Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси 18.10.2022р. звернулася Одеська міська рада, в інтересах якої діє Поповська І. П., до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача : Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] безпідставно збережених коштів у розмірі 1508779,03 грн. за безоплатне користування у період з 07.10.2019 року по 01.08.2022 року земельною ділянкою площею 0,7500га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137600:26:004:0009, без укладення договору оренди. Позивач, з посиланням на приписи статей 1212-1214 Цивільного кодексу України зазначив, що відповідач, зареєструвавши право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , у період з 07.10.2019 по 01.08.2022 використовував земельну ділянку площею 0,7500 га безпосередньо під нерухомим майном без оформлення договору оренди, не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого безпідставно зберіг у себе майно у вигляді несплаченої позивачу орендної плати. Таким чином, як зазначив позивач із посиланням на\~ст.1212 - 1214 ЦК України, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 19 січня 2023 р. підготовче провадження по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача : Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, про стягнення безпідставно збережених коштів закрито, призначено справу до судового розгляду В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, розглянути справу без його участі. Відповідач в призначений час повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог позивача з підстав, зпзнпчених в поясненнях, та просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України,\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі\~статтею 13 Конституції України\~земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Відповідно до положень\~статті 80 ЗК України\~суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей\~122,\~123,\~124 ЗК України\~міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними\~статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі\~статтею 206 ЗК України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному\~статтею 1212 ЦК України. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.08.2022 №307258094 право власності: - на нежитлову будівлю загальною площею 957,6 м.кв., по [ADDRESS] з 05.03.2019 р. зареєстровано за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2018 № 7256. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5111983672019 від 07.10.2019 та вимоги Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради №01-13/943 від 06.10.2021р., речові права відповідача на земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровані. Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст.ст.\~12,\~80,\~83 Земельного кодексу України\~земельна ділянка площею 0,7500 га по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Одеса. Рішенням Одеської міської ради від 30.10.2019 року № 417-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 7500 га за адресою: [ADDRESS] , присвоєння адреси, та надання її в оренду громадянину Зеленському Богдану», зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер: 5110137600:26:004:0009), площею 0,7500 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови), за адресою: [ADDRESS] ; присвоєно земельній ділянці, площею 0, 7500 га (кадастровий номер:5110137600:26:004:0009), адресу: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] ; надано громадянину [PERSON] земельну ділянку, вказану в пункті 1 цього рішення, в оренду на 10 років, до реалізації планувальних рішень території, для експлуатації та обслуговування будівель складського призначення (цільове призначення - В.03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури). Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.10.2019 року № НВ-5111983672019 державну реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер: 5110137600:26:004:0009) проведено 07.10.2019 року. Згідно матеріалів справи, договір оренди вказаної земельної ділянки між Одеською міською радою та відповідачем чи будь-якими іншими особами не укладався. Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради направлялась до [PERSON] вимога від 06.10.2021 року №01-13/943 щодо необхідності сплати безпідставно збережених коштів територіальної громади м. Одеси за користування відповідною земельною ділянкою. Станом на теперішній час зазначені кошти не перераховано до місцевого бюджету. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені. Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у\~статті 120 Земельного кодексу України. Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень\~статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. За змістом\~глави 15 Земельного кодексу України\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. Частина перша\~статті 93 Земельного кодексу України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої\~статті 96 Земельного кодексу України). Водночас за змістом\~статті 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої\~статті 120 Земельного кодексу України\~не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Матеріали справи свідчать, що відповідач є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 957,6 м.кв., по [ADDRESS] з 05.03.2019 р, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2018 № 7256. При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою [PERSON] , зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Одеською міською радою та державної реєстрації такого права, а отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомості право користування земельною ділянкою, якого не існувало у продавця на момент укладення договорів купівлі-продажу, до набувача не перейшло. Таким чином, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Предметом регулювання\~глави 83 Цивільного кодексу України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Статтею 1212 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно\~статті 1214 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Відповідно до\~статті 206 Земельного кодексу України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України\~визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72\~Податкового кодексу України). Податковим кодексом України\~визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Згідно листа Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України, який надійшов до Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради 04.01.2021р. вх..№01-19/4, згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, станом на 16.12.2021р. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , відсутній на обліку та відсутня сплата земельного податку. Згідно з п. 14.1.136. ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо порядку застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України у випадку збереження фактичними землекористувачами коштів за рахунок власника земельної ділянки, викладених у постановах від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц та від 13.02.2019 року у справі № 320/5877/17, обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14.02.2022 року у справі № 646/4738/19 зазначив, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 10.10.2019 року № 892/172-19, виданим Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 7500,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137600:26:004:0009, складає 10807081,81 грн. Відповідно до рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 року № 1267-УІ «Про затвердження фіксованих відсотків при визначенні ставок орендної плати за земельні ділянки в м. Одесі» з урахуванням змін, внесених рішеннями від 27.08.2014 року № 5275-УІ та від 08.02.2017 року № 1742-УІІ, ставка орендної плати за земельні ділянки, які використовуються для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, становить 5 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки. Крім того, рішенням Одеської міської ради від 30.10.2019 року № 417-VII, затверджено орендну плату в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. З урахуванням зазначеного, Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради розраховано розмір безпідставно збережених [PERSON] коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: 5110137600:26:004:0009 у період з 07.10.2019 року по 01.08.2022 року, що складає 1508779,03 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17 дійшла висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зазначає, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося. згодом відпала. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин саме приписів статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, оскільки для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 13.02.2019 року у справі № 320/5877/17, а також у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 916/2948/17, від 14.01.2019 року у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 року у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 року у справі № \~ \~ \~ \~922/3409/17, від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17, від 02.02.2022 року у справі № 199/2895/19 та від 05.07.2022 року у справі №641/8483/19. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем в ході її розгляду, [PERSON] у період з 07.10.2019 по 01.08.2022 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). З огляду на викладене [PERSON] як фактичний користувач земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137600:26:004:0009, у період з 07.10.2019 року по 01.08.2022 року без достатньої правової підстави за рахунок власника вказаної ділянки - Одеської міської ради зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, та які зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Таким чином, аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні під час розгляду справи, у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Одеської міської ради про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку\~ст.1212\~-\~1214\~Цивільного кодексу\~України безпідставно збережених коштів у сумі 1508779,03 грн. Згідно із ч. 1, 3\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 22631,69 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved