Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ),\~якою просить збільшити розмір аліментів з відповідача на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1000 гривень на 2500 гривень щомісяця до досягнення сином повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21 лютого 2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання на 21 березня 2023 року на 09 годину 15 хвилин (а.с. 18). І в цей день, суд зобов`язав різні установи, підприємства та організації надати інформацію суду щодо майнового стану сторін, у зв`язку із чим у засіданні було оголошено перерву до 19 квітня 2023 року, 15 години (а.с. 40). Стислий виклад позицій учасників спору. Аргументи позивачки. Відповідач сплачує аліменти на підставі рішення суду у розмірі 1000 гривень. Але син сторін перебуває на обліку у Івано-Франківській обласній дитячій лікарні в хірургічному та очному відділеннях, є дитиною з обмеженою дієздатністю від народження, чотири рази на рік перебуває на стаціонарному лікуванні та після нього продовжує постійне медикаментозне лікування, а на це лікування та реабілітацію потрібні значні кошти. Для нормального росту та розвитку, сину потрібне нормальне харчування, фрукти, м`ясо, вітаміни, книги, канцтовари та інші потреби, які необхідні для забезпечення належного рівня його життя. У зв`язку із чим, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аргументи відповідача. Його матеріальний стан не покращився, а навпроти - значно погіршився, постійної роботи в нього немає, працює на тимчасових роботах, тож заробітки є мінливими і нестабільними та непостійними, змушений утримувати його батьків і допомагати їм по господарству. У зв`язку із чим, він має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, що є не менше ніж мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того зазначає, що позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів покращення його майнового стану, чи доказів збільшення потреб на утримання сина, у зв`язку із чим просить суд частково задовольнити позовні вимоги. Оцінка суду щодо фактів. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 23 вересня 2018 року, було змінено розмір аліментів, які раніше стягувались із [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на утримання сина [PERSON] ( [INFO] ), зокрема з 600 гривень на 1000 гривень, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13). При цьому, однією з підстав позову [PERSON] було те, що [PERSON] перебуває на обліку у Івано-Франківській обласній дитячій лікарні, у хірургічному та очному відділеннях, є дитиною з обмеженою дієздатністю від народження, потребує коштів на лікування та реабілітацію. Разом з цим, на момент ухвалення такого рішення, [PERSON] працювала у відділенні поштового зв`язку на 0,55 ставки та отримувала заробітну плату у розмірі 2000 гривень (а.с.12-13). Нині, зважаючи на довідку виконкому Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить син: [PERSON] , [INFO] (а.с. 59). З огляду на заключення ЛКК КДП №33/64, у [PERSON] наявні обмеження життєдіяльності 1 ступеня, у зв`язку із вродженою вадою, що встановлено 18.05.2018 року, а відповідно до посвідчення [NUMBER] , він є дитиною інвалідом (а.с. 9,10). При цьому санітарно-курортною книжкою № 989 підтверджується, що [PERSON] поставлений діагноз доліхоколон субконнексованої форми та супутня розбіжна співдружня альтернативна косоокість (а.с.49-51). За цією ж книжкою він проходив огляди та лікування, але суд не зміг встановити рік таких проходжень та факт того, що [PERSON] оплачувала це за відсутністю таких відомостей в ній та інших доказів (а.с.49-51). Відповідно до довідки Грабицької гімназії Отинійської селищної ради від 20.03.2023 року № 01-18/20, [PERSON] навчається у 4 класі вказаної гімназії та не отримує безкоштовне харчування (а.с. 52). Крім того, згідно з довідками №53,59 від 20 та 24 березня 2023 року, які видані КНП Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради» амбулаторія загальної практики сімейної медицини смт. Отинія, Тарас перебуває на «Д» обліку в сімейного лікаря, постійно лікується амбулаторно та періодично лікується стаціонарно в Івано-Франківському ОДКЛ (4 рази на рік) (а.с. 53, 54). Але ці довідки також не містять будь-яких доказів того, що таке на тке лікування та реабілітацію потрібні значні кошти, і що такі кошти оплачує саме позивачки або, що є така потреба (а.с.53,54). Інші докази, які могли би це підтвердити, суду не надано. Довідками УСЗН Коломийської РДА та Головного управління ДПС в Івано-Франківській області підтверджується, що [PERSON] до грудня 2022 року отримувала державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю у розмірі 2790 гривень 90 копійок, а починаючи з грудня 2022 року отримує 2881 гривень 60 копійок (а.с.48,80). І, з огляду на останній запис трудової книжки, [PERSON] дійсно більше ніде не працює на підставі трудового договору (а.с.55-58), будь-яких пенсійних виплат чи інших доходів не отримує (а.с.66,80), а у власності будь-яких транспортних засобів чи нерухомого майна не має (а.с.75-76,77,82,61,67). Згідно довідки Отинійської селищної ради Торговицького старостинського округу від 10.03.2023 року № 124 [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та за вказаною адресою також проживає його батько [PERSON] ( [INFO] ) та мати [PERSON] ( [INFO] ) - а.с. 28,30,31. Що також підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 29). Відповідно до довідок №48,49 виданих 13 березня 2023 року КНП Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради» амбулаторія загальної практики сімейної медицини смт. Отинія, [PERSON] та [PERSON] знаходяться на «Д» обліку в сімейного лікаря, постійно лікуються амбулаторно та періодично стаціонарно ОРЛ та ПОЦ (а.с. 33,34). Але цими довідками чи іншими поданими відповідачем доказами не підтверджується те, що саме [PERSON] утримує своїх батьків, і що вони потребують матеріальної підтримки, як він на це посилався. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, а також відомостей з Головного управління ПФУ в Івано-Франківської області, за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2022 року, інформація про отримання [PERSON] доходів - відсутня, а пенсію він не отримує (а.с.71,79-80,66). При цьому останнім місцем його роботі на підставі трудового договору було ДП "Коломийське лісове господарство", де він працював трактористом по 17 серпня 2009 року (а.с.73). Але відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.03.2023 року, [PERSON] належить 1/3 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , де він власне і проживає з батьками (а.с.72,83-84). Разом з цим, територіальним сервісним центром МВС №2641 надано інформацію про те, що за [PERSON] , 05 липня 2012 року був зареєстрований транспортний засіб, марки: ВАЗ, моделі: 21070, номерний знак [NUMBER] (а.с.75), який, як він сам пояснив, він і використовує для заробітків, але у таксі не працює. Встановити інші обставини, на які посилались позивач і відповідач у своїх поясненнях та заявах по суті спору суд не зміг, оскільки ні позивач, ні відповідач не забезпечили суд належними для цього доказами, а ті докази, які суд витребовував з власної ініціативи на підставі частини 2 статті 13 ЦПК України також цього не підтверджують. Разом з цим, зважаючи на встановлені судом обставини, суд констатує, що у порівнянні із тим майновим становищем, яке мала [PERSON] на момент ухвалення рішення суду про збільшення аліментів на [PERSON] , нині її матеріальний стан, як одержувача аліментів змінився у бік погіршення, оскільки вона не працює і здійснює постійний догляд за [PERSON] , і будь-яких доходів, окрім як державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю, вона не отримує. Оцінка суду правовідносин сторін спору. З огляду на встановлені судом обставини, суд констатує, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини у сфері утримання батьками своїх дітей до їх повноліття. І в межах цих правовідносин між ними виник спір з приводу права позивачки на зміну розміру аліментів на утримання дитини, у бік їх збільшення. Оцінка суду щодо права позивачки. Положення частини 2\~статті 51 Конституції України\~передбачають, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А згідно з частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Однак, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 23 вересня 2018 року, було змінено розмір аліментів шляхом стягнення із відповідача на користь позивачки на утримання їх дитини аліментів у більшому розмірі, зокрема 1000 гривень щомісячно, з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В силу положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте застосовуючи вказану норму права, суд не може забувати про принцип змагальності цивільного судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України). А також суд пам`ятає про принцип диспозитивності, відповідно до якого, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина 1 і 2 статті 13 ЦПК України). Тому, суд розглядає позовні вимоги виключно на підставі наявних у нього доказів, в тому числі тих, які він зміг зібрати самостійно. І суд констатує, що всі наявні у суду докази (а.с.1-84) не підтверджують те, що після того, як рішенням суду від 23 серпня 2018 року, було змінено розмір аліментів шляхом стягнення із відповідача на користь позивачки на утримання їх дитини аліментів у більшому розмірі, зокрема 1000 гривень, сімейний стан чи стан здоров`я позивача чи відповідача, як одержувача та платника аліментів покращився. Або, що змінився стан здоров`я їх дитини: [PERSON] , у бік його серйозного погіршення, і що у зв`язку із цим він потребує невідкладних коштів на зміну такого стану. Проте суд згоден із тим, що позивачка довела наданими нею доказами зміну свого майнового стану, як одержувача аліментів, у бік його погіршення, оскільки вона через сина, вимушена була припинити роботу за трудовим договором і ніяких доходів вона не має. Що є окремою і самостійною, передбаченою частиною 1 статті 192 СК України, підставою для зміни розміру раніше визначених судом аліментів. Однак суд знову констатує, що наданими суду доказами, позивачка не доводить необхідність або доцільність збільшення розміру аліментів з 1000 гривень до 2500 гривень. Тим більше, що вона отримує допомогу від держави на [PERSON] , а аліменти на дитину і допомога від держави на нього не можуть використовуватись за іншим призначенням, а ніж задоволення потреб дитини в тому числі й для покриття будь-яких потреб їх одержувача (якщо той навіть не має власних доходів). І тому, суд виходить з наступного. В силу положень частини 2 статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але він може бути присуджений судом тільки у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому суд враховує навіть і положення частини 2 статті 182 СК України у тій частині, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Однак позивачка жодним чином не обгрунтувала у своєму позові і не довела будь-якими доказами те, що майновий стан відповідача змінився і змінився настільки аби суд збільшив розмір аліментів на дитину до 2500 гривень чи до мінімального рекомендованого розміру аліментів. До того ж суд не забуває на рівність батьків у питанні утримання дитини. Тому суд погоджується із аргументами відповідача про те, що позивачка не надала будь-яких доказів для підтвердження підстав її позову. Проте, частина 2 статті 182 СК України чітко передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. І тому суд зазначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів у\~2023\~році для дітей віком від 6 до 18 років становить 1416 гривень 50 копійок і оскільки позивачка згідно вищевказаного рішення суду отримує аліменти у розмірі тільки 1000 гривень, а її майновий стан змінився у бік погіршення, зазначена сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що слід виправити, оскільки такий розмір аліментів вже не відповідає закону та не враховує найкращі інтереси дитини. Тож враховуючи це і відзив відповідача, в якому він вказав, що має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково. Зокрема, з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти у розмірі 1500 гривень, щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню частково на користь позивача, але вона звільнена від сплати судового збору, в силу положень\~частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави Україна, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 644 гривні 16 копійок, як сума судового збору, що є пропорційною задоволеним позовним вимогам. \~ \~ \~ \~Таким чином, на підставі викладеного та

Outcome: partial