Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним, визнання спадщини відумерлою, витребування майна. Свої вимоги мотивує тим, що Київською місцевою прокуратурою № 7 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12016100070000103 від 06 січня 2016 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 364 КК України. Квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 вересня 2007 року. На підставі договору дарування квартири від 23 вересня 2009 року [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до витягів із спадкового реєстру від 13 жовтня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Крім того, від імені [PERSON] заповіт чи спадковий договір не посвідчувались. Таким чином, у зв`язку з відсутністю спадкоємців після смерті [PERSON] , квартира [ADDRESS] має бути визнана відумерлою спадщиною та перейти у власність Київської міської ради. Разом з тим, встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М. на праві власності за [PERSON] (номер запису про право власності від 18 лютого 2015 року № 8767447). Підставою для реєстрації права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за [PERSON] є договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. за реєстрованим № 1950. Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року за реєстровим № 1950 не посвідчувався. Крім того, згідно з даними КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі № 1850-20 відсутні будь-які записи, в тому числі і щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, реєстраційне посвідчення на спірну квартиру на ім`я [PERSON] не видавалось. У подальшому право власності на зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом КИНО Кударенко В.М. за реєстровим № 339 перейшло до [PERSON] [PERSON] відчужила цю квартиру [PERSON] за договором купівлі-продажу від 22 серпня 2015 року № 2844. Київською місцевою прокуратурою № 7 встановлено неналежне виконання органом місцевого самоврядування повноважень щодо вжиття заходів про визнання спадщини відумерлою та повернення спірного майна у судового порядку, що свідчить про бездіяльність Київської міської ради, тому саме Київською місцевою прокуратурою № 7 пред`являється позов в інтересах держави. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , до складу якої входить квартира [ADDRESS] ; - витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] . Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року Подільську окружну прокуратуру м. Києва залучено до участі у справі в якості правонаступника Київської місцевої прокуратури № 7. Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її представник подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. З клопотання вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року розгляд касаційної скарги призначено в судове засідання на 14 березня 2023 року на 10 годин 45 хвилин, проте в цей день була оголошено повітряна тривога та справа була відкладена на 11 квітня 2023 року о 10 годин 15 хвилин. Визначення цієї дати не залежало від розгляду справ Гарматіна К.В. , а тому він не має можливості взяти участь в судовому засіданні в Солом`янському районному суді м. Києва 11 квітня 2023 року о 09 годин 30 хвилин, оскільки не встигне на розгляд касаційної скарги. Вбачається, що судове засідання в Солом`янському районному суді м. Києва на 11 квітня 2023 року було призначено раніше, а саме 30 січня 2023 року. Доказів на підтвердження неможливості з`явитись у судове засідання [PERSON] суду не надано. З огляду на наведене, причини неявки сторони відповідача в судове засідання визнані неповажними. Суд також враховує те, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, а саме з 2018 року. У матеріалах справи міститься відзив на позов представника [PERSON] , в якому він просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 79-84). Зазначено, що з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 травня 2018 року вбачається, що договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 05 жовтня 2009 року за реєстровим № 3780. Таким чином, цей договір є укладеним та на підставі нього у [PERSON] виникло право власності на спірну квартиру. Таким чином, про факт реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] . Київській міській раді було відомо чи вона могла довідатись з 05 жовтня 2009 року. Позов поданий до суду 11 травня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який сплив 05 жовтня 2012 року. У зв`язку з цим, просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2009 року. Враховуючи доводи щодо дійсності договору купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2009 року, на момент смерті [PERSON] [INFO] , останній не мав права власності на квартиру [ADDRESS] та вона не входила до складу його спадщини. Таким чином, вимога про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , задоволенню також не підлягає. Також, враховуючи дійсність правовстановлюючих документів на спірну квартиру, вона є такою, що не вибула з володіння власника поза його волею. Таким чином, витребування у [PERSON] квартири є незаконним. З відповіді на відзив представника прокуратури (а.с. 111-118) вбачається, що він підтримує викладене у позовній заяві. Зазначено, що посилання представника відповідача на те, що про порушення майнових прав територіальної громади м. Києва Київська міська рада мала дізнатись 05 жовтня 2009 року (з моменту реєстрації договору купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року в БТІ) є хибним, оскільки така реєстрація КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не здійснювалась та договір купівлі-продажу не посвідчувався. Про виявлені порушення майнових прав прокуратурі стало відомо в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12016100070000103 від 06 січня 2016 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 364 КК України, після витребування відповідних документів, про що повідомлено Київську міську раду. Таким чином, строк позовної давності прокурором та позивачем не пропущено. З заперечень на відповідь на відзив представника [PERSON] (а.с. 127-135) вбачається, що він підтримує викладене у відзиві на позовну заяву. Зазначено, що лист КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації) від 12 січня 2018 року та лист КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації) від 22 листопада 2017 року спростовуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому не є належними доказами у справі. Зазначена державними нотаріальними конторами інформація щодо не заведення спадкової справи після смерті [PERSON] свідчить про те, що спірна квартира не могла входити до складу спадщини [PERSON] з причини її відчуження [PERSON] . Через це спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину на спадкоємців щодо спірної квартири не могли бути видані. Крім того, посилання прокуратури на переривання строку позовної давності у зв`язку з тим, що підстави для подання позову стали відомі в ході розслідування кримінального провадження, є незаконним. Посилання в цивільному процесі на докази, зібрані досудовим слідством, є порушенням ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 222 КПК України. Позивачем не надано доказів того, що [PERSON] придбала квартиру у [PERSON] , яка не мала права її відчужувати, тобто у недобросовісний спосіб. Таким чином витребування у добросовісного набувача майна є порушення права на мирне володіння майном. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 вересня 2007 року (а.с. 18). На підставі договору дарування квартири від 23 вересня 2009 року [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 22). Відповідно до витягів із спадкового реєстру від 13 жовтня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Крім того, від імені [PERSON] заповіт чи спадковий договір не посвідчувались (а.с. 23-29). Вбачається, що спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Встановлено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М. на праві власності за [PERSON] (номер запису про право власності від 18 лютого 2015 року № 8767447) (а.с. 33-34). Підставою для реєстрації права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за [PERSON] є договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. за реєстрованим № 1950 (а.с. 35). 06 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення злочину (кримінальне провадження № 12016100070000103). З фабули вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та інші невстановлені особи, у невстановлений слідством час та місці шляхом обману, використовуючи підроблені документи, заволоділи об`єкти нерухомості за переліком адресів, зокрема, й за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). Прокурор у судовому засіданні зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року за реєстровим № 1950 не посвідчувався. Зазначене підтверджується листом завідувача П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 08 серпня 2017 року (а.с. 30). Відповідно до листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 12 січня 2018 року згідно з даними КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі № д. 1850-20 відсутні будь-які записи, в тому числі і щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 20). 18 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КИНО Кударенко В.М. за реєстровим № 339, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до [PERSON] (а.с. 38). На підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 2015 року № 2844 [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 травня 2018 року (а.с. 32-34). З позову вбачається, що у зв`язку з відсутністю спадкоємців після смерті [PERSON] , квартира [ADDRESS] має бути визнана відумерлою спадщиною та перейти у власність Київської міської ради. Відповідно до частин 1, 2 , 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Враховуючи, невжиття Київською місцевою радою належних та достатніх заходів процесуального характеру для захисту порушених інтересів, зокрема, не звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору та спадщини відумерлою у встановлені законом строки, представництво прокуратурою в суді інтересів держави відповідає вимогам закону. Сторона відповідача [PERSON] заперечує проти подання зазначеного позову прокуратурою від імені Київської міської ради, оскільки договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 05 жовтня 2009 року за реєстровим № 3780. Таким чином, цей договір є укладеним та на підставі нього у [PERSON] виникло право власності на спірну квартиру. Разом з тим, договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року був посвідчений державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. за реєстрованим № 1950. Проте, з листа завідувача П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 08 серпня 2017 року вбачається, що державним нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори Артеменко О.А. договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року за реєстровим № 1950 не посвідчувався. Крім того, у матеріалах справи міститься відповідь КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22 листопада 2017 року, з якої вбачається, що за даними реєстрових книг первинна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] була проведена за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 вересня 2017 року. Далі право власності перейшло та зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 23 вересня 2009 року. З 01 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державні і приватні нотаріуси. КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» було позбавлено доступу до реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17). Вбачається, що КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не видавало реєстраційне посвідчення на ім`я [PERSON] . Таким чином, доводи сторони відповідача щодо дійсності договору купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року не підтверджені жодними доказами та спростовуються доказами, наданими стороною позивача. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У частинах 1-3, 5 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи, що [PERSON] спірну квартиру [PERSON] не продавав, договір купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року за реєстровим № 1950 не посвідчувався, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2009 року недійсним, оскільки зазначений договір не відповідає вимогам, що законодавчо встановлені до правочинів. Позивач також просить суд ухвалити рішення, яким визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Вбачається, що спадкоємці після смерті [PERSON] за заповітом та за законом, а також особи, які усунені від права на спадкування чи мали б право на спадщину, але не прийняли чи відмовились від її прийняття, відсутні. Враховуючи визнання договору купівлі-продажу квартири від 25 вересня 2009 року недійсним, суд вважає за необхідне визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , відумерлою. Позивач також просить суд витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З наданих суду документів вбачається, що квартира [ADDRESS] вибула з володіння власника [PERSON] не з його волі. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про витребування спірної квартири від добросовісного набувача ґрунтуються на законі. Таким чином, на підставі ст. 388 та ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] слід передати у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Представник [PERSON] просить застосувати наслідки спливу позовної давності. Зазначає про те, що про факт реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] . Київській міській раді було відомо чи вона могла довідатись з 05 жовтня 2009 року. Позов поданий до суду 11 травня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який сплив 05 жовтня 2012 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З пояснень прокурора вбачається, що реєстрація права власності за [PERSON] КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не здійснювалась та договір купівлі-продажу не посвідчувався. Про виявлені порушення майнових прав прокуратурі стало відомо в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12016100070000103 від 06 січня 2016 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 364 КК України, після витребування відповідних документів, про що повідомлено Київську міську раду. Київська міська рада з позовом до суду звернулась 11 травня 2018 року. За таких обставин, строк позовної давності позивачем не пропущений. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь Подільської окружної прокуратури м. Києва підлягає 7280 гривень судового збору, по 3640 гривень з кожного.

Outcome: approved