Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Адвокат Слободянін Максим Вікторович в інтересах [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-банк», яке було перейменоване в Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 21.01.2021 за заявою АТ «Альфа-банк» приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис за №116 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-банк» заборгованості у загальному розмірі 17647,74 доларів США, що на день вчинення виконавчого напису становить 497666,26 грн. та 1500 грн. за вчинення виконавчого напису. 24.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64944797 щодо примусового виконання виконавчого напису та стягнення з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 17647,74 доларів США, що на день вчинення виконавчого напису становить 497666,26 грн. та 1500 грн. за вчинення виконавчого напису. 31.05.2021 Голосіївським районним судом міста Києва було ухвалене рішення по справі №752/9031/21, згідно з яким вчинений виконавчий напис за №116 від 21.01.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню. 26.01.2022 Київським апеляційним судом було винесено постанову, згідно з якою зазначене судове рішення було залишене без змін. В рамках виконавчого провадження з рахунків [PERSON] було стягнуто 463629,73 грн. При цьому 08.04.2021 Голосіївським районним судом міста Києва було постановлено ухвалу, якою було зупинене стягнення за виконавчим написом від 21.01.2021, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за №116. Проте ця ухвала не була подана на виконання. 09.09.2021 приватним виконавцем було закінчене виконавче провадження. Під час судового оскарження виконавчого напису стягувач АТ «Альфа-Банк» 09.04.2021 подав приватному виконавцю заяву про повернення виконавчого документа стягувачу. Умисні дії банку призвели до дострокового закінчення виконавчого провадження та стягнення на підставі цього приватним виконавцем основної винагороди в розмірі 42466,33 грн., чим спричинило збитки [PERSON] АТ «Альфа - Банк» завідомо знало про безпідставність набуття коштів з [PERSON] (постанова Верховного суду по справі №753/11184/14-ц від 03.04.2019), проте звернулось до приватного нотаріуса Личука Т.В. з метою вчинення виконавчого напису від 21.01.2021 №116, який в свою чергу, завідомо знав про невідповідність виконавчого напису вимогам чинного законодавства, що підтверджено рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31.05.2021 по справі №752/9031/21. Таким чином, АТ «Альфа - Банк» безпідставно набув грошові кошти в сумі 421163,40 грн. Спільними неправомірними діями АТ «Альфа - Банк» та приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. були спричинені збитки [PERSON] в розмірі 42466,33 грн. 14.04.2021 свідоцтво на право зайняття нотаріальною діяльністю [PERSON] анульоване. Витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу становлять 20650 грн. Просив суд: стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] 421163,40 грн.; стягнути солідарно з АТ «Сенс Банк» та [PERSON] на користь [PERSON] 42466,33 грн.; стягнути з АТ «Сенс Банк» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу в розмірі 20650 грн. 06.09.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку загального провадження. 15.11.2022 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Учасники справи до суду не з`явились. Представник позивача адвокат Слободянін М.В. надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 03.04.2019 Верховним Судом по справі №753/11184/14-ц за позовною заявою ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 28.05.2008 в розмірі 10836,50 доларів США (відсотки) та 2693,70 доларів США (пені) було винесено постанову, якою у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. 21.01.2021 за заявою АТ «Альфа-банк» приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис за №116 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-банк» заборгованості за кредитним договором від 28.05.2008 за період з 01.09.2017 по 01.09.2020 в загальному розмірі 17647,74 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4559,60 доларів США, простроченої заборгованості за відсотками та комісією -13088,14 доларів США, що на день вчинення виконавчого напису становить 497666,26 грн. та 1500 грн. за вчинення виконавчого напису. 24.03.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький Павло Сергійович відкрив виконавче провадження №64944797 щодо примусового виконання виконавчого напису від 21.01.2021 №116. 07.04.2021 з ФОП [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» на виконання виконавчого напису від 21.01.2021 №116 було стягнуто 2000 грн., 07.04.2021 -26700,82 грн., 07.04.2021 - 434819,87 грн., що підтверджується копіями платіжних вимог на списання коштів від 07.04.2021 №64944797. 08.04.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький Павло Сергійович перерахував АТ «Альфа-Банк» кошти в сумі 419663,40 грн. та в сумі 1500 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 08.04.2021 №1184 та від 08.04.2021 №1181. 08.04.2021 Голосіївським районним судом міста Києва по справі №752/9031/21 було постановлено ухвалу, згідно з якою застосовано захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом від 21.01.2021, вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований за №116, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором. 09.04.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький Павло Сергійович повернув виконавчий документ стягувача за його заявою від 09.04.2021, про що виніс постанову. 14.04.2021 Міністерством юстиції України був виданий наказ №1358/5, згідно з яким анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Личука Тараса Володимировича від 13.08.2012 №8832 в зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені судовими рішеннями, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам. 31.05.2021 Голосіївським районним судом міста Києва по справі №752/9031/21, було ухвалене рішення, згідно з яким позов [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький Павло Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, було задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 21.01.2021 за реєстровим номером 116. 26.01.2022 Київським апеляційним судом було винесено постанову, згідно з якою рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31.05.2021 по справі №752/9031/21 було залишене без змін. Вимогу позивача від 01.09.2021 про повернення грошових коштів у розмірі 463520,69 грн. безпідставно стягнутих в рамках виконавчого провадження №64944797 АТ «Альфа-Банк» залишив без задоволення, посилаючись на те, що дію кредитного договору припинено не було, що підтверджується копією листа від 09.09.2021 №78512-23.1.-б/б. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08.09.2021 по справі №201/6498/20, що розглядалась за подібними правовідносинами, який зазначив, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі №910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18. Також Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі №201/6498/20 викладено правовий висновок, згідно з яким факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про те, що належні позивачу грошові кошти були стягнуті у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого напису, який був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Також суд враховує, що під час розгляду справи №753/11184/14-ц Верховним Судом було встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 25.05.2020 було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі: 159 509 грн 95 коп.- заборгованість за кредитом, 8 948 грн 76 коп. - заборгованість по процентах за використання коштів, пеня у розмірі 5 414 грн 83 коп. На виконання вказаного рішення третейського суду 10.12.2010 Новозаводським районний судом м. Чернігова видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» суми кредитної заборгованості у розмірі 173 570 грн 68 коп. 31.07.2012 постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тертичною В. В. вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі сплати боргу боржником у повному обсязі. Таким чином, станом на день звернення банку з заявою про вчинення виконавчого напису будь-яка заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором від 28.05.2008 була відсутня. Суд вважає, що без наявності на те правових підстав грошові кошти в сумі 419663,40 грн. (заборгованість за кредитним договором від 28.05.2008) та в сумі 1500 грн. (плата за вчинення виконавчого напису), були перераховані відповідачу, а отже вказані кошти є безпідставно ним отриманими, що має наслідком повернення вказаних коштів позивачу. Щодо вимог про солідарне стягнення з АТ «Сенс Банк» та [PERSON] на користь [PERSON] 42466,33 грн. (витрат за виконавчим провадженням) суд відзначає наступне. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних або недбалих дій державного нотаріуса, відшкодовується в порядку, передбаченому законодавством України (ст.21 Закону України «Про нотаріат»). Шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі (ч. 1 ст.27 Закону України «Про нотаріат»). Під час розгляду справи №752/9031/21 Голосіївським районним судом міста Києва було встановлена наявність порушень при зверненні АТ «Альфа-Банк» до приватного нотаріуса, який не надав необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача, та які б давали можливість вчинити виконавчий напис від 21.01.2021 №116 у встановленому законом порядку. Зазначене свідчить про те, що внаслідок неправомірних дій відповідачів був вчинений виконавчий напис від 21.01.2021 №116, під час примусового виконання якого приватний виконавець стягнув з [PERSON] витрати виконавчого провадження в сумі 42466,33 грн., яка складається з основної винагороди на користь приватного виконавця в розмірі 41966,33 грн., в розмірі 150 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 350 грн., що підтверджується копією листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С. від 09.09.2021 №64944797/4996. Враховуючи викладене, суд вважає, відповідачі повинні солідарно відшкодувати позивачу збитки в розмірі 42466,33 грн., спричинені їх неправомірними діями. За таких обставин суд вважає, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження, письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача в рівних частках підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 4636,31 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу у сумі 20650 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 17.08.2022, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.05.2021, копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.04.2021 №01-04/21-Д, копію додатку №2 від 25.08.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.04.2021 №01-04/21-Д, копія квитанції від 01.09.2022 про сплату [PERSON] послуг за договором від 01.04.2021 №01-04/21-Д в сумі 7500 грн., копія квитанції від 01.09.2022 про сплату [PERSON] послуг за договором від 06.10.2021 №01-04/21-Д в сумі 5250 грн. Аналізуючи надані докази, суд відзначає, що у п. 2, 3 додатку №2 від 25.08.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.04.2021 №01-04/21-Д сторони погодили, що вартість послуг складає 20650 грн. та визначили такий порядок оплати: 7500 грн. - протягом 3 днів з дати підписання договору, 5250 грн. - після надсилання заяв до АТ «Альфа - Банк», [PERSON] та приватного виконавця Русецького П.С., 7900 грн. - протягом 3 днів з моменту відкриття судом провадження за позовною заявою. У позові зазначено, що позивач не в повному обсязі здійснила оплату за договором, а тому відповідні докази будуть надані суду протягом розгляду справи. Доказів сплати позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 7900 грн. протягом 3 днів з моменту відкриття судом провадження за позовною заявою, суду надано не було. За таких обставин суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 12750 грн., які підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з кожного відповідача на користь позивача становить 8693,16 грн. ((12750 грн. + 4636,31 грн.)/2= 8693,16 грн.)

Outcome: approved