Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про позбавлення материнських прав щодо її неповнолітньої дитини: дочки - [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18.08.2022 року даний шлюб було розірвано. Батько піклується про дитину, займається їх вихованням, навчанням, фізичним та моральним розвитком, створює належні умови для розвитку їх природних здібностей. Жодних перешкод для спілкування з дитиною Відповідачу не створює. Мати зловживає алкогольними напоями, вчиняла домашнє насильство по відношенню до батька, у зв`язку з чим він разом з донькою виїхали до міста Любомль, мати з 2014 року повністю зникла з життя дитини, не допомагає ні матеріально, ні морально. Сторони у судове засідання не з`явилися, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує. На підставі викладеного, зважаючи на повторну неявку відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та винести заочне рішення, передбачене ст. 280 ЦПК України. [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). В характеристиці, складено на [PERSON] вона навчається в школі другий рік в 5Г класі з 01.09.2021р., систематично пропускає навчання через неадекватну поведінку матері, яка через свій стан не привозить [PERSON] в школу. [PERSON] не має змоги приймати участь в роботі гуртів, позашкільних заходах. Батько цікавиться навчанням доньки, намагається дати їй все необхідне (а.с. 47). Відділ поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надав відповідь, що відносно матері - [PERSON] було складено три адміністративні протоколи за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. У справі наявні численні звернення від школи, поліції та служби у справах дітей та сім`ї про перебування матері у стані алкогольного сп`янінні, відсутністю її доньки на навчанні у школі (а.с. 48-56). Згідно витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 18.02.2022р. Рекомендовано органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради відібранти дитину [PERSON] у батьків (а.с. 58-59). Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 21.02.2022р. дитини разом з батьком не було, мати - [PERSON] . Була у стані алкогольного сп`яніння, агресивно себе поводила, заважала проводити перевірку членами комісії (а.с. 46). Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 20.05.2022р. за адресою: [ADDRESS] у дитини створено належні умови, є окреме місце для сну та відпочинку, чиста постільна білизна, за цією адресою постійно проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до рішення виконавчого комітету Любомльської міської ради №88 від 28.06.2022р. Визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19. Згідно п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з п. 1 ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. За змістом положень Конвенції ООН "Про права дитини", ч. 2 ст. 11, ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. В п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі "Савіни проти України" від 18.12.2008 р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Так, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Оскільки [PERSON] свідомо за власною волею не займається вихованням дитини, вчиняла домашнє насильство та неналежно виконує свої батьківські обов`язки, впродовж тривалого періоду часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню та матеріальному забезпеченню, взагалі не цікавиться долею дитини, аліменти не сплачує, а також після початку зброїної агресії будь - яких заходів стосовно безпеки дитини не вчинила, то суд вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved