Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 280000.0 гривень. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 12.06.2021р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики за умовами якого [PERSON] надала [PERSON] позику у сумі 280000 грн., а останній зобов`язувався погасити вказану суму в повному обсязі до 12.02.2026р., шляхом повернення щомісячно позикодавцю до 12 числа кожного місяця не менше 5000.0 грн.. Пунктом 6 вказаного договору передбачено, що при несплаті двох мінімальних платежів позичальником у позикодавця виникає право звернутись до суду на стягнення всієї невиплаченої суми позики (боргу). Відповідач не виконує умови договору в частині щомісячного погашення суми боргу, а тому позивач вирішила реалізувати надане їй п. 6 договору право та звертається в суд з даним позовом про стягнення всієї невиплаченої суми позики (боргу), у розмірі 280 000 грн.. Ухвалою суду від 22.09.2021р. по даній справі було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач у порядку встановленому чинним законодавством повідомлявся про час та місце розгляду матеріалів справи, на останню відому адресу місця проживання відповідача направлялася копія позовної заяви з додатками та судові повістки про виклик до суду. Відповідач був повідомлений про розгляд справи в суді, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, який міститься в матеріалах справи. Однак відповідач до суду в усі судові засідання не з`явився, відзиву не надав, будь-яких клопотань чи скарг не заявив, що ставало причиною неодноразового перенесення розгляду справи на іншу дату, хоча судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення у порядку визначеному чинним законодавством. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Таким чином суд ухвалює, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до умов доданого до матеріалів справи договору позики від 12.06.2021р., що підписаний [PERSON] та [PERSON] сума позики за цим договором становить 280000.00 грн. (п.2). У п. 3 вказаного договору сторони визначили, що кредитор зобов`язаний надати позику в момент підписання договору, сторони підписавшись у договорі підтвердили передачу коштів від позикодавця до позичальника. Згідно з п. 4 вказаного договору позики позичальник зобов`язується погасити суму договору в повному обсязі до 12.02.2026р., повертаючи щомісячно позикодавцю до 12 числа не менше 5000 грн.. При несплаті двох мінімальних платежів позичальником у виконавця виникає право звернутись до суду на стягнення всієї невиплаченої суми позики (боргу), що визначено п. 6 договору позики. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Таким чином, між сторонами виникли грошові зобов`язання, що підтверджується належними доказами, а саме копією договору позики. Як зазначив позивач, після отримання коштів відповідач жодної сплати за договором позики не здійснив, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики, терміни та порядок її сплати, строк виконання зобов`язань. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальником виконані не були. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доводи позивача ніким не спростовані, відзиву на позовну заяву не подано, тому суд приймає рішення по наявних матеріалах відповідно принципу диспозитивності, що відповідає вимогам ст. 13 ЦПК України. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України також із відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування його витрат по сплаті судового збору підтверджену суму в розмірі 2800 грн., сплачену відповідно квитанції №57965190 від 03.09.2021р.

Outcome: approved