Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

представник позивача Пустова А.Л. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму грошової заборгованості за відпущену теплову енергію в розмірі 1 179,63 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є власником нежитлового приміщення № [NUMBER] літ. А-9, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому є споживачем послуг, які надає Концерн «МТМ». Позивачем було відпущено теплову енергію за вказаною адресою за період з листопада 2020 по квітень 2021 на загальну суму 1 179,63 гривень. За вказаний період відповідач не виконав свої обов`язки по сплаті за спожиту теплову енергію, а тому сума заборгованості за вказаний період становить 1 179,63 гривень. 17.01.2023 представником відповідача адвокатом Шкабурою О.В. поданий відзив на позов, в якому позов не визнав, обґрунтовуючи заперечення тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2021 у справі № 334/1998/21, яким Концерну «Міські теплові мережі» було відмовлено в позові до [PERSON] з підстав відсутності приєднання приміщення [ADDRESS] , що належить [PERSON] до мереж Концерну «Міські теплові мережі». Вказана обставина має бути враховане судом при розгляді цієї справи. Ухвалою від 28.12.2022 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Шкабури О.В. про закриття провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов та обставини, яким він обґрунтований, підтримала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подав. Представник відповідача адвокат Шкабура О.В. в судовому засіданні позов не визнав за обставин, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є власником 3/5 частки нежитлового приміщення літ. А-9, літ. А2-1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 30.03.2016, Актом приймання-передачі частки нежилого приміщення до договору купівлі-продажу від 30.03.2016. 18.07.2016 представником Концерну «МТМ» обстежене, у тому числі, вказане нежитлове приміщення та встановлено, що система опалення приміщення є загальною з житловим будинком, однотрубною з нижньою розводкою, опалюється від транзитних будинкових стояків опалення, що підтверджується Актом обстеження від 18.07.2016. 20.08.2018 Філія Концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району звернулося до [PERSON] з пропозицією укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102653 від 01 вересня 2018 року, що підтверджується листом від 20.08.2018 № 1834/09-3. В період з листопада 2020 року по квітень 2021 рік Концерн «МТМ» відпустив в нежитлове приміщення № [NUMBER] теплову енергію на загальну суму 1 179,63 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками боргу по особовому рахунку № [NUMBER] . 30.11.2022 позивач надіслав відповідачу Претензію від 28.11.2022 з вимогою сплати вказаної заборгованості, що підтверджується Претензією та списком згрупованих поштових відправлень. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України від 02.06.2005 № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-ІV), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону № 2633-ІV та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону № 2189-VIII зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтею 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У статтях 19 та 25 Закону № 2633-ІV зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 4 Закону № 2189-VІІІ та пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197, наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 затверджений Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Порядок № 169). Згідно з пунктом 1 Розділу III Порядку № 169 власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку № 169 для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Пунктом 4, 5, 6, 7 Розділу III Порядку № 169 передбачено, що заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. Відповідно до пункту 13 Розділу III Порядку № 169 після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги. Таким чином, належними та допустимими доказами для підтвердження факту відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж централізованого опалення є акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаний доказ відповідачем та його представником суду не поданий. Також, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, який регулював порядок відключення від мереж централізованого опалення до набрання чинності Порядком № 169, взагалі не передбачалось відключення окремих квартир та нежитлових приміщень від вказаних мереж. Суд відхиляє аргументи представника відповідача про те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2021 у справі № 334/1998/21 встановлена обставина про відсутність приєднання приміщення [ADDRESS] , до теплових мереж, що відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню в цій справі, з огляду на наступне. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В мотивувальній частині рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2021 у справі № 334/1998/21 за позовом Концерну «МТМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді була встановлена наступна обставина: «відповідач не є споживачем послуг наданих Концерном «Міські теплові мережі», оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання вказаних послуг в нежитлове приміщення загальною площею 53.4 кв.м., що складає 3/5 частки приміщення № [NUMBER] літ. А-9, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] » Проте, предметом позову у справі № 334/1998/21 було стягнення заборгованості за період з 01.11.2018 до 30.04.2020. Предметом позову в цій справі є стягнення заборгованості за період з 01.11.2020 до 30.04.2021. Таким чином, обставини в цій справі відрізняються від обставин, встановлених рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2021 у справі № 334/1998/21, оскільки у справах відмінні предмети позовів, а також при ухваленні рішення від 23.09.2021 судом не досліджувались докази, які були подані позивачем в цій справі, зокрема Акт обстеження від 18.07.2016. Таким чином, обставини, встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2021 у справі № 334/1998/21, не мають преюдиціального значення в цій справі. Суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, які позивач відпустив у нежитлове приміщення № [NUMBER], розташоване за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання з надання комунальних послуг з централізованого опалення позивач виконав належним чином, відповідач, у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим в період з листопада 2020 року по квітень 2021 рік за особовим рахунком № [NUMBER] обліковується заборгованість в сумі 1 179,63 гривень. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованими, а тому його необхідно задовольнити повністю. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 481 гривня.

Outcome: approved