Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом за змістом якого просить достроково стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») заборгованість за договором про надання послуг та послуг у сфері страхування від 26.12.2018 року № 014/0451/82/91818189 у сумі 121 070,02 грн., з них: за кредитом - 109 519,12 грн., за процентами - 11 550,90 грн., а також судові витрати в розмірі 2 481 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.12.2016 року [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк» та підписав угоду № PDV2-1779700 про акцепт публічної угоди, за змістом якої відповідач прийняв/акцептувала публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловила повну та безумовну згоду з її умовами. 26.12.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання послуг та послуг у сфері страхування № 014/0451/82/91818189, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 83 185,45 грн. строком до 26.12.2024 року, а останній зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 47,9% річних та виконати інші зобов`язання. У подальшому, 24.06.2020 року між сторонами підписано додаткову угоду № 014/380805/82/864872, якою досягнуто домовленості про встановлення терміну погашення кредиту до 26.12.2025 року та капіталізацію прострочених відсотків у сумі 6 888,03 грн. (збільшення фактичної заборгованості за сумою кредиту на суму прострочених відсотків, яке не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику) та про зменшення розміру щомісячного платежу за кредитом за рахунок часткової капіталізації нарахованих відсотків. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Договором щодо повернення використаних кредитних коштів позивача належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 20.09.2022 року утворилася заборгованість у сумі 121 070,02 грн., з яких: 109 519,12 грн. - заборгованість за кредитом, 11 550,90 грн. - заборгованість за процентами, про стягнення якої й подано позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що відсутні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. АТ «Райффайзен Банк» є правонаступником акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.06.2021 року, та статутом АТ «Райффайзен Банк», затвердженим протоколом загальних зборів акціонерів від 16.12.2021 року № № Зб-63. Відповідачем [PERSON] 21.12.2018 року підписано заяву-анкету для отримання від позивача кредиту «Кредит готівкою» в розмірі 83 185,45 грн. терміном на 72 місяці, а 26.12.2018 року - договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0451/82/91818189 (далі - Договір) з додатками № 1 (графік погашення кредиту), № 2 (розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки) та паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» з додатком № 1 (графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення) про отримання одноразово кредиту в розмірі 83 185,45 грн. терміном на 72 місяці, з реальною фіксованою процентною ставкою 47,90% річних. Згідно змісту п.п. 2.1, 3.1, 3.2. 3.3 Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 26 числа місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки, які нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості, в складі ануїтетного платежу, шляхом внесення коштів на свій поточний рахунок. За змістом п.п. 7.1.2, 7. 2.5 Договору в разі порушення позичальником строків виконання грошових зобов`язань кредитор вправі вимагати дострокового виконання позичальником зобов`язань за Договором, включаючи повернення суми кредиту, сплати процентів, пені та інших платежів відповідно до умов Договору. Позивачем 26.12.2018 року видано [PERSON] кредит в розмірі 83 185,45 грн. шляхом зарахування їх на рахунок № [NUMBER] з призначенням платежу «видача кредиту [PERSON] згідно договору від 26.12.2018 року № 014/0451/82/91818189», що підтверджується випискою по рахунку від 30.03.2022 року. У подальшому, 24.06.2020 року сторонами підписано додаткову угоду № 014/380805/82/864872 до Договору (далі - Додаткова угода) про зміну з 24.06.2020 року умов, визначених Договором, з метою зменшення фінансового навантаження на [PERSON] в умовах кризових явищ в економіці України, зокрема збільшено строк кредиту на 12 місяців, тобто до 26.12.2025 року, а також зараховано до суми заборгованості за кредитом прострочені відсотків у сумі 6 888,03 грн., тимчасово зменшено суму щомісячного платежу, змінено графік погашення кредиту та інших платежів, а також узгоджено збільшення розміру процентної ставки в разі порушення позичальником грошових зобов`язань. Відповідач [PERSON] свої договірні зобов`язання за Договором та Додатковою угодою до нього належним чином та своєчасно не виконував, що ним не заперечувалось, як наслідок, згідно наданого представником позивача розрахунку станом на 20.09.2022 року заборгованість перед АТ «Райффазен Банк» за Договором від 26.12.2018 року № 014/0451/82/91818189 становила 121 070,02 грн., з яких: 109 519,12 грн. - заборгованість за кредитом, 11 550,90 грн. - заборгованість за процентами, про стягнення якої й подано позов, розмір якої [PERSON] не оспорювався. АТ «Райффайзен Банк» вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом надсилання 04.10.2022 року [PERSON] вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак останнім свої зобов`язання належним чином не виконано та наявну заборгованість не погашено. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на вказане, суд вважає доведеним наявність між сторонами договірних взаємовідносин, які виникли 26.12.2018 року після підписання Договору від 26.12.2018 року № 014/0451/82/91818189, та прострочення [PERSON] виконання зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк» за цим Договором у зв`язку з чим загальний розмір невиконаного зобов`язання за даним Договором станом на 20.09.2022 року становив 121 070,02 грн., з яких: 109 519,12 грн. - заборгованість за кредитом, 11 550,90 грн. - заборгованість за процентами, тож наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та дострокового стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп., та підтверджується платіжним дорученням АТ «Райффайзен Банк» від 18.11.2022 року № 15552, оригінал якої зберігається в матеріалах справи № 690/592/22, підлягають поверненню йому з державного бюджету, а інші 50 відсотків - стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved