Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] , пред`явила позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що [PERSON] належить 1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02 1995 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 261946547 від 16.06.2021 року, об`єкт нерухомого майна №2387496346242. Співвласниками даного житлового будинку по 1/3 частці є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №1422, виданої відділом ЦНАП виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 11.11.2022 року вона проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] її сім`я складається з таких осіб: внучка [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , колишній зять [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , був чоловіком її дочки, [PERSON] , [INFO] . Зокрема, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №7 від 08.05.1993 року, який був розірваний 26.11.2002 року, про що вчинено актовий запис №138 про розірвання шлюбу. 21 серпня 2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та даний шлюб був розірваний на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2013 року. 05.06 2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідач вже понад десять років не проживає у житловому будинку тa його адреса фактичного проживання позивачу не відома. А тому просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивач [PERSON] - адвокат Стецяк В.М. позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідач [PERSON] являється її відчимом, понад десять років не проживає у житловому будинку тa його адреса фактичного проживання невідома. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить 1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02 1995 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 261946547 від 16.06.2021 року, об`єкт нерухомого майна №2387496346242. Співвласниками житлового будинку [ADDRESS] по 1/3 частці є [PERSON] , частка в праві власності якій належить та підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02 1995 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових право на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 261946354 від 16.06.2021 року, об`єкт нерухомого майна №2387496346242, та [PERSON] - на підставі договору дарування серії № 1168, від 22.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Малою М.В. та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових право на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 262551453 від 22.06.2021 року, об`єкт нерухомого майна №2387496346242. Відповідно до технічного паспорта на будинок [ADDRESS] відомо, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Згідно довідки №1422, виданої відділом ЦНАП виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 11.11.2022 року [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і сім`я складається з таких осіб: внучка [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , колишній зять [PERSON] , [INFO] . Будучи зареєстрованим у спірному будинку, відповідач не проживає в ньому протягом десяти років без поважних причин, перешкод в користуванні будинком ніхто їй не чинив. Позивачка несе всі витрати по сплаті комунальних послуг, інших платежів. Така реєстрація відповідача в будинку позивачки створює їй перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] . [PERSON] є колишньою тещею [PERSON] , так як шлюб між її дочкою та зятем був розірваний, що підтверджується рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2013 року, а відтак [PERSON] членом сім`ї позивачки не являється. Таким чином, судом встановлено, що відповідач понад десять років у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] не проживає. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація місця проживання відповідача створює позивачці перешкоди у реалізації права власності на належний їй житловий будинок та оформлення субсидії на житлово-комунальні послуги. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивачки. Оскільки під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження житлового приміщення за відповідачем, останній добровільно не змінив реєстрацію місця свого проживання, а зареєстрований в будинку позивачки, суд вважає, що наявні підстави для визнання його особою, що втратив право користування жилим приміщенням, так як він тривалий час, понад десять років, у ньому не проживає. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач добровільно не змінив реєстрацію місця свого проживання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved