Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Головка Д.В. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину нерухомого майна. Просить суд ухвалити рішення, яким усунути від права на спадкування за законом [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , після померлого [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 245, видане 30.06.2021 приватним нотаріусом КМНО Метелиця О.О.; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на частину квартири [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер №245, видане 30.06.2021. Вимоги позову обґрунтовує наступним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилось наступне спадкове нерухоме майно: квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець не мав дружини та дітей. Позивач є його рідною сестрою, з якою він проживав за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець постійно потребував допомоги та турботи після перенесення тяжкої хвороби, яка призвела до безпорадного стану. З 2018 року [PERSON] був паралізованим, самостійно не міг потурбуватися про себе, тому постійно потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач та її сім`я забезпечили повну підтримку як моральну так і матеріальну, забезпечували необхідними ліками, харчуванням та іншою допомогою. Факт того, що [PERSON] потребував сторонньої допомоги та піклування підтверджується наступними доказами: випискою з медичної картки стаціонарного хворого №13753 період з 30.07.2018 по 13.08.2018; довідка від 10.11.2019 №2600№ виписка з амбулаторної картки. За життя спадкодавець обіцяв подарувати квартиру позивачу, проте не встиг цього зробити. [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (позивач) мали рідного брата - [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] не приймав участі у піклуванні та наданні допомоги [PERSON] , а також [PERSON] не був присутнім на похоронах спадкодавця. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та племінником спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] . Позивач наголошує, що відповідач не надавав [PERSON] жодної допомоги, ні фінансової, ні фізичної, не здійснював догляду та не приймав участі у похованні. Також відповідач не був присутнім на похоронах [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №263681833 від 30.06.2021 відповідач [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія №245, видане 30.06.2021. Отже, відповідач [PERSON] є власником частини квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, проте він фактично не має жодних прав на зазначену спадщину, оскільки не надавав допомоги [PERSON] , який у свою чергу її потребував, також батько відповідача - померлий [PERSON] не надавав допомоги та піклування спадкодавцю незважаючи на те, що їм було відомо про безпорадний стан [PERSON] . Виходячи з того, що після перенесення тяжкої хвороби [PERSON] мав безпорадний стан та потребував постійної допомоги та в свою чергу відповідач [PERSON] не забезпечував підтримку та допомогу спадкодавцю, то сторона позивача вважає, що у суду є усі підстави для того щоб усунути [PERSON] від права на спадкування за законом на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Ухвалою суду від 02.02.2022 постановлено відкрити загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 21.02.2023, яка відображена у протоколі судового засідання, постановлено прийняти та долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, який подано представником відповідача - адвокатом Штепою Р.П. Відповідно до відзиву відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на таке. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надавати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Факт ухилення особи від виконання щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається як на підставу усунення відповідача від права на спадкування на наявність обставин, визначених у ч. 3 ст. 1224 ЦК України, мотивує тим, що відповідач, племінник спадкодавця, не надавав фінансової і фізичної допомоги та не був присутній на похоронах, що дає підстави для усунення відповідача, як спадкоємця за законом, від права на спадкування майна після смерті дядька. Як убачається з наявних у справі доказів, [PERSON] помер у віці 75 років, на момент смерті досяг пенсійного віку, докази, які мали свідчити про те, що за життя померлий отримував пенсію з інших підстав, в тому числі внаслідок втрати працездатності та встановлення групи інвалідності, у справі відсутні, до позову не долучено висновки лікарів стосовно необхідності здійснювати сторонній догляд за хворим та його стан, що унеможливлює (обмежує) пересування хворого. В свою чергу, позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є її процесуальним обов?язком, щодо ухилення відповідача від надання дядькові допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, у тому числі з боку брата чи то племінника (відповідача). Разом з тим, позивач посилається й на те [PERSON] як рідний брат померлого спадкодавця (та батько відповідача) не приймав участі у піклуванні та наданні допомоги покійному. Варто відзначити, що покійний [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років, а [PERSON] помер [INFO] у віці 82 роки. Тобто [PERSON] логічно мав би потребувати більше сторонньої допомоги так як він був людиною більш похилого віку. Позивач же в свою чергу є жорстокою та корисливою людиною. Непоодинокі випадки були того, коли позивач проклинала відповідача та всю його родину, погрожувала тим, що зробить інвалідами чи то взагалі вб?є. На підтвердження поведінки позивача щодо членів своєї родини є постанова Дніпровського районного суд м. Киева від 11.05.2022 у справі №755/2396/22, де позивача було визнано винною в домашньому насильстві психологічного характеру до свого ж рідного сина. Корисливість же позивача проявилась в тому, що вона навмисно перевезла покійного [PERSON] до свого житла лише задля того щоб здати житло [PERSON] в оренду та самостійно розпоряджатися коштами отриманими від здачі житла в оренду. Ухвалою суду від 20.03.2023, яка відображена у протоколі судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] вимоги позову підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову не визнав, заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Третя особа приватний нотаріус КМНО Метелиця О.О., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрою та братами (а.с. 181, 188-189). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 21.11.2020 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.12.2020 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 187). Згідно з довідкою про причину смерті №558 від 29.12.2020 [PERSON] , 1938 року народження, помер [INFO] . Причина смерті: цереброваскулярна хвороба, інфаркт мозку, цукровий діабет, рак передміхурової залози (а.с. 147). Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] (а.с. 186). Як убачається зі свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1994 Фонд комунального майна Мінського району м. Києва посвідчив, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.2021 №242 приватний нотаріус КМНО Метелиця О.О. посвідчив те, що спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його сестра [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з (однієї другої) частини квартири під номером [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району міста Києва 04.03.1994 (а.с. 14). Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1261 ЦК України). В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене законом коло осіб з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві та розрахунку, що він залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2021 №245 приватний нотаріус КМНО Метелиця О.О. посвідчив те, що спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його рідний племінник [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , батько якого [PERSON] помер [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з (однієї другої) частини квартири під номером [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району міста Києва 04.03.1994 (а.с. 32). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] успадкував частину квартири за правом представлення як племінник спадкодавця успадкував ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові братові спадкодавця), якби він був живий на час відкриття спадщини. Окрім того, судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого станом на 14.12.2021, частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 14.12.2021, серія та номер: 875 (а.с. 93). В обгрунтування вимог позову [PERSON] вказує, що спадкодавець мав безпорадний стан та потребував допомоги, а відповідач умисно ухилявся від догляду за померлим та жодної допомоги не надавав. Відповідно до положень частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Так, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , був екстрено госпіталізований у стаціонар з 30.07.2018 по 13.08.2018 з клінічним діагнозом: цереброваскулярна хвороба. Артеріальна гіпертензія ІІІ ст. Гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні лівої середньої мозкової артерії (30.07.18) з наявністю Моторної афазії, глибокого правобічного геміпарезу, недостатності лицевого нерва справа на фоні повільно прогресуючої енцефалопатії атеросклеротичного, гіпертонічного ґенезу ІІІ ст. у вигляді цефалічного синдрому, вестибуло-атактичного синдрому, мнестичного зниження. ІХС. Дифузійний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. СН ІІ ст., група високого ризику (а.с. 18). Відповідно до довідки, виданої Лікарсько-консультативною комісією КНП «ЦПМСД №4» Дніпровського району м. Києва [PERSON] , [INFO], потребує користування засобами особистої гігієни: памперси, пелюшки, урологічні прокладки (а.с. 23). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №1985 від 20.11.2020 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 25). Відповідно до довідки про причину смерті №1985 від 20.11.2020 причина смерті [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] : хронічна цереброваскулярна недостатність, дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ, цереброваскулярна хвороба, гіпертонічна хвороба ІІІ (а.с. 26). Як убачається з договору-замовлення про надання ритуальних послуг від 20.11.2020 та договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 22.11.2020 похованням [PERSON] займалась позивач [PERSON] (а.с. 27-30). У судовому засіданні були допитані в якості свідків наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідки суду показали, що знайомі з позивачем та обізнані про те, що вона доглядала за братом, а відповідача [PERSON] ніколи не бачили. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право. Оцінивши подану позивачем медичну документацію, заслухавши покази свідків, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем [PERSON] не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є її процесуальним обов`язком, щодо перебування [PERSON] у безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу у сторонній допомозі, а відповідач [PERSON] свідомо ухилялася від надання такої допомоги. Оскільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами, [PERSON] , як спадкоємець не може бути усунутий від спадкування за законом після смерті свого дядька [PERSON] за правом представлення. Доводи позивача про те, що відповідач ухилявся від обов`язку надавати майнову та моральну допомогу [PERSON] свідчить лише про суб`єктивне сприйняття позивачем обов`язку відповідача [PERSON] та не може слугувати безумовним доказом умисного ухилення останнім від надання допомоги спадкодавцеві, який був у безпорадному стані. Сам по собі факт наявності у спадкодавця хвороб та перебування у зв`язку з цим у безпорадному стані без установлення наявності передбачених законом фактів ухилення [PERSON] від надання допомоги та потреби спадкодавця саме в його допомозі не дає підстав для усунення останнього від права на спадкування. Належних та допустимих доказів на підтвердження сукупності обставин, що мають значення для вирішення спору, позивач суду не надала, а самі по собі пояснення про ці обставини не дають підстав вважати їх установленими. Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідач є спадкоємцем за правом представлення, він успадкував частку, яка мала бути успадкована його батьком, а тому він не міг умисно ухилятися від надання допомоги померлому [PERSON] . Позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину нерухомого майна за позивачем є похідними від позовної вимоги про усунення відповідача від права на спадкування. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, а тому позов задоволенню не підлягає. Інші доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, не спростовують встановлених висновків суду та не є юридично визначальними. З викладеного,

Outcome: dismissed