Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору є Орган опіки та піклування Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області. У позові вказував, що рішенням Вижницького районного суду від 03.10.2022 року по справі №713/1636/22 розірвано шлюб між ним та [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований 27.09.2011 року виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради Вижницького районного Чернівецької області, актовий запис №14. В шлюбі у них народилося двоє доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, хоча є працездатною. З часу припинення подружніх відносин доньки проживають з ним без реєстрації у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. [PERSON] є ученицею 2-Б класу Вижницького опорного ліцею ім. Ю. Федьковича, а [PERSON] є вихованкою дитячої установи №1 «Ромашка». Він приймає активну участь у вихованні дітей. Працює заступником директора ТОВ «Вижницький ринок» з 01.06.2011 року та має стабільний заробіток. 06.12.2022 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. був посвідчений договір про визначення способу участі батьків у вихованні дитини, місця проживання та умов її утримання, яким визначено, що доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] будуть виховуватись батьком, перебуватимуть на його утриманні та проживатимуть разом з ним. Однак, колишня дружина не дотримується умов вказаного договору, що стало підставою для даного позову. Просив визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з ним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надіслала на електронну адресу суду заяву, просила справу розглядати за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання надала до канцелярії суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності. Зазначила, що діти повинні бути з нею і вона належно виконує свої батьківські обов`язки. Але обставини склалися так, що на даний час не може утримувати належним чином дітей, тому змушена виїхати на заробітки за межі України. За таких обставин не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Органу опіки та піклування Вижницької міської ради у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. До початку підготовчого засідання надали до канцелярії суду письмові пояснення, у яких просили справу розглядати за відсутності їх представника та при вирішенні справи врахувати найкращі інтереси дітей. Також до початку судового засідання представник [PERSON] надала до канцелярії суду заяву, просила справу розглядати за їх відсутності. Ухвалою судді від 06.02.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. В ухвалі про відкриття провадження зобов`язано Орган опіки та піклування Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області надати до початку підготовчого засідання висновок щодо розв`язання спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей та позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в [ADDRESS] , жителя [ADDRESS] , який бажає проживати з неповнолітніми дітьми, відповідно до ч.5 ст.19 СК України. Ухвала виконана 27.02.2023 року. Ухвалою суду від 02.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 16.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано для усунення недоліків строк 5 днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху. 22.03.2023 року представник позивача надала заяву, у якій усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 23.03.2023 року продовжено розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог позивачем надано такі докази: копію рішення Вижницького районного суду від 03.10.2022 року по справі №713/1636/22 провадження №2/713/351/22, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 27.09.2011 року у виконавчому комітеті Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №14. Рішення набрало законної сили 04.11.2022 року; копію повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.04.2021 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого - [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.07.2019 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого - [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] ; довідку №198 та акт обстеження матеріально-побутових умов №99, видані 26.01.2023 року старостою с. Чорногузи Вижницької міської ради, згідно яких - [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] , однак разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають без реєстрації у житловому будинку матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Курик працює заступником директора ТОВ «Вижницький ринок», діти перебувають на його утриманні; характеристику Вижницького опорного ліцею ім. Ю. Федьковича, згідно якої - [PERSON] є ученицею 2-Б класу. Дівчинка дуже здібна, старанна, творча, працелюбна, дисциплінована. [PERSON] добре усвідомлює обов`язки, цікавиться навчанням. У неї виявляється велике бажання вчитися, особливо цікавиться читанням, багато читає художньої літератури. Уважна, вміє правильно і точно висловлювати думки. Самостійна, спостережлива. Вдало користується лексичним запасом у спілкуванні. Уміє користуватися раціональними методами пізнання. Любить математику, іноземну мову. За характером - добра, чесна, урівноважена, спокійна. Відвідує гуртки: танців, іноземної мови. Батько приймає активну участь у вихованні дитини, а також у житті класу. Є заступником голови батьківського комітету; характеристику ДУ №1 «Ромашка», згідно якої - [PERSON] ходить в садок третій рік. Дитина дуже швидко адаптувалася до дітей, вихователів та режиму установи. Завжди весела, усміхнена, грайлива та цікава. Не дивлячись на свій вік, активна на заняттях, розсудлива та спокійна. Вміє висловлювати свою думку. Любить гратися з іграшками, складає добре пазли, піраміди і конструктори. З дітьми грається злагоджено, вміє поступитися іншій дитині, врівноважена. В садок ходить із задоволенням. Найбільше любить малювати, особливо сестру і тата. Але кожен її малюнок не обходиться без тата. Батько приймає активну участь у вихованні дитини та житті садка. Неодноразово допомагав групі: привозив декоративні хвойні дерева для озеленення майданчика, допомагав у ремонті техніки, привозив іграшки, канцтовари. Неодноразово організовував фотосесію для ранків. Є членом батьківського комітету в групі; довідку про заробітну плату та інші прибутки, видану ТОВ «Вижницький ринок», згідно якої - за період з липня по грудень 2022 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 39600,00 грн, середньомісячна заробітна плата становить 6600,00 грн; довідку ТОВ «Вижницький ринок» №1 від 04.01.2023 року, згідно якої - [PERSON] працює на посаді заступника директора ринку з 01.06.2011 року по теперішній час; копію договору про визначення способу участі батьків у вихованні дитини, місця проживання та умов її утримання серії НСВ 801098, посвідченого 06.12.2022 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г., зареєстрованого в реєстрі за №8495, за умовами якого - у зв`язку з тим, що Сторони, як законні представники малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не проживають спільно однією сім`єю домовилися про те, що діти будуть виховуватись батьком, [PERSON] , перебуватимуть на його утриманні та проживатимуть разом з ним за адресою: [ADDRESS] ; довідку про склад сім`ї №199, видану 26.01.2023 року старостою с. Чорногузи Вижницької міської ради, згідно якої - [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , але не проживають; довідку про склад сім`ї №243, видану 30.01.2023 року старостою с. Чорногузи Вижницької міської ради, згідно якої - [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації у будинку матері позивача [PERSON] в [ADDRESS] ; довідку Вижницької АЗПСМ КНП «Центр первинної медичної допомоги» №9, згідно якої - [PERSON] , [INFO] здоровий; довідку Вижницької АЗПСМ КНП «Центр первинної медичної допомоги» №10, згідно якої - [PERSON] , [INFO] здорова; довідку Вижницької АЗПСМ КНП «Центр первинної медичної допомоги» №11, згідно якої - [PERSON] , [INFO] здорова; повний Витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» серії ВР-000769306, згідно якого - [PERSON] , [INFO] на території України станом на 18.03.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває; акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №173, складений 22.03.2023 року виконавчим комітетом Вижницької міської ради, згідно якого - [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , а фактично проживає у житловому будинку матері [PERSON] у [ADDRESS] . [PERSON] працює заступником директора ТОВ «Вижницький ринок». У [PERSON] на утриманні двоє малолітніх дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . У житловому будинку по [ADDRESS] є всі наявні умови для проживання, виховання і розвитку дітей. У господарстві не утримується нічого. З витребуваного судом висновку Органу опіки та піклування Вижницької міської ради №02-16/286 від 23.02.2023 року встановлено, що орган опіки та піклування вважає, що проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є можливим та таким, що відповідає інтересам дітей, як з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , так і з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка заперечень проти позову та доказів на спростування позовних вимог суду у встановлений судом строк не надала. При вирішенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей з батьком суд застосовує такі норми матеріального права. У статті 7 СК України закріплено, що суд при розгляді справ про регулювання сімейних відносин повинен забезпечити можливість здійснення прав дитини, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні та максимально можливо враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції прав людини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У принципі 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У ч.1 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У частинах 1-3 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Стаття 160 СК України закріплює, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тлумачення ч.1 ст.161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18) зазначено, що: «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 року у справі №6-2445цс16 та від 12.07.2017 року у справі №6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року». У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) вказано, що: «Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі №487/2001/19-ц (провадження №61-12667св20) зазначено, що: «Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності». У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №352/2324/17 (провадження №61-14041св19) зазначено, що: «Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». У постанові Верховного Суду від 30.03.2021 року у справі №542/1428/18 (провадження №61-18612св19) зазначено, що: «Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах». У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі №754/16535/19 (провадження №61-14623св21) вказано, що: «Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини». Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: - з 27.09.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вижницького районного суду від 03.10.2022 року, яке набрало законної сили 04.11.2022 року; - позивач та неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , а проживають в [ADDRESS] ; - у будинку по [ADDRESS] позивачем створені належні умови для проживання дочок [PERSON] та [PERSON] , а саме: в них є окрема кімната, оснащена всім необхідним для нормального життя та розвитку, вони забезпечені одягом та взуттям відповідно до віку; - у будинку по [ADDRESS] , відповідачкою створені належні умови для проживання дочок [PERSON] та [PERSON] , а саме: в них є окрема кімната, оснащена двома спальними місцями, робочим столом та куточком для ігор; - позивач піклується про дітей, займається їх навчанням та вихованням; - позивач працює з 01.06.2011 року на посаді заступника директора ТОВ «Вижницький ринок»; - відповідачка до кінця січня 2023 року перебувала на обліку в центрі зайнятості, не працює; - сторони за місцем проживання характеризуються позитивно. Аналіз викладених обставин в сукупності з наведеними нормами матеріального права та фактичним визнанням позову дає підстави для висновку, що місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з позивачем буде відповідати їх якнайкращим інтересам і він забезпечить їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Суд звертає увагу, що визначення місця проживання дітей з батьком, не повинно впливати на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд також роз`яснює, що відповідачка, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дочок, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати. Враховуючи наведені вище вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставини, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , про визначення місця проживання неповнолітніх дітей обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, принципу 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.ст.7, 19, 141, 153, 157, 160, 161, 171 СК України, ст.ч.8, 15 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved