Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право користування будинком [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком посилаючись на те, що відповідач зі своєю дружиною та дітьми у спірному будинку з 2019 року вже не проживають, а тому позивач, як власник будинку, бажає зняти відповідача з реєстрації місця проживання. У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 3 від 21.02.2022 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. 05.09.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 31.01.2023 від Служби у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника та просили долучити до матеріалів справи копії документів. 04.04.2023 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. 04.04.2023 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради надійшла заява про приєднання до матеріалів справи документів. Заслухавши думку учасників справи та дослідивши наявні матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач володіє спірним житловим будинком [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2022. Вказаний будинок позивач отримала у спадок після смерті своєї сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . За свого життя, [PERSON] прописала у своєму будинку свого співмешканця [PERSON] , його сина [PERSON] з дружиною [PERSON] та їхніми дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі у даній справі у спірному будинку зареєстровані, що підтверджується Довідкою №25 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.02.2022, а не проживають з 16 квітня 2019 року без поважних причин, що підтверджується Актом №63 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 09.02.2022. Позивач зазначає, що відповідачі не цікавилися даним житлом, до судових та житлових органів із заявою про поважність причин свого не проживання не зверталися, комунальні послуги не сплачують, будь-яких правочинів щодо права користування житлом з позивачем не укладали. Відповідно до довідки № 25 від 02.02.2022 року, виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області зазначено, що у будинку за адресою: будинок [ADDRESS] зареєстровані, крім інших осіб, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але не проживають. Факт реєстрації відповідачів в даному будинку та факт їх не проживання порушують права позивача як власника даного будинку, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, а також позбавлена можливості розпорядитись даним будинком на власний розсуд. Службою у справах дітей та сім`ї апарату виконавчого комітету Баришівської селищної ради долучено до матеріалів справи копію рішення №40.5 від 22.02.2022 виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області «Про надання дозволу [PERSON] на дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, де право користування мають діти». Вказаним рішенням надано дозвіл [PERSON] , 1934 року народження, на дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,0943 га. (кадастровий номер 3220287101:22:008:0006), розташованих за адресою: [ADDRESS] , де право користування мають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , онучці, [PERSON] , [INFO] . Права дітей при цьому порушені не будуть. [PERSON] забезпечити збереження права користування житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд зазначає наступне. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Враховуючи фактичні обставини справи, суд повинен встановити відповідність визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням критеріям, що викладені в п. 2 ст. 8 Конвенції. За порівняльним аналізом ст.ст. 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та ст. 150, 156 у поєднанні зі ст.ст. 64 Житлового кодексу України слід дійти до висновку що положення ст.ст. 383, 391 Цивільного кодексу України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру, тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не були і не є членами його сім`ї. Згідно зі ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, в даному випадку втручання у право відповідача здійснюється згідно з законом. Позивач, обґрунтовуючи позовну заяву, вказала, що вимоги мотивовані усуненням перешкод у реалізації нею права користування та розпоряджання належного її нерухомим майном, тобто - метою втручання останнього є захист інтересів власника, що підпадає під виняток передбачений п. 2 ст. 8 Конвенції. Аналізуючи баланс інтересів між власником майна та відповідачами по справі, суд враховує, що позивачеві належить спірний будинок на праві приватної власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 317 Цивільного кодексу України, проживання у будинку, що є об`єктом права приватної власності, за своєю юридичною природою є складовою права користування нею як об`єктом власності. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписів ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання саме відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Щодо прописаних у спірному будинку малолітніх дітей та їх матері, то суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду України від 16.12.2020 у справі № 206/4028/18 викладено наступний правовий висновок: «Малолітній не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт його не проживання у спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Крім того, позбавлення малолітньої дитини права користування житловим приміщенням може відбуватися лише у разі наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування, якого в матеріалах справи немає. Доводи про наявність у [PERSON] у власності іншого житлового приміщення, не заслуговують на увагу, оскільки наявність у того з батьків, з ким дитина фактично проживає права власності на житло, не може бути підставою для втрати останньою її особистих житлових прав. Визначальним у цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.». Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на даний час є малолітніми, а [PERSON] , [INFO] - неповнолітньою, то вони мають право на користування спірним будинком за адресою своєї реєстрації нарівні з позивачем. Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов`язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини. Проживання дітей, які є відповідачами у даній справі, не у спірному будинку не є підставою для втрати права користування житлом за місцем їх реєстрації. З вказаних підстав, доводи позивача про відсутність у дітей права на користування спірним житлом з тих підстав, що вони не проживають у спірному будинку і не повинні бути там зареєстровані, є необґрунтованими. Враховуючи те, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що діти, які є відповідачами у даній справі, набули право власності або право постійного користування іншим житлом, окрім того, в якому вони на даний час зареєстровані, встановивши, що через свій вік вони не мають можливості вирішувати в якому житловому приміщенні можуть проживати, право дітей на користування житловим приміщенням надають їм у майбутньому можливість визначити своє місце проживання самостійно. Беручи до уваги рішення №40.5 від 22.02.2022 виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до матері [PERSON] та її дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial