Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Приватне підприємство (далі - ПП) «Шериф-Захищати та Охороняти» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь вартість обладнання «Ajax Kat» комплект (білий) в сумі 6 300 грн; стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 6031600КОМ/А від 01 листопада 2018 року в розмірі 3 036 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20 квітня 2018 року між ПП «Шериф-Захищати та Охороняти» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони №6031600 КОМ/А. Відповідно до умов зазначеного договору виконавець здійснює охорону об`єкта шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на об`єкт, а відповідач зобов`язується здійснювати оплату своєчасно та в повному обсязі. Позивач вказує, що свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього станом на 01 липня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 3 036 грн. До того ж, позивачем передано відповідачу в користування прилад «Ajax Kit» комплект (білий), вартість якого становить 6 300 грн. Однак, вищевказане майно відповідачем не повернуто, відтак, позивач просить стягнути з відповідача вартість вказаного майна у розмірі 6 300 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін за вищевказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Крім того, у позовній зазначено, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку сторони позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 01 листопада 2018 року між ПП «Шериф-Захищати та Охороняти» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 6031600КОМ/А. Відповідно до умов договору, позивач надає відповідачу послугу, визначену пунктом 1.3.1., а саме: охорона об`єкта здійснюється виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на об`єкт. Пунктом 1.2. договору визначено, що послуги надаються за адресою, яка вказана в додатку №1 до договору. Так, згідно з пунктом 1 додатку № 1 адреса об`єкта - [ADDRESS] . Вартість обраних замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 1.3. договору, визначаються у додатку №1 (пункт 2.1 договору). Згідно з пунктом 2 додатку №1 вартість обраних відповідачем послуг складає 460 грн за один місяць їх надання. Відповідно до положень пункту 2.3. договору, оплата за цим договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на наданий виконавцем розрахунковий рахунок у відповідності до чинного законодавства України у строки: - згідно пункту 2.1 договору - на умовах передоплати і проводиться замовником протягом перших п`яти календарних днів місяця, в якому надаються послуги - згідно пунктів 2.2, 3.2.3, 5.1.3 договору та за додаткові послуги - проводяться замовником самостійно протягом трьох банківських днів з моменту отримання таких послуг. Водночас, пунктом 2.4 договору передбачено, що ціна за послуги може змінюватись (визначатись та корегуватись) виконавцем залежно від зміни норм витрат на здійснення таких послуг, цін на ринку, збільшення розміру податків, зборів, інших обов`язкових платежів тощо, на основі наданого виконавцем повідомлення. У випадку, якщо замовник в 15-денний термін з дня отримання повідомлення про зміну ціни не повідомив виконавця про прийняте рішення, тоді вважається, що замовник погоджується здійснювати оплату за новими цінами. На початку червня 2019 року замовник був повідомлений про зміну вартості послуг до 506 грн на місяць, починаючи з 01 липня 2019 року. Про відмову від послуг за договором він не повідомляв, продовжував користуватися відповідними послугами виконавця та сплачувати їх вартість з урахуванням зміни ціни. Відповідно до пункту 3.2.15. договору замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов договору. У зв`язку з невиконанням замовником зобов`язань, передбачених пунктом 3.2.15. договору (своєчасна сплата абонентської плати), починаючи з 01 лютого 2020 року послуги, що передбачені його умовами, виконавцем не надаються на підставі пункту 1 пункту 4.1.1. договору. Станом на 01 липня 2021 року заборгованість відповідача за надані послуги становить 3 036 грн. Згідно з підпунктом «а» пункту 4.1.4. договору виконавець має право достроково розірвати договір попередньо повідомивши про це замовника, якщо останній не здійснює оплату, чи затримує розрахунок по даному договору. Позивачем на адресу відповідача 21 січня 2020 року направлено повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач був попереджений про дострокове розірвання договору на підставі пункту 4.1.4. та повідомлений про необхідність сплати наявної заборгованості протягом 15 календарних днів з моменту отримання самої вимоги. Однак дана вимога залишилась не виконаною. Пунктами 8.1, 8.2 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, зобов`язання мають виконуватися в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Враховуючи вищевикладене, що позивач надав відповідачу послуги з охорони об`єкту, а відповідач не оплатив їх відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3 036 грн, суд приходить до висновку, що вимоги ПП «Шериф-Захищати та Охороняти» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 300 грн в рахунок компенсації вартості безпідставно набутого майна суд зазначає таке. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з частиною другою статті 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У відповідності до частини третьої статті 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином: 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість. Як встановлено судом, відповідно до пункту 5 додатку № 1 до договору виконавцем передано замовнику в користування (оренду) наступне обладнання: прилад «Ajax Kit» комплект (білий), серійний номер 60310600. Вартість вищезазначеного обладнання становить 6 300 грн. Тим самим пунктом, встановлено, що підписанням даного договору замовник підтверджує, що обладнання ним отримано та буде повернуто протягом 2-х днів після його розірвання (припинення). Замовник вправі викупити обладнання під час дії даного договору, або при його розірванні (припинення). Пунктом 3.2.13. договору передбачено, що замовник зобов`язаний після припинення договірних відносин одразу, але не більше 2-х днів, повернути виконавцю обладнання, яке надане замовнику в користування та зазначене в додатку 1 даного договору, у стані, придатному до подальшої експлуатації або сплатити його вартість, в разі пошкодження або втрати. Як вже було встановлено судом, позивачем на адресу відповідача 21 січня 2020 року направлено повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач був попереджений про дострокове розірвання договору на підставі пункту 4.1.4. та повідомлений про необхідність сплати наявної заборгованості протягом 15 календарних днів з моменту отримання самої вимоги. Однак дана вимога позивача залишилась не виконаною, а майно, передане за договором, не повернуто позивачу. Відтак, на підставі статті 1212 ЦК України необхідно стягнути з відповідача вартість такого майна у сумі 6 300 грн Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2 270 грн .

Outcome: approved