Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

[PERSON] 30 березня 2021 року звернулася до Московського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Департамент служб у служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що в університеті у Азербайджані, через мережу інтернет познайомилася з громадянином Азербайджану [PERSON] , [INFO] , який знаходився на заробітках у Москві (Російська Федерація). В подальшому сторони одружилися. Після реєстрації шлюбу, сторони проживали разом з батьками позивача у їхній квартирі у [ADDRESS] . [INFO] позивач народила сина, [PERSON] . [INFO] позивач народила доньку. В подальшому сторони припинили сімейні відносини , відповідач пояснив, що не бажає більше проживати із позивачем та підтримувати із нею сімейні стосунки. 30 липня 2019 рокувідповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова ,справа № 643/8742/19 провадження №2/643/3761/19 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач не спілкується з дітьми із 2018 року, не баажає брати участі у вихованні дітей, вважає шлюб і народження дітей помилкою свого життя, ухиляється від виконання обов`язків як батько дітей, свідомо нехтує потребами дітей, що на думку позивача є свідченням винної, відомої, умисної поведінки відповідача. Коштів на утримання дітей відповідач також не надає. З 2018 року відсутні будь-які засоби зв`язку з ним. Прохала позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] [INFO] . Стягнути з громадянина [PERSON] [INFO] , громадянина Азербайджану, аліменти в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на особовий рахунок , [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного Ощадного банку України до повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. 15 квітня 2021 року ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова відкрито провадження по даній справі. 13 вересня 2021 року ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 « Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільна справа № 643/5602/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Департамент служб у служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав , стягнення аліментів передано до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 643/5602/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Департамент служб у служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів розподілено на суддю Г.В. Андрієнко. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Г.В.Андрієнко від 02 лютого 2023 року прийнято до провадження цивільну справу № 643/5602/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Департамент служб у служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав , стягнення аліментів Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків посилаючись на таке. Встановлено, що16 січня 2016 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції між сторонами укладено шлюб, актовий запис № 116. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року, справа № 643/8742/19 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач не спілкується з дітьми , не піклується ними із 2018 року, та не бажає брати участі у їх вихованні . Крім того із 2018 року відсутні будь-які засоби зв`язку з ним. Оскільки батько дітей участі у їх житті не приймає , матеріально їх не утримує, тому на даний час виникла необхідність позбавити його батьківських прав та стягнути із нього аліменти. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] проживає разом із своїми дітьми- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою- [ADDRESS] . Пов`язані спільним побутом. На даний час вихованням дітей займається позивач. Відповідач із 2018 року припинив спілкування із дітьми, матеріально їх не утримує. Батько не бажає виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, приймати участь у їх життя , матеріально їх забезпечувати, а тому існує необхідність позбавити його батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 10.09.2021 за № 496 щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] [INFO] , Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] [INFO] . В матеріалах справи також містяться письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які знайомі із позивачем та яким відомоі обставини сімейного життя сторін. Так, свідок [PERSON] , який мешкає із позивачем у сусідній квартирі , у своїх письмових поясненнях зазначив, що із літа 2016 року,із того моменту коли відповідач поїхав на заробітки, його не бачив. Позивача бачить майже щодня, остання з дітьми гуляє біля будинку, батька блія них ніколи не має. Зі слів позивача батько участі у житті дитини не бере, коштів не надає. Свідок [PERSON] у своїх письмових поясненнях зазначила, що відповідач безвідповідально вів себе по відношенню до дружини та їх спільних дітей, участі у житті дітей не приймає, коштів на їх утримання не надає. Позивач є гарною матір`ю, належним чином піклується про дітей. Свідок також зазначає, що своїм ровесникам [PERSON] та [PERSON] говорять, що ніколи не бачили свого батька. Аналізуючи докази, які містяться в матеріалах справи, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, щогромадянин [PERSON] без поважних на те причин, участі у життімалолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] [INFO] не приймає, та не проявляє щодо них батьківського піклування, матеріально їх не утримує. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у намірі відповідача займатися вихованням дітей, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагається виконувати батьківські обов`язки, та виявляв бажання приймати участь у їх житті та розвитку. Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав призводить до ряду правових наслідків, зокрема, до втрати особистих немайнових прав щодо дитини, втрати інших права, заснованих на спорідненості з дитиною. Виходячи з наведеного, а також враховуючи фактичне не бажання батька піклуватися про своїх дітей,суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дітей і є доцільним. На переконання суду позбавлення батьківських прав громадянина Азербайджана [PERSON] відносно малолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] [INFO] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ, внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються порядку стягнення аліментів на дитину. Зокрема відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання його двох малолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/ 3 від всіх видів доходу відповідачів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів які б спростовували неможливість відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі суду не надано. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів підлягає також стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн.

Outcome: approved