Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному їй будинку зареєстрований її зять [PERSON] - відповідач по справі. Стверджує, що після смерті її дочки з вересня 2021 року відповідач за вказаною адресою не проживає, участі в утриманні житла не бере, комунальні платежі не сплачує, його особистих речей у будинку немає. Реєстрація відповідача за її місцем проживання не дає їй можливості в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження будинком. Крім того, у неї виникають незручності, оскільки вона не може отримати субсидію на погашення витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову. Просить розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 320960113 від 24 січня 2023 року. Як вбачається\~з довідки\~№ 5688/5007\~від 19\~грудня 2022 року, виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 232, виданої 17 листопада 2022 року Мізоцькою селищною радою Рівненського району Рівненської області, [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , про що стверджують свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач позов визнав, що в\~\~силу\~\~ст.82 ЦПК України\~є\~\~підставою для задоволення\~\~позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не\~\~порушує права, свободи та\~\~інтереси інших осіб. З огляду на викладене, відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку [ADDRESS] понад один рік. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. За таких обставин, суд вважає доведеними вимоги позивача, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved