Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

До Києво-Святошинського районного суду Київської області 28.02.2023 року надійшла цивільна справа за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянин [PERSON] , [INFO] , який отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.08.2012 року. 25.12.2012 року Управлінням з Київського міського військового комісаріату отримано довідку про розмір грошового забезпечення від 30.11.2012 року № 151263 з уточненням надбавки за вислугу років (40%). На підставі поданої довідки було здійснено помилково перерахунок та встановлено підвищення до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 355 від 23.04.2012 року внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01.08.2012 року по 31.03.2015 року в сумі 9088,66 гривень. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів в сумі 9088,66 гривень на адресу відповідача були направлені листи, проте дані листи були відповідачем проігноровані та безпідставно отриманні бюджетні кошти у розмірі 9088,66 гривень повернуті відповідачем не були. На підставі вище наведеного, представник позивача просив суд, стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно отримані кошти у сумі 9088,66 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 гривень 28.02.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.04.2023 року представник позивача через канцелярію суду зареєстрував клопотання, в якому просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 24.04.2023 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити з огляду на наступне. Як встановлено судом, відповідач в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває громадянин [PERSON] , [INFO] , який отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.08.2012 року. 25.12.2012 року Управлінням з Київського міського військового комісаріату отримано довідку про розмір грошового забезпечення від 30.11.2012 року № 151263 з уточненням надбавки за вислугу років (40%). Згідно з п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263ЦПК України, має враховуватися судом. Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014 року). Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки рахункова помилка виникла не з вини відповідача та/або не на підставі недостовірних відомостей, які були ним завідомо подані та в результаті таких відомостей позивачем було без достатніх правових підстав виплачено грошові кошти, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed