Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2022 року через систему «Електронний суд» звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 квітня 2012 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 56. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя призвели до фактичного розпаду сім`ї. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та є недоцільним. Шлюб існує формально. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 вересня 2022 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 23 вересня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у зв`язку із усуненням недоліків та отриманням відповіді про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість через канцелярію суду представником позивача адвокатом Боровик Л.О. подано заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що наявний спір між позивачем та відповідачем щодо визначення місця проживання дітей буде вирішуватись окремим позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість представником відповідача адвокатом Лабовкіним О.О. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив позовну заяву задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Провести розгляд справи без участі відповідача та його представника. Зазначив про відсутність майнового спору між сторонами. Спільні діти від шлюбу проживають разом з відповідачем у Польщі та знаходяться на його матеріальному утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 27 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 56 (а.с. 9). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 15, 17). Питання щодо місця проживання спільних дітей, що проживають разом з батьком, буде вирішуватися окремо. Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна, про що зазначили сторони. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved