Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи служби у справах дітей Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі матері у вихованні [PERSON] , [INFO] : побачення матері з сином, другої та четвертої неділі кожного місяця з 10:00 до 20:00 години, за місцем проживання чи перебування батька, без присутності батька, з обов`язковим здійсненням матір`ю супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до батька; побачення матері з сином щороку у день народження матері з 10:00 до 20:00 години, якщо це випадає на вихідні (неробочі) дні, якщо це випадає на робочий день, то побачення відбувається у перший вихідний день тижня, на який випадає день народження, з обов`язковим здійсненням матір`ю супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до батька; побачення матері з сином щороку у день його народження з 10:00 до 20:00 години; спільний щорічний відпочинок матері з сином в період літніх канікул протягом двох тижнів, в період зимових канікул протягом тижня з ночівлею за місцем проживання матері чи місцем її перебування на відпочинку; побачення матері з сином без присутності батька з 10:00 до 20:00 години під час святкових днів та релігійних свят, враховую також вихідні дні, що визначаються постановою Кабінету Міністрів України на відповідний рік, черговість визначається наступним чином: батькові у рік, який закінчується на парне число, матері у рік, який закінчується на непарне число. Зобов`язати [PERSON] за два дні до зустрічі з сином надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, зо вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010, який було розірвано рішенням суду 05.11.2012, у сторін в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син проживав разом з нею, а з 2016 року, за домовленістю між сторонами, почав проживати разом із батьком. Весь час вона намагається утримувати сина, приймати участь у його вихованні та спілкуванні, побачитися з дитиною, але відповідач перешкоджає їй у побаченнях з дитиною, відмовляє у можливості спілкуватися з сином, створюючи штучні перешкоди, налаштовує дитини проти неї, сам відповідач недостатньо приділяє увагу сину, тому дитина весь час проводить за комп`ютером, не бажаючи виходити на вулицю для спілкування з однолітками, у дитини відбувається зміна поведінки, стає агресивним, що свідчить про негативний вплив дорослих, що знаходяться поруч з ним, це батько та бабуся. Дитині потрібна увага та турбота матері, проте усі намагання врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів з відповідачем. У зв`язку з чим, просить визначити спосіб її участі у вихованні та спілкуванні з сином. Ухвалою від 30.06.2022 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 13.07.2022 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачка нерегулярно, але допомагає матеріально дитині, позивач зараз мешкає у м. Львові, 5 разі приїжджала до м. Миколаєва та безперешкодно бачилась з дитиною, проте здійснювала психологічний тиск на дитину, на теперішній час спілкується з дитиною через телефонні додатки та в їх спілкування він не втручається. Він піклується про дитину, достатньо надає дитині часу у спілкуванні, дитина навчається, добре розвивається, відвідує гуртки за інтересами та курси з вивчення іноземної мови, зростає в оточенні любові та турботи. . 24.02.2023 начальник Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради надала листа, в якому зазначила про неможливість надання висновку про визначення способу участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною посилаючись на те, що в умовах дії на території України воєнного стану, визначити безпечне місце та час спілкування матері з дитиною неможливе. Ухвалою від 27.02.2023 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 03.04.2023 відповідач надав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, тому враховуючи інтереси дитини, те що він навчається у дистанційному форматі, має навантаження, яке з кожним роком зростає та складність навчального матеріалу, тому вихідні дні, частіше неділя, проходять у сина в підготовці та опрацюванні викладеного викладачами матеріалу, тому вважає доцільним встановити побачення дитини з матір`ю не більше 2-х тижнів на місяць, також заперечує проти щорічного відпочинку дитини з матір`ю в період зимових канікул протягом тижня з ночівлею за місцем проживання матері, оскільки з врахуванням часу проїзду до м. Львову, у дитини не вистачить часу для відпочину та підготовки до навчання. 27.02.2023 і 05.04.2023 представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його та позивач, позовні вимоги підтримав. 05.04.2023 відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, з урахуванням наданих ним додаткових пояснень. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010, який був розірваний рішенням Ленського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2013. [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копію свідоцтва про народження та сторонами не оспорюється. Після розірвання шлюбу дитина вже тривалий час проживає з батьком за місцем його проживання. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Позивачка посилається на те, що відповідач чинить перешкоду у спілкуванні та її участі у вихованні дитини та наполягає на усуненні перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів її участі у вихованні дитини в судовому порядку, відповідач вказані обставини заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Як слідує з матеріалів справи, начальник Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради надала до суду листа, в якому зазначила про неможливість надання висновку про визначення способу участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною посилаючись на те, що у мовах дії на території України воєнного стану, визначити безпечне місце та час спілкування матері з дитиною неможливе. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної дитини [PERSON] . Звернення позивача до суду із цим позовом, свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та житті. Жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку матері відносно дитини, судом не встановлено. Не встановлено обставин, за яких можна було б позбавити мати дитини реалізувати своє право на участь у спілкуванні та вихованні із дитиною. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, а також беручи до уваги дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог статей 157, 158 СК України, суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим його розпорядку дня, учбове навантаження, дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначення судом способу спілкування матері з сином, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей. Визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з матір`ю у формі встановлення порядку спілкування відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання матір`ю, яка проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення її права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Отже з огляду на надані докази учасниками справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною матір`ю. Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи його вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до матері та належне виконання останньою своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів та місць для побачень позивача з дитиною. Оскільки позивач в позовні заяві та під час розгляду справи не просила стягувати з відповідача на її користь судові витрати, а тому суд

Outcome: partial