Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що з 01.08.2014 по 31.07.2021 він працював у ДП «Судовий будівельно-експертний центр» на посаді директора. 31.07.2021 позивача було звільнено у зв`язку із закінченням дії контракту на підставі ч.8 ст. 36 КЗпП України. Як зазначає позивач, у день звільнення йому було видано відповідачем трудову книжку із відповідним записом про звільнення, проте остаточного розрахунку по виплаті заробітної плати з позивачем проведено не було. Враховуючи викладене, у зв`язку з не проведенням з ним повного розрахунку у день звільнення позивач просить стягнути з відповідача на свою на користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 256875,50 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на необхідність безпосередньої участі у процесі зі сторони відповідача директора підприємства та при цьому його неможливість брати участь у розгляді справи у зв`язку з постійним доглядом за хворим батьком, в матеріалах справи міститься відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивач не міг працювати у день свого звільнення, оскільки цей день був вихідним, тому, враховуючи у зв`язку з цим не ознайомлення головного бухгалтера та менеджера з персоналу підприємства з наказом про звільнення позивача з займаної посади, а також не пред`явлення позивачем вимоги про розрахунок, правові підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, зазначив, що позивачем здійснено розрахунок середнього заробітку з допущенням арифметичних помилок, внаслідок чого суттєво завищено його розмір. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, судом встановлено, що з 01.08.2014 по 31.07.2021 позивач працював у ДП «Судовий будівельно-експертний центр» на посаді директора, що підтверджується довідкою ДП «Судовий будівельно-експертний центр» від 05.08.2021 (а.с.9). Наказом ДСА України №253/к від 30.07.2021 позивача було звільнено з займаної посади 31.07.2021 у зв`язку із закінченням терміну дії контракту від 01.08.2019 №3/23-19. Наказом ДП «Судовий будівельно-експертний центр» №32-к/тр від 30.07.2021 позивача було звільнено з займаної посади 31.07.2021 у зв`язку із закінченням терміну дії контракту від 01.08.2019 №3/23-19. Згідно п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 розділу ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як убачається з довідки ДП «Судовий будівельно-експертний центр» від 05.08.2021, дохід позивача за період з 01.01.2021 по 31.07.2021 склав 530595,47 грн., в т.ч. за травень 2021 року - 30774 грн., за червень 2021 року - 30851,18 грн., тобто за два місяці до дати звільнення позивача. Згідно розрахункових листків за вказаний період (а.с.95,зворот;96) кількість робочих днів за травень 2021 року становила 18 днів, за червень 2021 року - 20 днів, що разом складає 38 днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за період травень-червень 2021 року становить 1620,92 грн. та обраховується наступним чином: 30774 грн. (дохід за травень 2021 року) + 30851,18 грн. (дохід за червень 2021 року) /38 робочих днів (за вирахуванням свят та вихідних) = 1620,92 грн. З наданих стороною відповідача відомостей (а.с.78-95) убачається, що днем повного фактичного розрахунку відповідача з позивачем є 06.10.2021. За час вимушеного прогулу позивача (з 01.08.2021 по 06.10.2021) було 47 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає: 1620,92 грн. (середньоденна заробітна плата за два місяці перед звільненням) Х 47 днів (робочі дні за період з 01.08.2021 по 06.10.2021) = 76183,24 грн. Судом також встановлено, що 06.10.2021 відповідачем було перераховано позивачу 2671,48 грн. в рахунок компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати (а.с.95). На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 73511,76 грн. за наступним розрахунком: 76183,24 грн. - 2671,48 грн. = 73511,76 грн., у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial