Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

В березні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючи на те, що 30 серпня 2017 року між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом № 1751. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між нею та відповідачем фактично припинені з листопада 2022 року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають спільного сімейного бюджету. Після припинення між ними шлюбних відносин, за взаємною згодою, укладено договір в якому зазначено, що їх син [PERSON] , [INFO] залишився проживати з позивачкою, за місцем фактичного проживання за адресою [ADDRESS] на її самостійному вихованні та утриманні, а донька [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом з батьком, [PERSON] , за його місцем реєстрації і проживання [ADDRESS] на його самостійному вихованні та матеріальному утриманні. Тому просила суд розірвати шлюб та одночасно вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком, оскільки між ними відсутній спір відносно місця проживання неповнолітніх дітей, дані правовідносини врегульовано нотаріально посвідченим договором про визначення місця проживання дітей. Крім того просила залишити їй набуте в шлюбі прізвище [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, при подачі позову просила розгляд провести у її відсутність, оскільки в неї малолітня дитина і залишити її самостійно не може. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №1751 від 30.08.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного шлюбу є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.8) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.9). Спору щодо місця проживання дітей немає, оскільки укладено нотаріально посвідчений договір від 17.03.2023 року між батьками, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей в якому зазначено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , постійно буде проживати разом з матір`ю [PERSON] , а неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , постійно буде проживати разом із батьком [PERSON] , на даний час і в майбутньому буде самостійно виховуватись та утримуватись останнім (а.с.20-21). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Вирішуючи вимогу позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 22.12.2021р. у справі №339/143/20 провадження № 61-6809св21. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони уклали нотаріально посвідчений договір від 17.03.2023 року між батьками, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей в якому зазначено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , постійно буде проживати разом з матір`ю [PERSON] , а неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , постійно буде проживати разом із батьком [PERSON] , на даний час і в майбутньому буде самостійно виховуватись та утримуватись останнім. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] , на її самостійному вихованні та утриманні за місцем фактичного проживання: [ADDRESS] , та малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом із батьком [PERSON] , на його самостійному вихованні та утриманні, за його місцем проживання: [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved