Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивачзвернулась до суду з позовомдо [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтуваннявимогпосилається на те, щоз 11.11.2015 року по 05.02.2020 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відшлюбумають доньку - [PERSON] , [INFO] . Сторони тимчасово проживали у Республіці Білорусь у рідних відповідача, донька народжена у м. Бобруйськ. Наприкінці 2017 року позивачка з донькою повернулись до України. На початку 2018 року відповідач приїхав до позивачки і дитини до м. Кропивницький, та деякий час проживали у її батьків. Після цього відповідач поїхав на заробітки до Литви. Близько півроку сторони підтримували зв`язок, але згодом спілкування ставало все рідшим, дитиною відповідач майже не цікавився. У 2019 році відповідач знову приїхав до м. Кропивницького та повідомив, що шлюбні відносини має намір закінчити. Рішенням суду Бобруйського района та міста Бобруйська шлюб між сторонами було розірвано. Згідно довідки № 812/297/2020 про реєстрацію особи громадянином України [PERSON] , уродженка м. Бобруйськ Могильовської області Республіки Білорусь рішенням УДМС України в Кіровоградській області від 16.12.2020 року набула громадянство України та є громадянином України з 05.10.2016 року. 01 червня 2021 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . На разі нинішній чоловік позивачки повністю замінив дитині її біологічного батька та виконує відносно неї всі батьківські обов`язки, від яких ухилився відповідач. З моменту розлученняі по цей час відповідачне бачив доньку, аліменти на дитину не сплачує, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про неї фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям, не відвідував її вдома та в дитячому дошкільному закладі. Тому просить суд, позбавитибатьківськихправ [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Варакіною Н.Б. від 08 серпня 2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 серпня 2022 року ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання та залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки та піклування Кропивницької міської ради. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача- адвокат Калінка - Бондар О.Б. 21.02.2023 року та 11.04.2023 року в судовому засіданніпозов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Поровчук А.А. в судове засідання на 21.02.2023 року та 11.04.2023 року зазначила, що недоцільно позбавляти відповідача батьківських прав, він не є громадянином України, на території України не проживає, тому не має можливості провести з ним бесіду та попередити про вирішення питання про позбавлення його батьківських прав, надала до суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 11.04.2023 року пояснила суду, що відповідач та позивач уклали шлюб у Республіці Білорусія. Від шлюбу народилась донька. Наприкінці 2017 року позивачка з донькою повернулись до України. На початку 2018 року відповідач приїхав до позивачки і дитини до м. Кропивницький, та деякий час проживали з ними однією сім`єю. У 2019 році відповідач знову приїхав до м. Кропивницького та повідомив, що шлюбні відносини має намір закінчити. По відношенню до дитини відповідач був байдужим, інтересу до доньки не проявляв, допомогу не надавав. Донька наразі не пам`ятає свого біологічного батька. Родичі з боку відповідача також не проявляють інтересу до дитини. Утриманням дитини займається позивачка зі своїм нинішнім чоловіком, якого дитини вважає своїм батьком та називає його татом. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 11.04.2023 року пояснила суду, що з позивачкою давно знайома, тісно спілкуються 7 років. Відповідача бачила кілька разів, коли він приїжджав з Білорусії. Після 2019 року дитиною не цікавиться. Донька не знає свого біологічного батька та зовсім його не пам`ятає. Батьком називає нинішнього чоловіка позивачки. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріалисправи, суд вважає, щопозовпідлягаєзадоволенню з наступнихпідстав. З 11.11.2015 року по 05.02.2020 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішеннямсуду Бобруйського району и міста Бобруйськ від05.02.2020 [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.18). Від шлюбу позивач та відповідач мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.9-12). Згідно довідки від 22.06.2022 року № 3525-5001782324Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради позивачка разом з дитиною взятті на облік як внутрішньо переміщені особи. проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки № 812/297/2020 про реєстрацію особи громадянином України [PERSON] , уродженка м. Бобруйськ Могильовської області Республіки Білорусь рішенням УДМС України в Кіровоградській області від 16.12.2020 року набула громадянство україни та є громадянином України з 05.10.2016 року (а.с. 13-14). Відповідно до Довідки № 85/01-12 від 04.05.2022 року, виданої КПНЗ «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості», [PERSON] , [INFO] навчалась в студії розвитку дитини «Веселка» з вересня 2020 навчального року по травень 2022 навчального року. За період навчання дитиною опікувалась мати [PERSON] . З батьком познайомитись не довелось (а.с.15). Згідно Довідки № 9 від 02.05.2022 року, виданої КЗ «Міський центр дитячої та юнацької творчості» Кропивницької міської ради», [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує хореографічний гурток «Веселка» з 15 вересня 2021 року. На зайняття гуртка дитину приводять та по завершенню занять забирають батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Відповідно до листа № 589/03-22 від 10.05.2022 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кропивницького» Міської ради м. Кропивницького, [PERSON] , [INFO] знаходиться під наглядом медичних працівників АЗПСМ № 8 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради. Декларація про вибір лікаря підписана з лікарем-педіатром Ляшенко Т.І . Мати - [PERSON] піклується про стан здоровя дитини, відвідує лікаря-педіатра з приводу проведення обов`язкових медичних профілактичних оглядів та при захворюванні дитини. Батько - [PERSON] жодного разу не звертався до лікаря-педіатра з приводу стану здоровя дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Отже, з викладеного випливає, що батько дитини - [PERSON] в порушення ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» ухиляється від піклування про навчання, здоров`я своєї доньки починаючи з 2019 року. Припинив цікавитися життям доньки, не приймає ніякої участі у її вихованні, всіляко уникає будь-якого спілкування з нею. 01 червня 2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 20). В постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, щоякщопредставникисторінчиіншихучасників судового процесу не з`явилися в судовезасідання, а суд вважає, щонаявних у справіматеріалівдостатньо для розглядусправи та ухвалення законного і обґрунтованогорішення, не відкладаючирозглядусправи, вінможевирішитиспір по суті. Основною умовоювідкладеннярозглядусправи є не відсутність у судовому засіданніпредставниківсторін, а неможливістьвирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судовезасідання, за умовиналежногоповідомленнясторони про час і місцерозглядусправи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутностіпредставникасторони спору. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядаєсправи не інакше як за зверненням особи, поданимвідповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставідоказів, поданихучасникамисправиабовитребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Статтею 11 Закону України «Про охоронудитинства» встановлено, щосім`я є природнимсередовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціальногорозвиткудитини, їїматеріальногозабезпечення і несевідповідальність за створенняналежних умов для цього. Кожнадитинамає право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклуваннябатьків. Батько і матимаютьрівні права та обов`язкищодосвоїхдітей. Предметом основноїтурботи та основнимобов`язкомбатьків є забезпеченняінтересівсвоєїдитини. Принципом 6 Декларації прав дитини (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року ) передбачено, що для повного і гармонійного розвитку своєї особистості, дитина потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і, безперечно, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч. 7, 8 ст. 7 СК Українидитинамає бути забезпеченаможливістюздійсненняїї прав, установленихКонституцієюУкраїни, Конвенцією про права дитини, іншимиміжнародними договорами України, згода на обов`язковістьякихнадана Верховною Радою України. Регулюваннясімейнихвідносинмаєздійснюватися з максимально можливимурахуванням інтересівдитини. Статтею 3 Конвенції про права дитинивід 20.11.1989 року зізмінами, схваленимирезолюцією 50/155 ГенеральноїАсамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікованапостановоюВерховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року, вказано в усіхвипадкахщододітей, незалежновід того, здійснюються вони державнимичиприватнимиустановами, щозаймаютьсяпитаннямсоціальногозабезпечення, судами, адміністративнимичизаконодавчими органами, першочерговаувагаприділяєтьсяякнайкращомузабезпеченнюінтересівдитини. Статтею 9 Конвенції про права дитинипередбачено, щодержави-учасниціповажають право дитини, яка розлучається з одним чиобома батьками, підтримувати на регулярнійосновіособистівідносини і пряміконтакти з обома батьками, за виняткомвипадків, коли цесуперечитьнайкращимінтересамдитини. Відповідно до статті 51 КонституціїУкраїни, статті 5 СК України, держава охороняєсім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечуєохорону прав матері та батька, створюєумови для зміцненнясім`ї. Ніхто не можезазнавативтручання в йогосімейнежиття, крімвипадків, встановленихКонституцієюУкраїни. Згідно до змісту ст. 150 СК України батьки зобов`язанівиховуватидитину, піклуватися про здоров`ядитини, їїфізичний, духовний та моральнийрозвиток, готувати до самостійногожиття. Статтею 155 СК Українипередбачено, щоздійснення батьками своїх прав та виконанняобов`язківмаютьґрунтуватися на повазі до прав дитини та їїлюдськоїгідності. Батьківські права не можутьздійснюватисявсуперечінтересамдитини. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК Українимати, батькоможуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, вінухиляютьсявідвиконаннясвоїхобов`язків по вихованнюдітей. Згідно ст.165 СК України право на зверненнядо суду з позовом про позбавленнябатьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`їякоїпроживаєдитина, заклад охорониздоров`я, навчальнийабоінший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досяглачотирнадцятироків. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охоронудитинства», визначено, щовиховання в сім`ї є першоосновоюрозвиткуособистостідитини. На батьківпокладаєтьсявідповідальність за виховання, навчання і розвитокдитини. Батьки мають право і зобов`язанівиховуватидитину, піклуватися про їїздоров`я, фізичний, духовний і моральнийрозвиток, навчання, створюватиналежніумови для розвиткуїїприроднихздібностей, поважатигідністьдитини, готуватиїї до самостійногожиття та праці. Ізаналізудіючогозаконодавствавбачається, щопозбавленнябатьківських прав є, з одного боку, засобомзахисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, якіненалежним чином виконуютьсвоїбатьківськіобов`язкистосовнодитини. Позбавленнябатьківських прав можливевиключно на підставірішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановленовичерпнийперелікпідстав для позбавленнябатьківських прав, а саме: не забрали дитину з пологовогобудинкуабо з іншого закладу охорониздоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявлялищодонеїбатьківськогопіклування; ухиляютьсявідвиконаннясвоїхобов`язків по вихованнюдитини; жорстокоповодяться з дитиною; є хронічнимиалкоголікамиабо наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушуютьїї до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчиненняумисногокримінальногоправопорушеннящододитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на вихованнядитини, захист її інтересів, на відібраннядитини в іншихосіб, які незаконно їїутримують, та ін.), щонадані батькам до досягненнядитиноюповноліття і ґрунтуються на фактіспорідненості з нею, є крайнімзаходом впливу на осіб, які не виконуютьбатьківськихобов`язків, а тому питання про йогозастосуванняслідвирішуватилишепісляповного, всебічного, об`єктивного з`ясуванняобставинсправи, зокремаставленнябатьків до дітей. Ухиленнябатьківвідвиконаннясвоїхобов`язківмаємісце, коли вони не піклуються про фізичний і духовнийрозвитокдитини, їїнавчання, підготовку до самостійногожиття, зокрема: не забезпечуютьнеобхідногохарчування, медичного догляду, лікуваннядитини, що негативно впливає на їїфізичнийрозвиток як складовувиховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаютьдитині доступу до культурних та іншихдуховнихцінностей; не сприяютьзасвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляютьінтересу до їївнутрішньогосвіту; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначеніфактори, як коженокремо, так і в сукупності, можнарозцінювати як ухиленнявідвихованнядитинилише за умовивинноїповедінкибатьків, свідомогонехтування ними своїмиобов`язками. Зазначенетакожузгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постановівід 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України, передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Враховуючи, викладенепозовнівимогипідлягаютьзадоволенню. На підставі ст. 150, 164-167 СК України,

Outcome: approved