Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

03.03.2023 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб та визначити місце проживання їх малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 листопада 2012 року у виконкомі Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №14. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. На даний час син проживає разом з позивачем, який постійно турбується про нього і має можливість забезпечити його всім необхідним, слідкує за його розвитком та виховує. Донька в сою чергу проживає з матір`ю. Позивач немає наміру перешкоджати відповідачці у здійсненні її прав та обов`язків, як матері, однак в інтересах дитини вважає, що син має проживати з батьком, донька з матір`ю. В судове засідання позивач не з`явився однак надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення яким розірвати шлюб та встановити місце проживання сина з батьком. Відповідачка до суду не з`явилася, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа до суду не з`явилась, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутність. Діти відносно яких вирішується спір про місця проживання, на даний час є малолітніми і їх допит у суді не є доцільним. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склалися сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 17 листопада 2012 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №14 (а.с.6). В шлюбі народилось двоє дітей: - малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 04.02.2016 року серії [NUMBER] (а.с.112); - малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Чернянівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 01.11.2013 року серії [NUMBER] (а.с.11). Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній.\~ З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дітей. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У відповідності до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно вимог ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області №43 від 06.04.2023 року, орган опіки та піклування при визначенні місця проживання вищевказаних малолітніх дітей покладається на розсуд суду (долучено до матеріалів справи). Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини ратифіковану 27.02.1991 р., стать дітей, належні умови проживання за місцем проживання батьків, що сприяють їх розвитку і належному вихованню, суд вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком [PERSON] , а малолітньої доньки [PERSON] із матір`ю [PERSON] , що повністю відповідає інтересам дітей. Судові витрати в справі покласти на позивача, за його бажанням. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved