Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

04.01.2023 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , користується послугами з водопостачання та водовідведення, за період з 01.05.2018 року по 30.11.2022 року, не сплачував належним чином за спожиті послуги в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 11\~741,16 грн, яку позивач просить стягнути, а також суму судового збору, понесену ним при зверненні з позовом до суду. Ухвалою суду від 05.01.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 07.03.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, проте суд не приймає його до уваги, оскільки він був поданий з пропуском строків, передбачених ст. 4 ст. 179 ЦПК України. В ухвалі суду від 05.01.2023 року було встановлено, що відзив має бути поданим протягом 15 днів з дня вручення вказаної ухвали. Згідно розписки (а. с. 25) відповідачем 07.02.2023 року особисто у приміщенні суду було отримано копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження. Враховуючи викладене, строк для подачі відзиву відповідачу закінчився 22.02.2023 року, проте відповідачем відзив подано 07.03.2023 року без зазначення причин пропуску вказаного строку. У відзиві [PERSON] стверджує, що судом не направлялася йому копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, проте вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки судом вказані документи були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача, конверт повернувся 02.02.2023 року з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 17), що свідчить про виконання судом свого обов`язку щодо надіслання вказаних документів. У відзиві відповідач помилково рахував строк пред`явлення відзиву з дати винесення ухвали ( з 05.01.2023 року), тому вважав, що суд має йому встановити новий строк для пред`явлення відзиву на позовну заяву, вказуючи, що вказаний строк був пропущений з вини суду (не надіслання судом на адресу відповідача позову та доданих до нього документів). Враховуючи, що судом було виконано свій обов`язок щодо надіслання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками за адресою реєстрації відповідача, який був не отриманий відповідачем з невідомих суду причин, фактичного отримання 07.02.2023 року вказаних документів безпосередньо у приміщенні суду відповідачем, суд вважає, що 07.03.2023 року відзив на позовну заяву був поданий з порушенням строків встановлених ухвалою суду про відкриття провадження та відповідачем не зазначено жодних поважних причин пропущення вказаного строку. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від представника відповідача 10.04.2023 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 11, ч.2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Рішенням Запорізької міської ради №546 від 28.10.1999 «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», яке є обов`язковим для виконання на всій території м.Запоріжжя, визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству «Водоканал». Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20, ч.1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених. Судом встановлено,\~що \~ [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] у КП «Водоканал» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , як на квартиронаймача та особу, яка є споживачем послуг, яке надає підприємство за вищевказаною адресою, що підтверджується Довідкою КП «Водоканал» по відповідному особовому рахунку. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за вище вказаною адресою та користується послугами позивача, а тому навіть при відсутності письмового договору та при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. З урахуванням наведених вище норм права, зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення несе користувач/власник житлового будинку/квартири, як споживач цих послуг. Згідно довідки, наданої позивачем, за особовим рахунком № [NUMBER] мається заборгованість за період з 01.05.2018 року по 30.11.2022 року в сумі 11\~741,16 грн, з якої: заборгованість за холодне водопостачання 6120,19 грн, за холодне водовідведення 3123,57 грн, гаряче водовідведення 2270,58 грн, абонентське обслуговування з централізованого водопостачання 113,41 грн, абонентське обслуговування з централізованого водовідведення 113,41 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з травня 2018 року по листопад 2022 року вбачається, що в період з 01.05.2018 року по 25.10.2019 року та з 24.03.2021 року по 31.08.2022 року нарахування за послуги здійснювалося за показаннями лічильника. В період з 26.10.2019 року по 23.03.2021 року нарахування здійснювалися за питомим нормами споживання на три особи, оскільки не була вчасно проведена повірка засобу обліку холодної води. Позивач попереджав відповідача про необхідність здійснення повірки засобу вимірювальної техніки, що підтверджується копією попередження від 25.09.2019 року, копією акту технічного обстеження водопроводу від 25.10.2019 року. Згідно копії технічного паспорту у відповідача був встановлений прилад обліку JS-1,5, зав. номер 3786529, який пройшов повірку останнього разу 16.03.2011 року. Згідно копії заяви [PERSON] від 27.03.2021 року, копії акту 20257 від 27.03.2021 року до експлуатації було прийнято новий лічильник ЛК-15Х, зав. номер 9200136942 з показаннями 0,0001 м. куб. Згідно вказаної заяви [PERSON] просить прийняти в експлуатацію новий лічильник з боргом на 27.03.2021 року в розмірі 11\~379, 18 грн, сплачено 26.03.2021 року 665,97+601,53 грн та повідомляє позивача про намір укласти договір на реструктуризацію заборгованості. Тому суд критично оцінює пояснення відповідача надані у запереченнях від 07.04.2023 року, щодо незмінності приладу обліку та необізнаності відповідача щодо обставин пов`язаних з не проведенням вчасної повірки приладу обліку. Також, відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність складає 3 роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до\~ст. 264 ЦК України\~перебіг давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно розрахунку позивача за період з травня 2018 року по листопад 2022 року було нараховано на надані послуги 14\~821, 40 грн, сплачено відповідачем за вказаний період 4662, 39 грн, сума заборгованості складає 11\~741,16 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що у травні 2018 року було нараховано 123,12 грн, сплачено відповідачем 1678, 88 грн, що значно перевищує суму платежу за місяць. Потім, у березні 2021 року відповідач оплачує послуги у розмірі 1267,50 грн при нарахуванні за місяць у розмірі 548,04 грн. Крім того, у заяві про прийняття в експлуатацію лічильника від 27.03.2021 року [PERSON] також визнає наявність боргу станом на 27.03.2021 року у розмірі 11379,18 грн. На думку суду вказані обставини свідчать про визнання боргу відповідачем та є підставою для переривання перебігу строку позовної давності, тому позовні вимоги заявлені в межах позовної давності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які документально підтверджені, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved