Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Базилицького Р. В. звернувся до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17477, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 630652690, укладеним 02 червня 2017 року між [PERSON] \~та АТ\~«Альфа-Банк».\~На підставі\~зазначеного виконавчого\~напису приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Вінницької\~області Турським\~О.\~В.\~30\~серпня 2021\~року відкрито\~виконавче провадження.\~Позивач зазначає,\~що виконавчий\~напис вчинений\~з порушенням\~умов вчинення\~виконавчих написів\~нотаріусами,\~в період\~часу,\~коли законодавством\~не була\~передбачена можливість\~вчинення виконавчого\~напису на\~підставі кредитного\~договору,\~укладеного в\~простій письмовій\~формі,\~а також\~зазначає,\~що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі не є безспірною. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, до участі у справі залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду В. О. та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В., а також зобов`язано [PERSON] надати копію оскаржуваного виконавчого напису та копію кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» та витребувано в АТ «Альфа-Банк» належним чином завірені копії усіх документів, які стали підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. 22 березня 2023 року АТ «Сенс Банк», до зміни найменування «Альфа-Банк», надіслав відзив\~на позов в якому\~просив відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] . Свої\~заперечення мотивував\~тим,\~що пакет\~документів,\~який наданий\~нотаріусу не\~може бути\~наданий суду,\~так як\~вказані документи\~перебувають на\~виконанні у\~приватного виконавця.\~Що стосується\~укладення кредитного\~договору,\~то жодних\~сумнів з\~даного приводу\~не має\~бути,\~оскільки вказані\~обставини підтверджуються\~анкетою-заявою\~про акцепт\~публічної пропозиції\~АТ «Альфа-Банк»\~на укладення\~договору про\~комплексне банківське\~обслуговування фізичних\~осіб в\~АТ «Альфа-Банк»,\~офертою на\~укладення Угоди\~про обслуговування\~кредитної картки\~та відкриття\~відновлювальної кредитної\~лінії та\~акцепт пропозиції\~на укладення\~угоди про\~обслуговування кредитної\~картки та\~відкриття відновлювальної\~кредитної лінії.\~Щодо твердження\~позивача про\~спірність суми\~боргу,\~то зазначає,\~що позивачем\~не доведено\~в чому\~саме полягає\~спірність суми\~боргу,\~зазначеної у\~виконавчому написі.\~Крім того,\~на адресу\~суду також надіслав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. 28 березня 2023 року [PERSON] через свого представника адвоката Базилицького Р.\~В.\~надав суду\~відповідь на\~відзив в\~якому зазначив,\~що виконавчий\~напис вчинений\~з порушенням\~умов вчинення\~виконавчих написів\~нотаріусами,\~в період\~часу,\~коли законодавством\~не була\~передбачена можливість\~вчинення виконавчого\~напису на\~підставі кредитного\~договору,\~укладеного в\~простій письмовій\~формі,\~а також\~зазначає,\~що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі не є безспірною, оскільки ними заперечується сума заборгованості, період стягнення та умови. Заперечення на відповідь до суду не надходили. Треті особи своїх пояснень не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 09 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17477, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №630652690 від 02 червня 2017 року, укладеним нею з АТ «Альфа-Банк», на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 28 січня 2021 року по 26 квітня 2021 року на суму 31 502,82 грн, в тому числі: 8052,59 грн прострочена заборгованості за сумою кредиту, 22 945,84 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 504,39 грн строкова заборгованість за комісією та процентами, а також стягнуто 650,00 грн - за вчинення виконавчого напису нотаріусом. На підставі цього виконавчого напису 30 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. відкрито виконавче провадження №66649741. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Отже, оскільки у судовому порядку вказану вище постанову від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Тобто, виконавчий напис було вчинено 09 липня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Як установлено судом, підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису став договір, укладений 02 червня 2017 року позивачем з ПАТ «Альфа-Банк» шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Вказаний договір за своєю правовою природою є змішаним та містить умови кредитного договору. Разом з тим, цей договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Щодо безспірності суми заборгованості, то суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За змістом статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі №201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі №285/2975/16 (провадження № 61-31641св18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Позивач заперечує вказану заборгованість. Разом з тим, матеріали справи не містять копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, що позбавило можливостей перевірити безспірність заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд звертає увагу учасників на положення ч.8 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зважаючи, що представником позивача заявлено в установленому порядку про надання доказів витрат на правничу допомогу, тому вказане питання буде вирішене з урахуванням вказаних вище положень, а також наявних доказів про витрати на правничу допомогу позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved