Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

ТОВ«УМ ФАКТОРИНГ» у квітні 2022 року звернулось в суд із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», в якому просить стягнути з нього заборгованість за договором №3417800 про надання споживчого кредиту від 28.12.2020р. в розмірі 6225,81 грн, з яких 2000 грн - тіло кредиту, 4016,71 грн - відсотки за користування кредитними коштами, 209,1 грн - збитки у вигляді упущеної вигоди. В обґрунтування позову посилалось на те, що 28 грудня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 3417800 про надання споживчого кредиту, в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За цим договором відповідач отримав позику у розмірі 2000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,43% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування та 1,9% (стандартна процентна ставка) від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики. Відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору, відповідач зобов`язувався сплатити борг у повній сумі, а також суму нарахованих процентів у розмірі 855 грн у строк до 27.01.2021 року. У подальшому відповідач вніс 03.08.2021 року платіж на покриття заборгованості у розмірі 260 грн, проте він вже мав прострочення на оплату відсотків та договір не пролонгувався за ініціативою відповідача. Станом на 27.01.2021 року відповідач борг у сумі 2 000 грн та нараховані відсотки у сумі 855 грн не погасив, договір не пролонгував, тобто з 28.01.2021 року наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3417800 від 28.12.2020 року. Станом на останній день, за який належно нараховувати відсотки відповідно до договору - 27.04.2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» складала 2 000 грн суми основного боргу та 4 276,71 грн відсотків за користування кредитом на умовах договору. У подальшому 03.08.2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало право вимоги за договором № 3417800 від 28.12.2020 року ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу №1 від 06.09.2019р. Відповідно до цього договору право вимоги, на якому ґрунтується позов, передане позивачу згідно з реєстром прав вимоги №14 від 03.08.2021 року за п.139 - відповідно передано право стягнення коштів. Відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://creditplus.ua/, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив особу шляхом фотофіксації особи з ідентифікаційним документом, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. В подальшому для здійснення підпису відповідачу був направлений на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор [NUMBER] у повідомлення, та відповідно відповідач ввів цей пароль у ІТС, чим підтвердив акцептування договору. Тобто підписання договору №3417800 про надання споживчого кредиту від 28.12.2020 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням договору та отриманням кредиту. Окрім того, замовлені кошти були переказані на рахунок відповідача у день підписання договору, тобто 28.12.2020 року. Кошти були витрачені відповідачем, тому він в тому числі своїми діями підтвердив факт укладення договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Оскільки право позивача на належне отримання виконання за договором №3417800 про надання споживчого кредиту від 28.12.2020 року було порушено, упущена вигода має бути стягнута як збиток, який нанесений таким невиконанням. В ході підготовки позову до суду позивачем були здійснені дії щодо оцінки грошового збитку, зокрема замовлена така оцінка у суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Київський Ріелтор» та відповідно отримано звіт про таку оцінку. Так, у звіті про оцінку грошового збитку, завданого ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» фізичне особою гр. [PERSON] , з урахуванням втраченої (упущені вигоди, індексу інфляції та 3? річних, внаслідок несплати коштів, отриманих у позику у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», згідно з договором про надання споживчого кредиту №3239779 від 23.11.2020 р., зокрема, зазначено, що у разі своєчасного повернення відповідачем споживчого кредиту та розміщення таких коштів на депозитному рахунку при стандартній ставці у цей період, позивач міг б отримати прибуток у розмірі 209,1 грн. Таким чином, ця сума становить розмір (упущеної) вигоди, як була спричинена порушенням права позивача на належне виконання зобов`язання відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову; зазначає, що кредит в розмірі 2000 грн відповідач не отримував; вважає незаповнену форму реєстру прав вимоги, яка є додатком до цього договору, неналежним доказом укладення договору факторингу. Заперечує проти вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та 15000 грн витрат на здійснення оцінки грошового збитку. Повідомив, що відповідач є військовослужбовцем з 2019 року, а тому відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» будь-які відсотки та штрафи йому нараховуватися не можуть. Суд, заслухавши представників сторін та дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 28 грудня 2020 року [PERSON] підписав електронним підписом позичальникавідповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір №3417800 з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» про надання споживчого кредиту. У цьому договорі зазначено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надає [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на його банківську картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,43% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування та 1,9% (стандартна процентна ставка) від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики. Згідно з п.2.4 цього договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.2.1 договору. Таким чином, підтвердження факту перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» [PERSON] кредиту в розмірі 2000 грн є обов`язковою умовою для того, щоб вважати договір про надання споживчого кредиту укладеним, та для виникнення у відповідача обов`язку щодо повернення наданих коштів та сплати відсотків. У подальшому 03.08.2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало право вимоги за договором № 3417800 від 28.12.2020 року ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі договором факторингу №1 від 06.09.2019р. Відповідно до цього договору право вимоги, на якому ґрунтується позов, передане позивачу згідно з реєстром прав вимоги №14 від 03.08.2021 року. Позивач у позовній заяві зазначає, що замовлені кошти були переказані ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на рахунок відповідача у день підписання договору, тобто 28.12.2020 року (а.с.3). Разом з тим судом встановлено, що позивачем ні під час подання позовної заяви, ані під час судового розгляду не надано доказів перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідачу зазначених кредитних коштів. Так, за клопотанням представника позивача суд витребовував у ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" докази: платіжне доручення про зарахування на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на суму 2000,00 грн за номером транзакції в системі WayForPay - creditplus- 13239910; інформацію про зарахування на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за номером транзакції в системі WayForPay - creditplus- 13239910 , а саме: зазначити повний номер карти № [NUMBER] ; зазначити банк емітента карти (який випустив карту) № [NUMBER] . У відповідь ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" повідомило, що за вказаними в ухвалі даними надати запитувану інформацію немає можливості, для надання відповіді необхідно надати більш детальні дані (точна дата та час переказу, тощо). Крім того зазначено, що банком-емітентом вказаної картки є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який в повній мірі володіє інформацією про держателя вказаної банківської картки та про рух коштів по ній. Після цього за клопотанням представника позивача суд витребував у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази: виписку по рахунку за карткою № [NUMBER] , що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання, [ADDRESS] , за період з 27 січня 2020 року по 05 січня 2021 року. З наданої суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки за договором вбачається, що в ній відображені перерахування коштів від різних юридичних осіб із зазначенням призначення платежу, зокрема: - 09.12.2020 року - «зарплата, ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА [NUMBER] . Коментар до платежу: Zarobitna plata» - 19899,26 грн; - 09.12.2020 року - «Переказ коштів. Коментар: [PERSON] . Не підлягає оподаткуванню. ID платежу [NUMBER] » - 6000 грн; - 11.12.2020 року - «Переказ коштів. Коментар: [PERSON] . Не підлягає оподаткуванню. ID платежу [NUMBER] » - 4000 грн; - 11.12.2020 року - «Переказ коштів. Коментар: [PERSON] . Не підлягає оподаткуванню. ID платежу [NUMBER] » - 2180 грн; - 15.12.2020 року - «Переказ коштів. Коментар: [PERSON] . Не підлягає оподаткуванню. ID платежу [NUMBER] » - 3500 грн; - 28.12.2020 року - «Переказ коштів. Коментар: Viplata zaima CASHBERRY. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу [NUMBER] » - 2500 грн; - 29.12.2020 року - «зарплата, військова частина [NUMBER] . Коментар до платежу: [INFO] » - 1347,48 грн. З огляду на викладене суд відхиляє доводи представника позивача, надані ним у судовому засіданні, про те, що зарахування коштів від юридичних осіб не містить коментаря призначення платежу. Разом з цим, у виписці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зазначено жодного перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у період з 28.12.2020 по 05.01.2021 року коштів в розмірі 2000 грн на картковий рахунок [PERSON] , з призначенням платежу: надання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредиту за договором №3417800. Водночас у день підписання договору споживчого кредиту 28.12.2020 року було тільки одне поповнення картки відповідача на 1900 грн, а не на 2000 грн, як зазначено в цьому договорі, причому в графі «Деталі операції» зазначено «Поповнення картки», без будь-якого коментаря призначення платежу. У зв`язку з цим у суду відсутні підстави вважати, що цей платіж здійснений саме ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і саме за договором №3417800 про надання споживчого кредиту. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.83 ЦПК України), а в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» [PERSON] кредитних коштів у розмірі 2000 грн за договором №3417800 про надання споживчого кредиту від 28.12.2020 року. За відсутності доказів надання відповідачу та отримання ним кредитних коштів вимоги позивача про стягнення з відповідача кредиту та відсотків є безпідставними, а тому у позові необхідно відмовити. Оскільки суд відмовляє в позові, відповідно до ст.141 ЦПК України підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed