Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення померлою [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання якої: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що її бабуся [PERSON] у червні 1999 року вийшла з дому в магазин і до цього часу ніяких відомостей від неї не надходило. Так як додому вона не повернулася, то її син [PERSON] подав заяву до міліції про розшук, який не дав результату. Надати документи щодо такого розшуку не виявляється можливим, оскільки всі архіви поліції за 1999 рік знищені, а сам [PERSON] помер [INFO] . Враховуючи, що [PERSON] народилася у 1931 році і на даний час їй мало виповнитись 91 рік, а також що вона мала хворобливий стан, є всі підстави вважати, що вона померла. Оголошення померлою [PERSON] необхідно заявнику для оформлення спадщини. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Зазначила, їй тоді було десь 13-14 років. Її бабуся часто пропадала до того. У той раз останній раз її бачили у с.Бороняво, вона говорила, що йде додому, однак так і не повернулася. Пошуками займався [PERSON] , однак вони не дали результату. Поліція її не знайшла. Якихось хвороб у неї не було. Однак вона часто відлучалася та проживала у інших родичів. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Лукачко І.Й. підтримав заяву та просив її задовольнити. Зазначив, що з огляду на похилий вік [PERSON] та те, що вона пропала вже більше 20 років, є всі підстави для оголошення її померлою. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , та є онукою [PERSON] , [INFO] (а.с.3, 8-10). Також вбачається, що чоловік [PERSON] [PERSON] та два її сини [PERSON] та [PERSON] наразі уже померли (а.с.5-7). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина, складеного депутатом Хустської міської ради Кричфалушій В.В., гр. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За даною адресою також зареєстрована бабуся [PERSON] , 1931 р.н., яка в 1999 році вийшла з дому і не повернулася, з того часу вона була в розшуку, але пошуки не дали результатів, тому на даний момент вважається безвісти зниклою (а.с.11). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству, суду пояснила, що десь 22-23 роки назад помер [PERSON] чоловік [PERSON] . Останній раз вона її бачила після сороковин. Вона їй розказувала, що хотіла поїхати до сестри у [PERSON] . Потім вона пропала. Десь через півроку у телевізорі бачила, що [PERSON] оголошено у розшук. Якихось хвороб вона не мала, лише ноги її боліли, також ні на що не жалілася. Вона вела досить бродяжий спосіб життя, часто кудись виїжджала, однак потім появлялася крім останнього разу. Допитана в судому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству, суду пояснила, що у 1999 році її сусідка [PERSON] в один момент пропала. У той час трохи випивала і вели бродяжий спосіб життя. Про наявність у\~ неї якихось хвороб нічого не знає, також вона ні нащо не жалілася. Її пошуки не дали ніяких результатів. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. Розглядаючи справу вказаної категорії, слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Такий висновок зроблено у постанов КЦС у складі ВС від 06 листопада 2019 року у справі N 226/3053/18. Суд констатує, що зникла [PERSON] , 1931 року народження, є особою похилого віку, і на даний момент їй повинно було виповнитися 91 рік. З огляду на такий похилий вік, а також зважаючи, що [PERSON] відсутня за місцем свого проживання з 1999 року і її пошуки не дали жодних результатів, то на думку суду цього є достатньо для встановлення вірогідного припущення про її можливу смерть. При цьому, оголошення [PERSON] померлою є необхідним для можливості оформлення заявником спадщини. З урахуванням вищевказаного, заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved