після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка - [PERSON] . Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/206-n від 23.02.2022, субнормований український запис аналізованого прізвища українського походження [PERSON] зумовлений орфографічним посередництвом російського запису цього прізвища (рос. [PERSON]) при його міжмовних перетвореннях, що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Відповідно до чинних стандартів нормативним українським записом зазначеного прізвища є [PERSON] (див. Український правопис, 2007, § 101; Скрипник Л.Г. , Дзятківська Н.П . Власні імена людей. Словник-довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с. 311-315). З урахуванням зазначеного українські записи прізвища [PERSON] (державний акт) і [PERSON] (свідоцтво про смерть) та російський запис [PERSON] (свідоцтво про народження) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 295/5 від 22.02.2012, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Судом встановлено, що в прізвищі спадкодавця наявні розбіжності, зазначені в правовстановлюючому документі, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, при цьому з матеріалів справи вбачається, що вказані розбіжності зумовлені орфографічним посередництвом російського запису прізвища спадкодавця при його міжмовних перетвореннях, що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії та ці перетворення є ідентичними. Таким чином, за життя [PERSON] набула право власності на земельні ділянки та оформила правовстановлюючий документ на землю, а заявник прийняла спадщину після її смерті, однак не має змоги оформити її у зв`язку з розбіжністю в правовстановлюючому документі на землю. Відповідно до роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У даній справі суд звертає увагу, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація її права на спадкування, при цьому дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, що має значення, отже заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved