Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу від 14.03.1995 року квартири [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 4-2470. Заявник просить розглянути справу без його участі, заяву підтримує просить задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так,відповідно до п.6 ч.1 ст. ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 14.03.1995 року квартири [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 4-2470, [PERSON] У вказаному договорі купівлі-продажу допущено помилку, а саме у написанні по-батькові заявника зазначено « [PERSON] », що не збігається із записом у паспорті громадянина України. Так згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого 01.10.2002 року по-батькові заявника зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою у свідоцтві на право власності на квартиру заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно дост. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановленихст. 81 ЦПК України, відповідно дост. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, договору купівлі-продажу від 14.03.1995 року квартири [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 4-2470. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved