Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2011 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 25 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2012 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, після чого вона змінила прізвище з « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] », а у подальшому рішенням цього ж суду від 03 жовтня 2013 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Станом на сьогоднішній день аліменти у розмірі 700 грн є недостатніми для утримання дитини. Крім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 30 вересня 2022 року № 30038164, станом на 01 жовтня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 41 482,81 грн. Так, на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відповідач офіційно не працював та не отримував жодного доходу. Однак зараз дохід відповідача значно збільшився, так як він проходить службу у лавах Збройних Сил України, має достатню заробітну плату та можливість утримувати дитину. Натомість вона працює у Перечинській міській раді, її дохід є єдиним джерелом для утримання родини. З моменту повномасштабної війни на території України її матеріальне становище погіршилося, оскільки розмір заробітної плати знизився, а витрати на утримання сина, його харчування, сплату комунальних послуг, відвідування гуртків та різних репетиторів значно зросли. Оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2022 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі, її розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Двадцять дев`ятого листопада 2022 року, до початку судового засідання позивач [PERSON] подала заву про зміну позовних вимог, а саме просила змінити спосіб та збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] ) на її користь згідно рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2011 року, а саме стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу набуття рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 24).\~\~ У судовому засіданні позивач [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Крім цього зазначила, що на даний час відповідач добровільно погасив заборгованість по аліментам. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечив проти збільшення розміру аліментів з 700 грн на 3 000 грн щомісячно, а також зазначив, що по можливості надаватиме додаткову матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки він дійсно з 27 лютого 2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі у ЗСУ, отримує стабільний фінансовий дохід, однак має на утриманні дружину з двома дітьми, а також маму похилого віку, яка проживає разом з ним.\~\~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що з 15 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2012 року, а також після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а. с. 9). За час перебування у цьому шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю, що визнано і не оспорюється сторонами, а відтак на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню (а. с. 7). Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2011 року, з [PERSON] , 1979 року народження, мешканця [ADDRESS] , стягнуто на користь [PERSON] , 1987 року народження, мешканки [ADDRESS] аліменти на утримання дитини, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно починаючи з 25 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8). Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року, [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , змінивши дитині прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 10). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн щомісячно, починаючи з 25 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з цим позовом позивач [PERSON] посилалася як на покращення матеріального становища відповідача, так і на фактичне збільшення нею витрат на утримання сина, а відтак визначений судом у вересні 2011 року розмір аліментів 700 грн на даний час не є достатнім для утримання дитини та вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею сьомою закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2 833 гривні. Постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Відповідно до п. 8 ч. 1 постанови КМУ № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Суд встановив, що [PERSON] з 27 лютого 2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі (а. с. 36-37, 38). Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживають діти, на їх утримання, для забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомою та не потребує доказуванню.\~ Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 08 вересня 2011 року пройшов час, протягом якого у відповідача майновий стан покращився, що є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Суд також враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а отже зобов`язаний заробляти для забезпечення належного рівня життя та виховання своєї дитини. До того ж висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, які в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при ухваленні даного рішення. З урахуванням наведеного та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і повинен становити не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, слід змінити та визначити такі у частці у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів відповідатиме насамперед інтересам самої дитини, якнайкращому забезпеченню її прав, покриватиме суттєву частину витрат на неї і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Як роз`яснено у абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові\~ витрати\~ підлягають\~ стягненню\~ з\~ відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України (у редакції Закону України «Про судовий збір», чинній на час звернення до суду).

Outcome: approved