Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА 1. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому вказував, що між ним та відповідачкою 03.10.1986 було укладено шлюб, під час якого було придбано на підставі договору міни будинками №1-6791 від 08.12.2001 нерухоме майно у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . 18.03.2016 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, після чого подружжя припинило спілкування між собою, коли воно відбувалося відповідачка ображала позивача, в зв`язку з чим останній відчував моральні страждання. Приблизно на початку 2019 року позивач познайомився зі своєю теперішньою дружиною та почав з нею сумісно проживати за адресою реєстрації позивача, та в подальшому офіційно зареєстрував з нею шлюбні відносини. В подальшому позивач дізнався про що [PERSON] звернулася до суду про встановлення порядку користування належним позивачу та їй жилим будинком. Позивач звернувся з зустрічною позовною заявою у вказаній справі, яку ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2021 було залишено без розгляду та роз`яснено право після усунення недоліків повторно звернутися з позовною заявою. На теперішній час позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] постійно мешкають за адресою: [ADDRESS] , іншого житла позивач та його теперішня дружина не мають. 2. В позові позивач просить поновити строк позовної давності та визнати за позивачем право власності на 3/4 будинку оціночною вартістю 17832,00 грн., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/4 будинку оціночною вартістю 17832,00 грн., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 3. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, вмотивовуючи свою позицію тим, що заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2021 задоволено позов [PERSON] , та встановлено порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою. Крім того, вважає, що системний аналіз законодавства свідчить, що в ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України можливість збільшення частки у праві спільного сумісного майна подружжя пов`язується з фактом проживання з одним з подружжя чи колишнього подружжя саме їх спільних дітей, а обов`язковою умовою застосування вказаної норми є факт отримання подружжям, з яким проживають спільні діти сторін, аліменти на їх утримання в недостатньому розмірі. Діти, які проживають у спірному будинку не є дітьми ані позивача ані відповідача, а є дітьми нової дружини відповідача від іншого чоловіка, а тому їх проживання з позивачем у спірному будинку не може братись до уваги для застосування ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України. Також у відзиві представник відповідачки зазначив, що нова дружина позивача і її діти від іншого чоловіка вселились у спірний будинок без відома, дозволу та погодження відповідачки як титульного власника спірного будинку і фактично зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позов вважає фактично направленим на встановлення нових обставин з метою домогтися перегляду рішення в новій справі, а не для захисту порушеного права на розпорядження майном, що є неприпустимим, так як раніше відповідний позов заявлявся позивачем як зустрічний позов при розгляді справи за позовом відповідачки про визначення порядку користування спільним майном і був залишений без розгляду через неодноразову неявку [PERSON] до суду та недобросовісне користування і зловживання правами, порушення процесуальних обов`язків, що відображено в ухвалі суду від 08.04.2021 доданій до позовної заяви. 4. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 5. 08.04.2021 Артемівським міськрайонним судом Донецької області винесено рішення у справі №219/7057/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про встановлення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, в якому встановлено, що сторони з 03.10.1986 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.03.2016. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору міни будинками від 08.12.2001 загальною площею 50,09 кв.м. що підтверджується копією договору міни будинками від 08.12.2001 який нотаріально посвідчений, технічного паспорту, в якому зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у якої є малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зазначені особи проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.06.2019, довідки голови квартального комітету мікрорайону «Ступки». 6. Згідно умов договору міни будинками, укладеного 08.12.2021, та посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори, у власність [PERSON] перейшов будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці розміром 800 кв.м. 7. Згідно домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 8. Згідно копії паспорту серія [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 27.03.2001, між ним та [PERSON] 03.10.1986 зареєстровано шлюб. 9. Шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано 18.03.2016, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівськ Артемівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області. 10. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб, № 92 виданої 27.01.2021 головою квартального комітету «Ступки», що за адресою: [ADDRESS] , про те що до складу сім`ї (зареєстровані) входять: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син). 11. Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області винесеної 08.04.2021 у справі №219/7057/19 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя залишено без розгляду у зв`язку повторною неявкою позивача в судове засідання, та роз`яснено що особа, позовну заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 12. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. 13. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 14. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 15. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 16. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 17. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 18. Згідно з частиною 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 19. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 20. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. 21. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. 22. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 23. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 24. Матеріалами справи встановлено, що під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці розміром 800 кв. м. 25. Право спільної сумісної власності позивача та відповідачки на вказаний будинок не оспорюється сторонами, а відтак законодавством передбачена можливість його поділу між ними з дотриманням вимог діючого законодавства. 26. Таким чином вимога позивача щодо поділу спільної сумісної власності подружжя, та визнання за ним 3/4, а за відповідачкою 1/4 права власності на будинок підлягає частковому задоволенню. 27. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 28. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 908 грн 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, однак суд вважає за необхідне судові витрати покласти порівну на кожну з сторін, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: partial