Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Львівської обласної прокуратури, в якому просив стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь [PERSON] кошти в сумі 1\~000\~000 (один міліон) гривень на відшкодування моарльної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб (службових осіб) Львівської областної прокуратури шляхом не внесення відповідних відомостей на підставі заяви [PERSON] про вчинене кримінальне правопорушення від 02.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2020 року на адресу Генерального прокурора Бурка В.В. направив заяву про кримінальне правопорушення. 23.06.2020 року з Офісу Генерального прокурора позивач отримав листа за вих. №31/3/1-р від 11.06.2020 про те, що його заяву надіслано для розгляду прокурору Львівської області. Листом від 19.06.2020 року позивачу повідомлено, що прокуратурою Львівської області розглянуто вищевказане звернення [PERSON] . Вважає, що вищевказані обставини та нормативні документи стверджують, що дії посадових осіб Львівської обласної прокуратури при розгляді його заяви про вичнене кримінальне правопорушення від 02.06.2020 року являються незаконними. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 07.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24.03.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 27.03.2023 року представником Львівської\~обласної прокуратури\~Слиш Г.\~подано до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначає,\~що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження нанесення моральних страждань органами прокуратури, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками, а також не обґрунтовано розмір заявленої моральної шкоди, не зазначено, з чого саме позивач виходив при визначення суми моральної шкоди. Просила відмовити у задоволенні позову. 30.03.2023 року позивач подано до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідач не вказав за яким Законом і які саме докази позивач зобов`язаний був надати для обґрунтування моральної шкоди, яка полягає у приниженні ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з діями відповідача. Крім того, зазначає, що відповідач порушує ст. 1167 ЦК України і зобов`язаний був на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України визнати позов, оскільки ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 03.07.2020 року встановлено вину та незаконність дій посадових осіб прокуратури Львівської області. Позивач в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повідомлення на електронну адресу позивача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 11.04.2023 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Надала аналогічні пояснення викладені в письмових запереченнях. Просила відмовити у задоволені позову. Заслухавши думку представника прокуратури Львівської області, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи); учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Згідно зі ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно з ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. В силу вимог ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Судом встановлено, що 02.06.2020 [PERSON] звернувся в Офіс Генерального прокурора із зверненням щодо можливого вчинення суддею Апеляційного суду Львівської області [PERSON] кримінального правопорушення. Згідно відповіді Львівської обласної прокуратури від 19.06.2020 за № 15/4/1-567вих-20, яку скеровано на адресу позивача, вбачається, що обласною прокуратурою розглянуто звернення [PERSON] від 02.06.2020, яке надійшло з Офісу Генерального прокурора, щодо можливого вчинення кримінального правопорушення суддею Апеляційного суду Львівської області та з інших питань. Позивачу роз`яснено, що згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Також, ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом. Таким чином, реєстрації і ЄРДР підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяви чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні, що можуть свідчити про вчиненні кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор, суддя. Окрім цього зазначено, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключно право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень належить відповідному суду. Оскарження судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Також позивачу роз`яснено право, відповідно до ст.ст. 107-108 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», звернутись зі скаргою щодо дисциплінарного проступку суддів. Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону. Враховуючи, що у зверненні позивача не наведено підстав для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень суддями Львівського окружного адміністративного суду, оскільки, обставини чи відомості, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень в ньому не зазначено, підстави для прийняття та внесення відомостей до ЄРДР, відповідно до ст. 214 КПК України, відсутні. При цьому, [PERSON] роз`яснено, що не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР оскаржується слідчому судді відповідного місцевого суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 303, 304 КПК України. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 03.07.2020 року скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Прокуратури Львівської\~області\~розглянути заяву\~ [PERSON] \~ від\~02.06.2020\~року\~в\~порядку ч.1\~ст.\~214\~КПК\~України,\~та із\~встановленням\~обставин,\~що\~можуть свідчити\~про\~вчинення кримінального\~правопорушення,\~відповідно\~до\~заяви [PERSON] \~від 02.06.2020\~року,\~-\~вирішити\~питання про\~внесення відповідних\~відомостей\~до Єдиного\~реєстру\~досудових розслідувань\~з винесенням відповідного процесуального рішення. З відповіді прокуратури Львівської області від 18.08.2020 року №15/4/1-3925-20 вбачається, що на виконаконня ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 03.07.2020 року №461/5096/20 прокуратурою Львівської області повторно розглянуто звернення [PERSON] від 02.06.2020 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення суддею Апеляційного суду Львівської області та з інших питань. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон), моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди\~доказуванню підлягають такі обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У п. 9 вищезазначеної постанови передбачено, що суд визначає розмір моральної шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат. Зокрема, враховуються стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відтак, позивач повинен обґрунтувати та надати належні докази на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Також він повинен надати суду обґрунтований та у відповідності до вимог закону розрахунок суми, яку він просить стягнути. Позивач в позовній заяві вказує, що в результаті незаконних дій посадових (службових осіб) Львівської обласної прокуратури спричинено приниження його честі, гідності, ділової репутації та завдано моральної шкоди у розмірі 1\~000\~000 грн. При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження нанесення моральних страждань органами прокуратури, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками, а також не обґрунтовано розмір заявленої моральної шкоди, не зазначено, з чого саме позивач виходив при визначення суми моральної шкоди. Виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш, ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави. З ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 03.07.2020 року вбачається, що суддею зобов`язано уповноважену особу Прокуратури Львівської\~області\~розглянути заяву\~ [PERSON] \~ від\~02.06.2020\~року\~в\~порядку ч.1\~ст.\~214\~КПК\~України,\~та із\~встановленням\~обставин,\~що\~можуть свідчити\~про\~вчинення кримінального\~правопорушення,\~відповідно\~до\~заяви [PERSON] \~від 02.06.2020\~року,\~-\~вирішити\~питання про\~внесення відповідних\~відомостей\~до Єдиного\~реєстру\~досудових розслідувань\~з винесенням відповідного процесуального рішення. Представником відповідача надано суду лист, що прокуратурою Львівської області виконано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 03.07.2020 у справі №461/5096/20. Тобто відповідачем виконано рішення суду. Таким чином позивачем не доведено суду доказів протиправності дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Позивач не долучає жодних доказів, які б підтверджували настання негативних наслідків, зокрема, висновків експертиз щодо стану здоров`я та не зазначає в чому полягає можливе погіршення його стану здоров`я, негативний вплив на звичайним ритм життя, втрата можливостей тощо. Також позивачем не обґрунтовано об`єктивними, належними і допустимими доказами підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює заподіяну шкоду та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Відтак, у справі відсутні достатні відомості, що свідчать про спричинення моральної шкоди, визначеної ч. 2 ст. 23 ЦК України та постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Більше того, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA &62,ЄСПЛ від 12.07.2007). Відтак, розмір відшкодування, наведений у позовній заяві, є необґрунтованим і безпідставним. Крім того в даній категорій справ саме на позивача покладено обов`язок щодо доказування факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань. Як вбачається з матеріалів справи позивачем в недостатній мірі наведені докази завдання йому душевних та психічних страждань, а саме щодо погіршення стану здоров`я, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, в стосунках з іншими людьми, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану і інші негативні моменти та впливи, спрямовані на порушення стосунків з оточуючими людьми, а також суттєве обмеження прав та можливостей, які потребують додаткових матеріальних затрат для їх відновлення до попереднього стану, що передував моменту притягнення до кримінальної відповідальності. Відтак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою шкодою. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди, внаслідок незаконних дій посадовими особами Львівської обласної прокуратури, а тому відсутні підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, в суду відсутні правові підстави для звернення до Конституційного суду України з поданням щодо тлумачення ст.56 Конституції України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed