Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Бахір Р.Д., звернулася до суду із заявою, заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , який проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) із нею, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 м до місця роботи, інших місць частого відвідування нею, [PERSON] ; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб, з нею, [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає за вищевказаною адресою у будинку, який належить їй на праві власності. Разом із нею зареєстрований її син [PERSON] , який навчається в м.Івано-Франківськ. Починаючи з 2019 року вона проживає із співмешканцем [PERSON] , з яким у шлюбі не перебуває і якого зареєструвала за місцем свого проживання. Зазначає, що останнім часом, а саме, з березня 2022 року, вона потерпає від психологічного домашнього насильства з боку [PERSON] , яке більше не в змозі терпіти, зокрема, це погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образа нецензурними словами. Так, її співмешканець постійно вчиняє сварки з будь-яких причин, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в тому числі у вечірній та нічний час. Такі дії останнього супроводжуються пошкодженням домашніх речей, меблів, і відбуваються по місцю її проживання за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, коли вона на роботі або в іншому місці, співмешканець постійно пише їй на її телефон смс-повідомлення, в яких містяться погрози, образливі нецензурні слова в її сторону. Факти систематичного залякування, погрози вбивством, нецензурні висловлювання, приниження та образи з його боку стосовно неї підтверджуються відеозаписами. Так, з приводу безкінечних конфліктів вона неодноразово зверталася з повідомленнями на лінію «102», зокрема, 25.06.2022, 04.07.2022 та 08.04.2023, що підтверджується фактами реєстрації її повідомлень в журналі єдиного обліку за №2230 від 25.06.2022, №185 від 04.07.2022 та №1196 від 08.04.2023. У зв`язку з наведеними обставинами, за вчинення домашнього насильства на [PERSON] складено адміністративний протокол серії ВАБ №732578 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а також винесено терміновий заборонний припис кривдника серії АА №192774 від 08.04.2023, згідно якого вжито такий захід, як заборона в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] . Відтак, не маючи змоги більше терпіти психологічне насильство з боку [PERSON] , 03.04.2023 вона звернулася із заявою в Бучацький ЦНАП про зняття [PERSON] із реєстрації за адресою по [ADDRESS] . Так, згідно повідомлення адміністратора Бучацького ЦНАП №15 від 03.04.2023 [PERSON] з 03.04.2023 знятий із зареєстрованого місця проживання за вищевказаною адресою. Крім того, зазначає, що вироком Бучацького районного суду від 10.03.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.109 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його приватною власністю, окрім житла. Запобіжний захід останньому обрано у виді цілодобового домашнього арешту за адресою по [ADDRESS] , і продовжено строком на 2 місяці до 09.05.2023 або до моменту набрання вироком законної сили. На вирок стороною захисту подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду. Вказує, що 11.04.2023 вона зверталася до Тернопільської обласної прокуратури з метою вирішення питання про зміну адреси цілодобового домашнього арешту [PERSON] . Зважаючи на вищевказані обставини, через постійні погрози фізичного насильства, залякування, образи, приниження, вона відчуває страх за себе, своє життя та здоров`я, в результаті чого потребує захисту в протидії домашнього насильства з боку заінтересованої особи. Заявник [PERSON] в судове засідання не прибула. Представник заявника, адвокат Бахір Р.Д., будучи присутнім у судовому засіданні, заяву підтримав з підстав, викладених у ній та просив таку задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , будучи присутнім у судовому засіданні, заперечив щодо задоволення заявлених вимог. Пояснив, що це його співмешканка [PERSON] вчиняє з ним сварки та звинувачує його в тому, що він украв у неї кошти. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Протидія насильству у сім`ї є однією з важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілому від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі - Закон).\~Закон\~визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною першою статті 1 Закону\~передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2\~ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Положеннями\~п.1 ч.1 ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~ та п. 1 ч. 1 ст.\~26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частинами 2, 3, 4 ст.\~26\~Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що з 2019 року [PERSON] проживала спільно із [PERSON] , без реєстрації шлюбу, за адресою [ADDRESS] . Згідно повідомлення № 15, складеного Бучацькою міською радою 03.04.2023 та адресованого [PERSON] , такого повідомили, що він знятий із зареєстрованого місця проживання по [ADDRESS] з 03 квітня 2023 року, підстава: заява власника житла [PERSON] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї та проживання №54, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області 11 квітня 2023 року, за адресою по [ADDRESS] разом із заявником [PERSON] , [INFO] проживає її син [PERSON] , [INFO] . Зі змісту\~заяви про\~видачу обмежувального\~припису вбачається,\~що [PERSON] \~чинить психологічний\~тиск на\~ [PERSON] ,\~яка не в змозі терпіти, зокрема - це погрози різного характеру, у тому числі залякування, приниження і образи нецензурними словами, що підтверджується також фотокопіями смс-повідомлень та відеозаписами, які долучені до матеріалів справи. З приводу конфліктів [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області. Так, із супровідного листа ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області №4979/103/01-2023 від 11 квітня 2023 року, адресованого [PERSON] вбачається, що протягом року остання зверталася до ВП №2 (м.Бучач) з приводу вчинення відносно неї домашнього насильства з боку співмешканця [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , а саме: - 26 червня 2022 року [PERSON] було здійснено повідомлення на лінію «102» про те, що [PERSON] , по місцю проживання, вчиняє домашнє насильство психологічного характеру при цьому пошкодив в кімнаті шафу-купе. Дане звернення прийнято та зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі ІПНП (журналі єдиного обліку) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, за №2230 від 25.06.2022. В ході реагування на дане повідомлення до [PERSON] заходи адміністративного впливу вжиті не були, оскільки до приїзду поліції конфлікт був вичерпаний і у [PERSON] претензій не було; - 04 липня 2022 року [PERSON] здійснено повідомлення на лінію «102» про те, що співмешканець [PERSON] поводить себе неадекватно, погрожує ножем. Дане звернення прийнято та зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі ІПНП (журналі єдиного обліку) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області за №185. В ході реагування на дане повідомлення [PERSON] покинув місце свого проживання, тому заходи адміністративного впливу під час виїзду до вищевказаного громадянина вжиті не були. Після цього працівниками поліції вживались заходи, спрямовані на встановлення місця перебування [PERSON] , проте, на неодноразові відвідування за місцем проживання даний громадянин був відсутній; - 08 квітня 2023 року [PERSON] було здійснено повідомлення на лінію «102» про те, що співмешканець [PERSON] , по місцю спільного проживання, вчиняє домашнє насильство. Дане звернення прийнято та зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі ІПНП (журналі єдиного обліку) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, за №1196 від 08.04.2023. В ході реагування на дане повідомлення за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] складено адміністративний протокол серії ВАБ №732578 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а також винесено терміновий заборонений припис стосовно кривдника. Так, відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №192774 від 08.04.2023, винесеного поліцейським ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Василишин Д. стосовно [PERSON] у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру із застосуванням до кривдника таких заходів заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 09.10 год. 08.04.2023 до 00.00 год. 18.04.2023. Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що [PERSON] було порушено вищевказаний терміновий заборонний припис. З досліджених у судовому засіданні смс-повідомлень та аудіозаписів слідує, що [PERSON] у спілкуванні та переписці з [PERSON] вів себе агресивно, використовував погрози, в тому числі й фізичною розправою, вживав щодо неї ненормативну лексику, образи та приниження. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував наведеного вище спілкування з [PERSON] . Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства». За наведених вище обставин, судом встановлено, що [PERSON] систематично вчиняв щодо своєї співмешканки [PERSON] домашнє насильство, що підтверджується фотокопіями смс-повідомлень та відеозаписами, долученими до матеріалів цивільної справи. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи надані учасниками справи докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи\~ [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Проте, заявник також просить встановити заборону щодо [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою: [ADDRESS] та заборону наближатися на відстань ближче 100 м до місця її роботи, інших місць частого відвідування нею. Свої вимоги заявник [PERSON] обґрунтовує тим, що будинок [ADDRESS] , належить їй на праві власності і вона, як власник такого, не бажає, щоб [PERSON] перебував у зазначеному будинку. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні питання застосування заходів тимчасового обмеження прав особи щодо заборони перебувати у місці проживання (перебування) заявника, а також щодо заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.04.2020 у справі № 754/11171/19. Проте, суд не вбачає необхідності для застосування таких заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, як заборона перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою за адресою: [ADDRESS] та заборона наближатися на відстань ближче 100 м до місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалою, оскільки заявником не доведено існування високого рівня вірогідності настання тяжких чи особливо тяжких наслідків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи, які б свідчили про необхідність встановлення таких заборон, а також застосування максимального строку обмежувального припису -\~6 місяців. Разом з тим, суд вважає, що достатнім буде встановлення обмежувального припису строком на 3 місяці. За таких підстав, заява [PERSON] підлягає до часткового задоволення. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК\~України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial