Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

08 березня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. З метою захисту прав неповнолітньої дитини позивачка звернулася з позовом до суду. Кошти на утримання дитини відповідач не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 березня 2023 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву до суду про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 23). Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання 24.03.2023 та 13.04.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч. 3, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. 16, 18, 21, 22). 13.04.2023 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За вимогами ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Положенням ч. 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 08 березня 2023 року. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог. Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень 00 копійок, що підтверджується розрахунком оплати адвоката за надання професійної правничої допомоги від 08.03.2023 та квитанцією від 08.03.2023 (а.с. 7-9), які є співмірними із наданими послугами, та в зв`язку з задоволенням позову підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved