Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона із відповідачем з 04.08.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. З відповідачем мають п`ятьох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дітей, проте матеріальну допомогу на їх утримання не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітної плати (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття найстаршої дитини. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки наявний судовий наказ про стягнення з позивача на його користь аліментів на утримання дітей. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, сторони у справі з 04.08.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10) та мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-15). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Разом з тим, 19.12.2022 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено судовий наказ за заявою [PERSON] , яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх п`ятьох дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 19.12.2022 року. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 170, 171 ЦПК України визначено підстави для скасування судового наказу за заявою боржника та регламентовано порядок розгляду таких заяв. Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно ч.ч. 7,8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Оскільки на час розгляду даної справи існує судовий наказ про стягнення із позивача на користь відповідача у справі аліментів на утримання їх п`ятьох спільних дітей, який набрав законної сили та є чинним, тому суд вважає, що позивачем у даній справі не дотримано порядку перегляду судового наказу та як наслідок обрано не належний спосіб захисту своїх прав та інтересів, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, тому судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed