Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач на підставі ст.183, 192 СК України звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення суду від 20.09.2022 року Олександрівського районного суду Кіровоградської області на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07.06.2022 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В обгрунтування позову позивач вказав, що він проживав в не зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 2012 по 2017 рік. .Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачкою. 20 вересня 2022 рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07 червня 2022 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Однак, про вищевказане рішення суду він не знав, заява від його імені, яка знаходиться у справі написана не ним, невідомою особою. Про рішення суду від 20.09.2022 він довідався у відділі Олександрівського ВДВС, коли у них на виконанні був виконавчий лист про стягнення з нього судового збору. 12.12.2022 він ознайомився з метеріалами справи і взнав, що з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. На даний час з нього стягнути аліменти на 4-х дітей. 07.05.2009 рішенням Олександрівського районного суду з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки, тобто до [INFO] . 20.09.2011 рішенням Олександрівського районного суду з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки, тобто до [INFO] . 20.09.2011 рішенням Олександрівського районного суду були зменшені аліменти з нього та стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки, тобто до [INFO] . 04.10.2021 рішенням Олександрівського районного суду з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця на період навчання і до закінчення навчання, тобто до 25.06.2024. 20 вересня 2022 рішенням Олександрівеького районного суду Кіровоградської області з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07 червня 2022 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . На даний час він ніде не працює, не маю доходів, з нього стягується великий розмір аліментів, який перевищує реальні потреби дитини. Тому, у зв`язку з великими витратами по аліментах виникають проблеми матеріального стану, адже він має інші зобов`язання перед іншими людьми та організаціями. Не має можливості належним чином утримувати себе та свою неповнолітню доньку. Йому необхідно сплачувати комунальні послуги, утримувати будинок, харчуватися, одягатися, тощо. Причини, які спонукають його звернутися з цією заявою, є обґрунтованими через що існують всі підстави для її задоволення. Ухвалою судді від 28.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с.19-20). Ухвалою суду від 23.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 39-40). Позивач в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.37). Відповідач, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте в судові засідання, призначені на 21.03.2022 року та 06.04.2023 року, не з?явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала (а.с. 25, 48, 50). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи та відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду, тобто з 07.06.2022, та до повноліття доньки [PERSON] , а саме до [INFO] (а.с. 7-8). Заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2009 року стґгнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усих видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 24.03.2009 року - дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.6). Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2011 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 14 липня 2011 року - дня подачі заяви та до її повноліття, тобто до [INFO] . Зменшено розмір аліментів та в подальшому стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , та стягуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] . Виконавчі листи, видані на підставі рішення Олександрівського районного суду від 18.08.2004 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх доходів до її повноліття та рішення Олександрівського районного суду від 07.05.2009 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх доходів до її повноліття, вважати такими, що втратили чинність та відкликано їх (а.с.11-12). Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця на період навчання, починаючи з дня пред?явлення позову до суду, тобто з 11.08.2021, і до закінчення навчання, тобто до 25.06.2024 (а.с.9-10). Згідно довідок від 23.12.2022 року № 3639 та №3640, виданих Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] ; ніде не працює з 17.07.2020 року по даний час, згідно трудової книжки [NUMBER] (а.с. 16, 17). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15.05.2006 визначено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2021 року по справі № 303/369/20 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та 2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, у розумінні ст.81 ЦПК України та ст.192 СК України мається на увазі необхідність саме позивачу доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. Обгрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення, посилається на обставини зміни його майнового становища (він ніде не працює, не має доходів, з нього стягується великий розмір аліментів, який перевищує реальні потреби дитини; наявність інших зобов`язань перед іншими людьми та організаціями та відсутність можливості належним чином утримувати самого себе та свою неповнолітню доньку, оскільки йому необхідно сплачувати комунальні послуги, утримувати будинок, харчуватись, одягатись, тощо). Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , а наведені останнім факти не є, на думку суду, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів. Так, відповідно до рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду, тобто з 07.06.2022, та до повноліття доньки [PERSON] , а саме до [INFO] (а.с. 7-8). Визначений рішенням суду розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства, а саме положенням ст.182, 183 СК України. А його зменшення у зв`язку з тим, що позивач сплачує аліменти на утримання інших неповнолітніх дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне майнове забезпечення доньки [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Крім того, судом встановлено, що відповідно до рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2011 року виконавчі листи, видані на підставі рішення Олександрівського районного суду від 18.08.2004 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх доходів до її повноліття та рішення Олександрівського районного суду від 07.05.2009 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх доходів до її повноліття, вважати такими, що втратили чинність та відкликано їх (а.с.11-12). Тобто, позивачем не доведено належними доказами, що на даний час ним сплачуються алементи на утримання інших неповнолітніх дітей (доньок [PERSON] та [PERSON] ). Також, суд зауважує, що під час розгляду справи про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у судове засідання [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.7-8). Отже, [PERSON] усвідомлював те, що при задоволенні позовних вимог [PERSON] він буде зобов`язаний в подальшому сплачувати аліменти на утримання доньки та не заперечував щодо вказаного. Згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Також, позивачем не підтверджено належними та допустими доказами наявність у нього зобов`язань перед іншими особами та організаціями, неможливості утримання себе, сплати комунальних послуг. Виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що визначений раніше за рішенням суду від 20.09.2022 розмір аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від доходу [PERSON] сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, повинен нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини. Відтак, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінилися обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку з відмовою в позові, віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed