Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 08.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №68979 щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) загальної заборгованості в розмірі 13567,74 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» (код ЄДРПОУ 40199031). В обґрунтування позову позивач зазначила, що 12.10.2021 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження №66795444, в якому вона є боржником, стало відомо про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 08.05.2021 року № 68979. Згідно вказаного виконавчого напису приватним нотаріусом запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача 9535,14 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 2282,60 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 900 грн. - заборгованості за нарахованою пенею, всього 13567,74 грн. Виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки його вчинено за договором, який нотаріально не посвідчений, що порушує п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Договір, за яким у позивача виник обов`язок із повернення отриманих кредитних коштів не був нотаріально посвідчений. З огляду на те, що кредитний договір має звичайну письмову форму, а не нотаріальну форму, то відсутні будь-які правові підстави для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис вчинено із порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», адже стосується зобов`язання боржника, за яким сплив строк давності. Кредитний договір було укладено 04.04.2016 року, встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строк давності сплив 04.04.2019 року. Виконавчий напис нотаріуса вчинено 08.05.2021 року, що більше ніж на 2 роки прострочує встановлений законом строк. Враховуючи строки давності виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не переконався у відсутності спору щодо боргу між боржником і кредитором, а також у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Із виконавчого напису нотаріуса вбачається, що загальний розмір заборгованості згідно укладеного договору від 04.04.2016 року № 200494673 між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний Центр» складає 13\~567,74 грн. Однак, такі відомості не відповідають дійсним обставинам справи. Згідно квитанції № 7 від 10.08.2016 року позивачем здійснено оплату в розмірі 9000 грн., згідно договору від 04.04.2016 року № 200494673 (з огляду на те, що з часу оплати минуло більше 5 років, інші квитанції про оплату не збереглися). Виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат» в частині необхідності перевірки безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Як підтверджується обставинами вчинення виконавчого напису - нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Крім того, спірний виконавчий напис вчинено на підставі копії кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, а саму заборгованість позивач не визнає. Таким чином, документи, що подані нотаріусу, неможливо вважати безспірними. З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у написі, є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернулася одразу до суду після початку стягнення з неї заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечила наявність боргу, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як наполягає позивач, заборгованість не є безспірною. У зв`язку з викладеним, [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, однак конверт з повісткою повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис 68979, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», якому ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги (Договору Факторингу) № 3 від 22.05.2016 року, якому в свою чергу ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» на підставі Договору відступлення права вимог № 2204 від 22.04.2016 року, відступлено права вимоги за Кредитним договором № 200494673 від 04.04.2016 року, укладеного між ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» та [PERSON] ; запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», стягнути з боржника за період з 04.04.2016 року по 01.06.2020 року включно, суму у розмірі: 9535,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2282,60 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 грн. - заборгованість за нарахованою пенею; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; загальна заборгованість [PERSON] становить 13567,74 грн. Відповідно до заяви-приєднання № 200494673 від 04.04.2016 року, між [PERSON] та ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» було укладено Кредитний договір. Відповідно до п. 1 заяви-приєднання, сума кредиту становить 10\~000 грн., строк - 6 місяців, сума додаткових послуг 1441,62 грн., річний процент 0,0001 % річних, щомісячний процент - 3.99 % в місяць. Між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ФОРТЕ» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків та фінансового ризику від 04.04.2016 року. 04.04.2016 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ФОРТЕ» було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб № ЕМ200494673/450. Під час укладення Кредитного договору [PERSON] було ознайомлено з пам`яткою позичальника щодо погашення кредиту на товари/послуги та кредиту готівкою від 04.04.2016 року. Під час укладання кредитного договору [PERSON] була ознайомлена зі зразком платіжного доручення, у разі погашення кредиту. Згідно квитанції № 7 від 10.08.2016 року, [PERSON] були сплачені грошові кошти у розмірі 9000 грн. на рахунок ПАТ «Банк «Михайлівський», призначення платежу - «погашення кредиту, погашення заборгованості за договором № 200494673 від 04.04.2016 року». 12.10.2021 року [PERSON] була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження, копії отримала. У 2016 році [PERSON] зверталася з відповідним листом до тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» у якому зазначено, що нею у квітні 2016 року був укладений кредитний договір (заява-приєднання № 200494673 від 04.04.2016 року). Додатково була оформлена кредитна картка по заяві (оферті) № 200494656 від 04.04.2016 року. Відповідно до умов договорів, боржником проводилось погашення наявної заборгованості. [PERSON] просила повідомити, чи наявна у неї заборгованість за вищевказаними договорами, та у випадку її наявності, надіслати детальний розрахунок, та одночасно роз`яснити за якими реквізитами та на які рахунки вона має погашатися. Вказаний лист був отриманий представником ПАТ «Банк Михайлівський» 29.08.2016 року, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи. Згідно квитанції № 6696174 від 27.04.2016 року, [PERSON] були внесені грошові кошти у розмірі 2500 грн. на картковий рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» (м. Київ). Відповідно до квитанції № 15 від 24.05.2016 року, [PERSON] були перераховані грошові кошти у сумі 1000 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР», призначення платежу: «оплата кредиту, згідно кредитного договору № 200494656 від 04.04.2016 року, 2918318046». Згідно квитанції № 81 від 22.08.2016 року, [PERSON] були перераховані грошові кошти у сумі 1000 грн. на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», призначення платежу: «погашення кредиту, погашення заборгованості по договору № 200494656 від 04.04.2016 року». Відповідно до квитанцій № 13 від 23.09.2016 року, № 53 від 25.10.2016 року, № 33 від 16.12.2016 року, [PERSON] були перераховані грошові кошти у сумі 1000 грн. та 4000 грн. на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», призначення платежу: «платежі населення, договір № 200494656, рахунок 29092038619024, ІПН 2918318046». Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. У виконавчому написі № 68979 від 28.05.2021 року зазначено, що він здійснений на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат»\~у виконавчому\~написі повинні\~зазначатися:\~дата (рік,\~місяць,\~число)\~його вчинення,\~посада,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~нотаріуса,\~який вчинив\~виконавчий напис;\~найменування та\~адреса стягувача;\~найменування,\~адреса,\~дата і\~місце народження\~боржника,\~місце роботи\~(для\~фізичних осіб),\~номери рахунків\~в установах\~банків (для\~юридичних осіб);\~строк,\~за який\~провадиться стягнення;\~суми,\~що підлягають\~стягненню,\~або предмети,\~які підлягають\~витребуванню,\~в тому\~числі пеня,\~проценти,\~якщо такі\~належать до\~стягнення;\~розмір плати,\~сума державного\~мита,\~сплачуваного стягувачем,\~або мита,\~яке підлягає\~стягненню з\~боржника;\~номер,\~за яким\~виконавчий напис\~зареєстровано;\~дата набрання\~юридичної сили;\~строк пред`явлення\~виконавчого напису\~до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у якому Главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів (далі - Порядок). Згідно з п. 1.1 глави 16 розділу ІІ цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Згідно п. 3.1-3.4. Глави 16 розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не\~більше одного\~року.Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року, при вирішенні спорів пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 №92. Постановою Великої\~Палати Верховного\~Суду № 826/20084/14 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року відмовлено. У п. 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Тобто, на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Пунктом 3.5 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст. 50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічні твердження висловлені також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Разом з цим, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, зокрема враховуючи те, що позивачем були сплачені грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 200494673 від 04.04.2016 року. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Пунктом 2.3. глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Виходячи з вимог законодавства, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачем було отримано вимогу про повернення всієї суми кредитної заборгованості, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості. Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання ним вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі № 357/12818/17. Тобто, не встановлено, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що відсутнє підтвердження отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~строків, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом встановлено, що укладений між ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» та позивачем Кредитний договір №200494673, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. В свою чергу, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Статтями 80-81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За правилами\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved