Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У січні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 04 липня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя дітей не має, однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що часто ставало причиною суперечок, у зв`язку із чим приблизно з 01 березня 2019 року сімейне життя між сторонами погіршилося, спільне життя припинилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2023 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, останній одночасно із позовом подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 07 квітня 2023 року на електронну пошту суду надіслав заяву про визнання позову, в якій також просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04 липня 2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 381, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 04 липня 2008 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 9). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що часто ставало причиною суперечок, у зв`язку із чим приблизно з 01 березня 2019 року сімейне життя між сторонами погіршилося, спільне життя припинилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, обставини чого зазначені у поданих сторонами заявах від 09 січня 2023 року та 07 квітня 2023 року. Позивач переконана, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу,\~суд зважає\~на особливий\~характер сімейних\~відносин та\~їх об`єктивну\~недоступність для\~оточуючих та\~ зауважує,\~що зазначені\~вище та\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~категоричне заперечення\~як позивача\~так і\~відповідача проти\~збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотала, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved