Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

02.02.2022 представник позивача, адвокат Стамбуляк Юлія Володимирівна звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що позивач - [PERSON] в липні 2003 року познайомилась з [PERSON] . З 2005 року [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатись, а з вересня 2006 року позивач разом із своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] переїхала до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і вони почали проживати спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу із взаємними правами та обов`язками чоловіка та дружини, зі спільним побутом та бюджетом. Під час спільного проживання позивач та [PERSON] вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , у квартирі зареєстрованого місця проживання [PERSON] , а в подальшому і позивач була зареєстрована за вказаною адресою. В цей час позивач та [PERSON] вже розірвали свої попередні шлюби. Зокрема, [PERSON] рішенням Білоцерківського міського суду Київської області від 25 листопада 2005 року, яке набрало законної сили 05.12.2005, розірвав шлюб з [PERSON] , а рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2006 року, яке набрало законної сили 19.06.2006, було розірвано шлюб між позивачем та [PERSON] . З вересня 2006 року, проживаючи як подружжя та сім`я, позивач та [PERSON] спільно приймали участь у питаннях життєзабезпечення їх родини, спільно сплачували комунальні послуги за квартиру в котрій проживали, купували продукти харчування, здійснювали ремонтні роботи, доглядали один одного під час хвороб. Позивач та [PERSON] спільно проводили дозвілля, свята та відпочинок, проводили час із родичами. [PERSON] став хрещеним батьком племінника позивача - [PERSON] . Крім того, позивач з [PERSON] мали спільний бюджет, оскільки [PERSON] з 1996 року отримував пенсію за вислугу років, а позивач з 2003 року по 2010 рік працювала у банках на різних посадах (бухгалтером, начальником відділення, касиром) та була Фізичною особою - підприємцем. Таким чином, за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] позивач мала постійний стабільний заробіток. В період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивач та [PERSON] у 2008 році за спільні кошти для потреб своєї родини придбали транспортний засіб - автомобіль марки «DODGE», модель «CARAVANCARGO», номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер: [NUMBER] , який 20 червня 2008 року за взаємною згодою було зареєстровано на праві власності за [PERSON] . Згідно із довідкою судового експерта Петрушанко В.Ф. на 19.05.2021 року орієнтовна (середня) вартість транспортного засобу складає 210 720 грн. З моменту придбання вказаного автомобіля позивач та [PERSON] постійно спільно ним користувались. Також, з метою здійснення підприємницької діяльності у 2008 році позивач з [PERSON] вирішили придбати нежитлове приміщення. Порадившись у сімейному колі, для придбання нерухомого майна вони вирішили отримати кредит у банку, та зваживши, що позивач має стабільну заробітну плату, оформити кредит на неї. У зв`язку з цим, 29 липня 2008 року між позивачем та АКБ «Східно-Європейський банк» було укладено кредитний договір №63/2008, відповідно до умов п. 1.1. якого Банк відкрив позивачу відкличну відновлювальну лінію в сумі 200 000грн. терміном з 29 липня 2008 року по 28 липня 2011 року. Згідно умов п. 2.1. вищезазначеного договору в забезпечення зобов`язань за цим договором Банком прийнято трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належну [PERSON] 30.07.2008 між АКБ «Східно-Європейський банк» (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавцем), як майновим поручителем позивача, було укладено договір іпотеки, згідно п. 1.1, 1.2 якого цим договором забезпечується виконання Позичальником (позивачем) зобов`язань, що випливають з кредитного договору №63/2008 від 29.07.2008, та [PERSON] передає в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Отримані кошти, позивач з [PERSON] вклали у придбання нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . За спільним рішенням 02.10.2009 між [PERSON] та ТОВ «Інтергруп-ЛДН» укладено інвестиційний контракт. Згідно п.1.1 зазначеного контракту Інвестор ( [PERSON] ) надає Замовнику грошові кошти для участі в проведенні нового будівництва капітальної споруди за адресою [ADDRESS] . Згідно п. 4.3. - загальна вартість об`єкта складає 175000 грн. Згідно з п. 3.2.4. Замовник зобов`язаний підготувати документи для подальшого оформлення Інвестором свідоцтва про право власності на збудований об`єкт. 13.07.2010 року рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №270 було вирішено оформити право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення загальною площею 24,7 кв.м. по [ADDRESS] . 21.07.2010 на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, площею 24,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . З моменту придбання вказаного приміщення позивач займалась його облаштуванням та здійсненням у ньому ремонтних робіт. Згідно зі звітом про оцінку нежилого приміщення, складеного ТОВ «Інфо-центр консалт» від 06 вересня 2021 року ринкова вартість зазначеного нерухомого майна складає 389 250 грн. Надалі, 19 листопада 2011 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що 19.11.2011 року відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було складено відповідний актовий запис №1806 та видано свідоцтво про шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Наталією Борисівною була відкрита спадкова справа № 43/2019. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого, у тому числі входять: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «DODGE», модель «CARAVANCARGO», номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер: [NUMBER] . Заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] подали [PERSON] , син померлого від першого шлюбу: [PERSON] та [PERSON] - мати [PERSON] 21 вересня 2021 року позивач звернулась до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, проте постановою нотаріуса їй було відмовлено. На даний час, з метою захисту своїх майнових прав позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю, із визначенням права власності на частку в спільному майні. Оскільки, на час придбання автомобіля та нежилого приміщення позивач з померлим [PERSON] проживали разом як подружжя, мали взаємні права і обов`язки, вели спільне господарство, мали спільний побут та сімейний бюджет, за спільні кошти придбали вказане майно, відтак воно набуте ними в результаті спільної праці за спільні кошти під час спільного проживання як жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, а тому є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] , та позивач має право на 1/2 частину даного майна, як дружина. Тому, просила у судовому порядку встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з вересня 2006 року по 19 листопада 2011 року; визнати нежиле приміщення, площею 24,7 кв.м. в нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «DODGE», модель «CARAVANCARGO», номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер: [NUMBER] , об`єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежилого приміщення, площею 24,7 кв.м. в нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля марки «DODGE», модель «CARAVANCARGO», номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер: [NUMBER] ; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. 20.04.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 20.04.2022 судом постановлено ухвалу, про витребування доказів у справі, а саме: у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Наталії Борисівни належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , та повну інформацію щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину; у Територіального сервісного центру №3242 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Київській області розгорнуту інформацію (дата реєстрації та на підставі яких документів проведена реєстрація) про транспортний засіб марки DODGE CARAVAN CARGO, номер шасі [NUMBER] , 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , та належним чином завірені копії правовстановлюючих документів, на підставі яких зареєстровано транспортний засіб марки DODGE CARAVAN CARGO, номер шасі [NUMBER] , 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , за [PERSON] . 04.05.2022 до суду надішли матеріали від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Наталії Борисівни на виконання ухвали суду від 20.04.2022. 23.05.2022 до суду надішли матеріали від Територіального сервісного центру №3242 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Київській області на виконання ухвали суду від 20.04.2022. 19.05.2022 відповідач - [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, мотивуючи тим, що він категорично не погоджуюся з позовними вимогами [PERSON] та вважаю їх надуманими, безпідставними, незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначаючи про факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року позивачем не надано належних та допустимих доказів проживання з [PERSON] , а вимогу обґрунтовує лише показами свідків. Крім того, твердження позивача про проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року з [PERSON] не відповідає дійсності. Більше того, навіть після реєстрації шлюбу між позивачем та його батьком 19 листопада 2011 року, між ними не були встановлені шлюбні відносини, та вони не мали між собою прав та обов`язків подружжя, не були пов`язані між собою спільним побутом, та не проживали спільно. Відсутність шлюбних відносин між позивачем та його батьком буде доведено під час судового розгляду належними та допустимими доказами, в тому числі: письмовими доказами, показами свідків; тощо. Крім того, сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін. В даному випадку він категорично стверджує, що позивач з його батьком ніколи не вели спільного господарства, ніколи не вели, не мали спільного побуту та ніколи не мали спільного бюджету. Нежитлове приміщення [NUMBER], площею 24,7 кв.м. в нежитловій будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та транспортний засіб DODGE, модель CARAVANCARGO, номер шасі [NUMBER] , 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , були придбані його батьком за його особисті кошти, тому й відповідно є його особистою власністю та не підпадають під розуміння спільної сумісної власності. Відповідно до норм законодавства, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Отже, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тому, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також, зазначив, що він очікую понести судові витрати у зв`язку із розглядом даної справи в розмірі 50000,00грн., в тому числі витрати пов`язані: з підготовкою та подачею відзиву на позовну заяву; з виконанням процесуальних ухвал суду; з направленням процесуальних документів позивачу; витрат на професійну правову (правничу) допомогу; тощо, а докази понесення судових витрат будуть надані у встановлені ЦПК України строки. 01.08.2022 представник відповідача - [PERSON] , адвокат Овчаренко Дмитро Костянтинович, подав до суду відзив на позов мотивуючи тим, що [PERSON] , категорично не погоджуюся з позовними вимогами [PERSON] , оскільки вважає шлюб укладений між позивачем та [PERSON] фіктивним, укладеним без будь-якого наміру створення сім`ї, оскільки члени подружжя не мали розподілу між собою прав та обов`язків подружжя, не були пов`язані між собою спільним побутом, та не проживали спільно. Позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з вересня 2006 року, як зазначає позивач. Слід зазначити, що й після реєстрації шлюбу, між членами подружжя не були встановлені шлюбні відносини, не існувало розподілу між собою прав та обов`язків подружжя, члени подружжя не були пов`язані між собою спільним побутом. Більше того, члени подружжя взагалі не проживали спільно, а тим паче як чоловік та дружина. Як свідчать дії позивача, слід дійти висновку про наявність у позивача лише одного наміру нібито створення сім`ї - це наявність корисливої мети та майнової вигоди від такого шлюбу. Навіть подача до суду даної позовної заяви через майже три роки, після смерті [PERSON] , є лише підтвердженням бажання позивача задовольнити свої корисливі мотиви та набути в будь-який спосіб майнові права на нерухоме майно. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, на що звертає увагу Верховний суд в своїх непоодиноких рішеннях. Разом з тим, слід зазначити, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їх спільної сумісної власності якщо майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід уважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні чи особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); або інше не встановлено угодою між ними. Однак, у випадку нібито наявності шлюбу [PERSON] та [PERSON] , ні про яку сім`ю мови йти не може, вони ніколи не вели спільного господарства, ніколи не вели й не мали спільного побуту та ніколи не мали спільного бюджету, що в свою чергу спростовує позовні вимоги. Згідно норм законодавства, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Отже, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тому, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Також, зазначив, що [PERSON] очікує понести судові витрати у зв`язку із розглядом даної справи в розмірі 20000,00 грн., в тому числі витрати на професійну правову (правничу) допомогу, а докази понесення судових витрат будуть надані суду в подальшому. 02.08.2022 судом постановлено ухвали, які внесені до протоколу судового засідання, про виклик та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 02.08.2022 судом постановлено ухвалу, яка внесена протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та зазначила, що у 2003 році вона влаштувалася на роботу в Банк де і познайомилася із [PERSON] та вони перебували у дружніх відносинах. Вона працювала в обмінному пункті на різних відділеннях Банку. З 2005 року вони почали зустрічатися, перебуваючи у шлюбі з іншими особами, однак на стадії розлучення. Вони ходили разом на каву, він розповідав їй про своє життя в першій сім`ї, про складні відносини. У 2006 році вони разом працювали у Банку. Вона з [PERSON] їздила у Германію на 1-2 тижні до його сестри та його усі родичі знали, про їх відносини. З вересня 2006 року вона переїхала зі своєю дев`ятирічною дочкою до [PERSON] , на його прохання, у квартиру [ADDRESS] , яка була набута останнім до їх спільного проживання. [PERSON] любив гарно поїсти, тому вона йому все улюблене готувала. У 2006 році родичі [PERSON] зробили їм запрошення у США, по дорозі вони заїхали у Стенфорд, де були 5 днів, а потім поїхали до Флориди де пробули 3 тижні, вона з [PERSON] була на святі його батьків. В подальшому вона створила бізнес, адже необхідно було підіймати трьох дітей, діти [PERSON] навчалися у ВНЗ і він оплачував їх навчання. У період з вересня 2006 року по 19 листопада 2011 року вони з [PERSON] збиралися родинами з друзями, разом відбували свята, [PERSON] став хрещеним батьком її племінника, сестра [PERSON] приїздила до них у гості разом зі своїм чоловіком [PERSON] , і сама приїздила та вони її підтримували. Батьки [PERSON] мали майно в м. Москва, тому вона з [PERSON] їздила до них, [PERSON] допомагав батькам зробити ремонт у квартирі, щоб здавати її в оренду. Вона з [PERSON] почали збирати кошти на автомобіль та у 2008 році їм привезли автомобіль із - за кордону за 8000 тисяч доларів США. Також, вони вирішили придбати нежитлове приміщення, однак необхідно було брати кредит, який оформили на неї, в іпотеку [PERSON] надав свою квартиру. У 2009 році оформили купівлю приміщення на [PERSON] . У 2009 році [PERSON] звільнився з Банку, у нього почалася депресія, він почав вживати алкогольні напої, лікарів до себе не підпускав та на обліку не перебував, потім приїхав його батько до них на три тижні і вплинув на нього позитивно, вони почали ремонт у квартирі. Вийти з алкогольного сп`яніння [PERSON] допомагав лікар [PERSON] , якого вона викликала додому. Після звільнення з Банку, де разом працювала з [PERSON] , вона мала інші заробітки, працювала в інших Банках та оформила ФОП, для того щоб було за що погашати кредит. З 2006 року до укладення шлюбу вони з [PERSON] жили на її заробітну плату і за рахунок її бізнесу, та збирали кошти на автомобіль. Свою заробітну плату [PERSON] віддавав своїм дітям, возив відпочивати їх на море та витрачав кошти на ресторани. Після того, як вони з [PERSON] розрахувалися із борговими зобов`язаннями вони вирішити укласти шлюб, останній зробив їй пропозицію. [PERSON] допомагав їй доглядати її батька після інсульту, її дочку він виховував як свою рідну дитину. Вона оберігала [PERSON] від гучних компаній, щоб він не вживав алкогольні напої. Коли її дочка виходила заміж, [PERSON] допомагав їй у цьому, відповідача також запрошували на весілля, але він не прийшов. Потім, у її матері стався інсульт і [PERSON] їй також допомагав. Вони разом їздили на дачу до її брата. [PERSON] любив читати та спілкуватися по скайпу із сестрою, любив своїх синів та спілкувався із ними без неї, так як вони її не сприймали. У 2005 році вони разом їздили в Германію. У 2006 році та 2018 році їздили в США. [PERSON] у 2004 році їздив сам до сестри, в 2006 році 2 рази також сам літав до сестри і по роботі їздив у різні країни. В серпні 2018 року в [PERSON] помер батько і на 40 днів по його смерті вони змогли відкрити візу до США. [PERSON] з матір`ю забрали прах батька, поїхали до сестри [PERSON] в м. Орландо де і поховали його прах у гарному місці. Діти [PERSON] з нею не спілкувалися, не сприймали її, а до батька приходили лише за грішми. [PERSON] робив усе необхідне для своїх дітей. Його син [PERSON] вступив на навчання у Норвегії, вони дали йому 12000, 00 доларів США. За два роки до смерті [PERSON] його син [PERSON] перестав спілкуватися із батьком. У 2019 році [PERSON] приїздив до Білої Церкви, але з батьком не зустрічався. Вона з [PERSON] забезпечували його синів разом, але від них доброї віддачі не було, [PERSON] з цього приводу дуже страждав. Син [PERSON] - [PERSON] , також просив у батька кошти на свій бізнес, вони дали йому кошти, він купив ксерокси, також дали кошти на автомобіль - 1200 Євро. Вона до даного часу розраховується з боргами [PERSON] . З пів року до смерті [PERSON] поставили на облік у лікарні і проходили обстеження, у нього був преддіабетичний стан, йому прописали препарати для розрідження крові, а причиною смерті був відірваний тромб. На момент знайомства з [PERSON] в нього були відхилення у стані здоров`я, тому його не взяли у піхотні війська, в дитинстві він перехворів на гепатит. Також, у нього було хворе серце, він їздив на перевірку печінки та нирок в м. Київ, мав діагноз: ожиріння печінки, язва шлунку. Перед смертю [PERSON] , зранку йому стало погано, вона в цей період була на роботі, сказала йому по телефону викликати швидку, о 18:00 попросила брата допомогти, адже її не було в той момент поряд, брат викликав швидку і його відвезли до лікарні. Телефонували [PERSON] , але добу не могли з ним зв`язатися. Про смерть [PERSON] по скайпу вона повідомила його сестру [PERSON] , яка їй повідомила, що брат мав залишити заповіт. Наступного дня вона займалася похованням та на вечір з`явився [PERSON] . [PERSON] був на похованні батька, але на поминальний обід не пішов, участі у похованні не приймав. В подальшому вона встановила пам`ятник чоловіку, [PERSON] поклав на могилу білі камінці і прибрав могилу. У них з [PERSON] завжди був спільний бюджет, складали разом кошти на придбання майна, вона сплачувала комунальні послуги по квартирі, а після смерті чоловіка виїхала з його квартири. [PERSON] у вказаний період працював у Банку, отримував заробітну плату, також він отримував пенсію МВС, певний період він займався ремонтом автомобілів на СТО, допомагав по оптовим продажам. [PERSON] мав рахунки у банках, в тому числі у Німеччині, але він його закрив незадовго до смерті. Вона з його карток кошти не знімала. Готівкові кошти [PERSON] зберігав дома, під клавіатурою, у коробці, вона їх ховала в період коли він заходив у «запої». У квартирі вони робили разом ремонт, у 2009 році на кухні, в 2012 - 2013 роках у спальній кімнаті на балконі. Представник позивача, адвокат Стамбуляк Юлія Володимирівна, у судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що позивач з [PERSON] у період з вересня 2006 року по 19.11.2011 проживали однією сім`єю, як подружжя, та внаслідок спільної праці та за спільні кошти вони набули у власність вказане у позові майно, що підтверджено письмовими доказами та показаннями свідків. Відповідач не спростував презумпцію, а покази свідків, які заявлені відповідачем, взагалі не слід примати до уваги. Тому, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що позивачу невідомо про життя його батька - [PERSON] , вона не знає про його стосунки з іншими жінками у вказаний період, вона розповідає загальні речі і нічого особистого, а деяка інформація повідомлена позивачем щодо нього та рідних є наклепом. Щоразу, як він приходить на могилу батька він робить фотографію і замовляє молебен. Позивач не проживала разом із батьком і не набувала з ним спільне майно. Після розлучення його батьків, він проживав із матір`ю, а батько жив у друзів, на орендованих квартирах, а потім у свій квартирі по [ADDRESS] . З 2006 року по 2011 рік він з батьком не жив, але вони постійно спілкувалися 1-2 рази на тиждень, а коли він влаштувався на роботу, то спілкувалися рідше. У батьковій квартирі він не бував, вони зустрічалися на нейтральній території. Він з батьком розмовляв про усе, як батько із сином, його особисте життя - це його життя, так вони домовлялися. У 2018 році батько йому розповів про його відносини із різними жінками, а про його відносини з 2006 року він дізнався зі слів інших людей. В період з 2017 по 2019 роки він з батьком разом вів бізнес, батько займався конструюванням приладів, у період з 2000 - 2010 роки він займався продажем одягу, батько був ФОП, але в подальшому закрив діяльність. Він допомагав батьку продавати вироби, які він виготовляв. Представник відповідача - [PERSON] , адвокат Козачков Віталій Леонідович, у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що між позивачем та [PERSON] не було відносин притаманних подружжю, вони не були пов`язані спільним побутом, не мали взаємних прав та обов`язків. Крім того, сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах не є підставою вважати вказане майно спільним майном. Позивачем не надано доказів щодо джерел набуття майна у власність, шляхом спільної праці за спільні кошти. Позивач вказує, що вона здійснювала підприємницьку діяльність, однак жодних доказів не надала. Вказана нею інформація за період 2006 - 2010 роки - заробітна плата, однак цих доходів недостатньо для придбання майна. Також, не збігається інформація щодо ремонту нежитлового приміщення та його купівлі, а також з інформацією викладеною у звіті про оцінку майна. В інвестиційному договорі вказано, що [PERSON] придбав приміщення за особисті кошти. Також, за особисті кошти він придбав автомобіль. Як зазначає позивач вона проживала з [PERSON] до моменту укладення шлюбу тривалий час, тому якби існувала їх сім`я, то її було б вказано як співвласника майна. Позивач сама спростовує викладені у позові обставини, плутається у датах та свідченнях щодо перебування у шлюбі з [PERSON] .Свідки заявлені позивачем дали суперечливі показання, на поставлені питання чітких відповідей не надали. Усі докази вказують на те, що між позивачем та [PERSON] не існувало шлюбних, сімейних відносин. Тому, просив відмовити у задоволенні позову та заявив, що докази понесених відповідачем судових витрат будуть подані у встановлений строк. Відповідач - [PERSON] та її представник - адвокат Овчаренко Дмитро Костянтинович у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, при причини неявки суд не повідомили. Третя особа - приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Наталія Борисівна у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, направила до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 08.06.2022 у справі № 1303/1459/12). Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , з 15 липня 2014 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , з 19 листопада 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер у віці 54 років у місті Біла Церква Київської області, що підтверджено матеріалами справи ( том 1 а.с.19-20,27-30,167). З матеріалів справи (том 1 а.с.21-26) вбачається, що [PERSON] з 18 серпня 1990 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2006 року, яке набрало законної сили 19.06.2006, шлюб між ними було розірвано, а 15 червня 2011 року відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області було здійснено актовий запис про розірвання шлюбу. Від вказаного шлюбу позивач має дочку - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 26 квітня 1985 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2005 року, яке набрало законної сили 05.12.2005, шлюб між ними було розірвано. Також, встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , являється сином [PERSON] , а відповідач - [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , являється матір`ю [PERSON] , що підтверджено матеріалами справи (том 1 а.с.146,154,155,157-158,161,193-195, том 2 а.с.1-2). З матеріалів спадкової справи № 43/2019, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , яка відкрита приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Наталією Борисівною (том 1 а.с.152-249) вбачається, що 24 грудня 2019 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька; 11 лютого 2020 року син померлого - [PERSON] , [INFO] , подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька; 17 лютого 2020 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після померлого чоловіка та 21 вересня 2021 року подала заяву про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя на майно: нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «DODGE», модель «CARAVAN CARGO», 2005 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] ; 22 червня 2021 року [PERSON] , на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2020, постанови Київського апеляційного суду від 14.04.2021, залишеної в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2021, у справі № 357/7452/20, подала заяву про прийняття спадщини після померлого сина. З постанови приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Кушнір Н.Б. від 28.07.2020 за № 158/02-31 (том 1 а.с.186) вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та наміром спадкоємця - [PERSON] звернутися до суду. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Цивільний шлюб це відносини жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю та при цьому не є одруженими. Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03 червня 2021 року у справі № 748/1943/19). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою в певний період часу, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, протягом якого і було придбане спірне майно, поділ якого просить здійснити в судовому порядку позивач. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України та які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, від 30.11.2022 у справі № 757/23617/15-ц та інших. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15ц вказувала на те, що вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18, від 24.02.2022 у справі № 761/4449/19. Позивач просила у судовому порядку встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, в період з вересня 2006 року по 19 листопада 2011 року. На підтвердження вказаних вимог позивач надала до суду письмові докази (том1 а.с.15-16,31-128) та посилається на показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, з Договору купівлі - продажу квартири від 14 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Іванчишиною Л.Г., зареєстрованого у реєстрі за № 10714 (том 1 а.с.40-42), вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, згідно якого останній набув у власність квартиру [ADDRESS] , яка має загальну площу 66,4 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат, коридору, кухні, шафи, ванної кімнати, туалету та двох лоджій. Продаж квартири вчинено за 34202,00 грн., які продавець одержав повністю від покупця при підписання цього договору, що узгоджується з витягом з Державного реєстру правочинів від 14.12.2005 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від [INFO]. Отже, даний належний та допустимий доказ спростовує доводи відповідача та показання свідка [PERSON] щодо укладення договору купівлі - продажу квартири, сплати коштів за дане майно у доларовому еквіваленті та з відстроченням платежів. Враховуючи, що вказане майно було набуте у власність [PERSON] [INFO], а позивач заявляючи вимоги вказує період з вересня 2006 року та не заявляє вимог щодо даного майна, вказана квартира є особистим майном [PERSON] , право на яку мають його спадкоємці за законом у рівних частках кожен. З наданих позивачем фотознімків (том 1 а.с. 32-39), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спільно відпочивали, були присутні на святах, здійснювали поїздки, однак дані фотознімки можуть свідчити лише про можливе існування між сторонами у певний період часу близьких дружніх стосунків, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами. Крім того, дані фото не місять дати знімання, тому суд не має змоги встановити їх зв`язок з вказаним позивачем періодом, з вересня 2006 по 19.11.2011 Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання: з [PERSON] вони колишні колеги знайомі з 2007 року. Вона у 2007 році влаштувалася на роботу у Банк де заступником був [PERSON] , в процесі роботи познайомилася із позивачем, але працювали на різних відділеннях. Також, вони були сусідами, вона купила квартиру у лютому - березні 2006 року і майже відразу переїхала у будинок, жили в одному під`їзді, позивач та [PERSON] разом їздили на одному автомобілі, також бачила як [PERSON] гуляв із собакою позивачки, а від співробітників довідалася, що у них стосунки і вони разом живуть. Вона спілкувалася із касирами, а [PERSON] працювала з [PERSON] , тому відомо було про стосунки останньої з [PERSON] , також завідуюча касою [PERSON] розповідача про їх стосунки. Вони жили разом, адже автомобіль [PERSON] постійно був під їх під`їздом. У 2006 році вона не пам`ятає чи зустрічала позивача із [PERSON] , а в 2007 році вона вже візуально їх знала по роботі, вона звернула увагу на них біля будинку. [PERSON] жила із дочкою (13-14 років), коли йшла на роботу зустрічала дитину яка іде до школи і як поверталася додому. У квартирі де жили [PERSON] та [PERSON] вона не була, під час роботи їх разом не бачила, так як вони працювали на різних відділеннях. У банку були корпоративи, але вона не приймала у них участь, а коли були святкування у відділенні, то була на них. У [PERSON] був автомобіль - міні вен, він сам на ньому їздив. Вона не була тісно знайома з [PERSON] та [PERSON] щоб сказати про їх стосунки, спільне господарство та бюджет, їй невідомо про їх обов`язки та права відносно один одного, також невідомо як вони формували свій бюджет, як вирішували питання щодо виховання дитини, щодо набуття їх спільного майна, витрачання коштів у їх сім`ї. Вона інколи бачила, як вони разом заходили у будинок із сумками. На її думку сім`я - це коли люди живуть разом, проводять час, мають спільне господарство, тому вона вважає, що стосунки [PERSON] та [PERSON] можна такими назвати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання: позивача вона знає з 2007 року, [PERSON] взяв її на роботу у Східно - Європейський Банк, працювала у період з 2007 року по 2009 рік. Вона з [PERSON] працювала в одному відділенні. З 2010 року по 2013 рік вона з [PERSON] працювали у Банку в м. Київ. У неї з позивачем склалися дружні відносини, разом були в одній компанії. [PERSON] та [PERSON] жили разом, останній забирав її додому на обід, разом вони вигулювали собаку. Сестра [PERSON] приїздила із за кордону до [PERSON] , вони разом її проводжали. Вона разом із [PERSON] та [PERSON] у 2008 році їздила у Броварський район, щодо земельної ділянки, відкликали довіреність, вони між собою поводилися, як подружжя. Також, їй відомо, що [PERSON] сплачувала комунальні послуги за квартиру по [ADDRESS] . У даній квартирі вона не була. У [PERSON] та [PERSON] були подружні стосунки, у них був спільний побут, магазин одягу, разом вигулювали собаку. З відповідачем вона також знайома, вони колишні колеги, працювали у період з 2017 року по 2021 рік у Шкарівській сільській раді, він мав образи на батька, так він висловлювався, через те, що батько створив нову сім`ю і покинув його, ім`я нової жінки він не називав. Про те, що [PERSON] син [PERSON] їй не було відомо. У 2007 році [PERSON] жила по [ADDRESS], її чоловік забирав у неї передачу для сестри [PERSON] . До 2007 року їй невідомо де проживала [PERSON] . Вони з [PERSON] добре знайомі, але не у дружніх стосунках. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] жили однією сім`єю, так як вони завжди були разом і в Банку знали, що вони подружжя, і магазином одягу вони разом займалися. Їй невідомо як у них формувався бюджет, невідомо обставини як вони витрачали кошти, невідомо щодо розподілу між ними прав та обов`язків та відносно дитини. Обставини смерті [PERSON] її невідомі, на його похованні вона не була. [PERSON] займалася похованням чоловіка, облаштуванням могили, пам`ятником, а [PERSON] висловлювався незадоволено. [PERSON] казала їй про купівлю автомобіля. У [PERSON] було СТО на Таращанському масиві. Обставини купівлі квартири по [ADDRESS] , магазину та кредитування позивача їй не відомі. До 2014 року вона з чоловіком, [PERSON] з чоловіком, позивач з [PERSON] святкували новий рік на квартирі по [ADDRESS] . Також, в її присутності позивач з [PERSON] обговорювали спільні побутові речі, що приготувати та які продукти купити. Коли приїздила сестра [PERSON] , позивач через інтернет замовляла продукти, адже та була вибаглива. [PERSON] добре ставився до дочки позивача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання: вона знає позивача зі школи, була свідком на її першому весіллі, разом навчалися в інституті, маю дружні відносини. З [PERSON] позивач її познайомила приблизно 2003 - 2005 років. На початку 2000 років [PERSON] купив квартиру де вони з позивачем разом проживали, ходили один до одного у гості та зустрічалися на свята, він розповідав по своїх сестер, одна з них [PERSON] . Спочатку [PERSON] розповідала їй про колегу [PERSON] , вони разом прийшли до неї у гості і вона представила його «мій колега». В подальшому вони приходили до неї у гості на свята, новий рік і просто так, приблизно 1 раз на місяць. [PERSON] та [PERSON] жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільні кошти, вони їй подобалися. Вони брали кредит, купили нежитлове приміщення магазину, робили у ньому ремонт, перед цим розповідали що хочуть його придбати. Вони розповідали, що купили побутові прилади у квартиру, автомобіль. Також, вони разом їздили відпочивати у Єгипет, США, у 2012 році вона з ними їздила на море. Усі свята вони проводили разом. У них була собака, [PERSON] дуже її любив і страждав коли вона померла. Дочку позивача [PERSON] сприймав як свою рідну, коли він з [PERSON] почав жити разом, її дочка була у старших класах (7-8 кл.). У 2011 році [PERSON] та [PERSON] одружилися, але їх відносини як до одруження так і після були однакові. Про їх шлюб вона довідалася приблизно 2011 - 2012 року. У 2012 році вона з дитиною, племінник [PERSON] та позивач з [PERSON] їздили разом на море. Вони разом зробили гарний ремонт на кухні у квартирі, ще до одруження, батько [PERSON] їм допомагав, вони зробили арку, закрили прохід на кухню з коридору і зробили вихід з кухні у кімнату. Обставини купівлі квартири їй невідомі, [PERSON] казав, що купив квартиру вже облаштовану. Також, вони разом приходили до неї додому на свята, вони разом обговорювали усе щодо господарства і коштів. За рік до смерті [PERSON] вони разом літали в США. В м. Києві вони купили квартиру для дочки [PERSON] , зробили там ремонт. Щодо формування спільного бюджету, то він був спільний у них, але вони не повідомляли конкретну хто яку участь у ньому приймав. В період коли [PERSON] працювала у Банку іншого заробітку вона не мала. [PERSON] додому завжди приходив із сумками продуктів, у них була ідеальна сім`я. За увесь час спілкування з [PERSON] ніколи не чула від нього про його синів. Щодо розподілу прав та обов`язків у сім`ї [PERSON] та [PERSON] , то їх не було, віна могла зробити чоловічу роботу, а він міг їй допомогти. Про заробітки їх сім`ї їй невідомо. До моменту з знайомства з [PERSON] позивач не мала можливості купити собі майно.. У 2016 - 2017 роках позивач поїхала працювати в м. Київ і жила там, а до м. Біла Церква приїздила. Квартиру у м. Києві купили коли дочка позивача вийшла заміж. Перед смертю [PERSON] вони з позивачем посварилися, вона жила з дочкою у м. Києві, але приїздила до м. Біла Церква, обставини його смерті та поховання їй невідомі. Позивач із дочкою займалися похоронами, [PERSON] вперше побачила на похороні його батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання: він працює в Білоцерківській СШМД, знає сім`ю [PERSON] з 2007 - 2009 років, він з дружиною заходив до магазину позивача і купував там взуття. Позивач в період 2007 - 2009 р.р. йому телефонувала з приводу хвороби чоловіка, казала отруєння, з того часу вона його викликала за необхідності з того ж приводу до [PERSON] , приїздив на квартиру по [ADDRESS] . [PERSON] був після гуляння, йому було погано, допомагав вийти з алкогольного сп`яніння. Був випадок, коли його викликали з вказаного приводу, [PERSON] просила допомогти чоловіку, тоді ще був присутній батько [PERSON] , який прилетів з США. На його думку позивач та [PERSON] були як чоловік та дружина, вона про нього піклувалася, а [PERSON] попросив її зробити каву лікарю. Також, він приїздив до [PERSON] на СТО на Таращанському масиві, робити діагностику автомобіля та мотору, неодноразово. Свідок [PERSON] у судовому засідання дав показання: він працює на СТО «БОШ», в 2008 році [PERSON] працював у Банку, де він брав кредит на купівлі вікон, [PERSON] був у службі безпеки, у 2009 році познайомився ближче з [PERSON] , останній зателефонував йому з приводу ремонту автомобіля, у березня 2010 році пішов працювати до нього в автомайстерню на м-ві. Таращанському, 2011 році звільнився та 10.03.2011 відкрив своє ПП і працював на себе. З позивачем познайомився в серпні 2010 року в кафе, вона була разом з [PERSON] , останній представив її «моя [PERSON] », потім разом їздили на природу, разом проводили свята, відпочивали, були позивач, [PERSON] та він з дружиною, у них були дружні стосунки. Коли [PERSON] з позивачем їздили на море відпочивати, то залишали йому собаку доглядати. У квартирі по [ADDRESS] він бував. У 2009 році приїздив батько [PERSON] , почали ремонт на кухні, поставили кондиціонер, брат [PERSON] клав плитку. Інколи він заходив до [PERSON] та [PERSON] на чай, на улюблену страву [PERSON] - креветки. У якому році [PERSON] та [PERSON] познайомилися йому невідомо, лише знає, що у серпні, адже вони якось відмічали цю дату, а одружилися вони восени, однак, він здивувався, адже вважав, що вони були одружені і до офіційної реєстрації шлюбу, вони складали враження подружжя. При зустрічі бачив, як [PERSON] купував квіти для позивача у його знайомого, казав, що « [PERSON] жарить гусей» і він їде на обід. [PERSON] називав позивача « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] », а дочку позивача називав « [PERSON] ». [PERSON] купував для позивача золоті прикраси, радився із ним, а вона йому дарувала запонки, духи, якими він хизувався йому. [PERSON] з [PERSON] разом їздили в Германію, США, в м. Москва, також на 40 днів по смерті батька [PERSON] вони разом літали до США. Також, вони разом придбали приміщення на [ADDRESS], [PERSON] виплачував кредит разом із позивачем, а потім привіз на роботу торт і повідомив, що нарешті кредит виплачений. В позивача було точки продажу взуття, вони разом з [PERSON] їздили в м. Одеса за товаром. [INFO] , на СТО міняли коробку передач у ТЗ, [PERSON] сказав що йому погано, позивач йому зателефонувала, сказала їхати додому, але він залишився. Були випадки коли [PERSON] випивав, тоді він забирав його з НП чи зупинки і завозив додому. Йому було відомо, що у [PERSON] є два сини, один за кордоном і [PERSON] йому допомагав грішми, а другий [PERSON] , якого він вперше побачив через 3-4 дні після весілля [PERSON] та [PERSON] . На весілля вони запрошували разом, заїхали із шишкою до нього додому. Весілля було в ресторані восени 2011 року. Його брат батюшка у церкві, і [PERSON] з [PERSON] хотіли вінчатися, але не встигли. Сестра [PERSON] в Германії і він з нею не спілкувався через політичні погляди, друга його сестра в США він з нею почав спілкуватися з 2017 року. у 2015 - 2016 роках для приміщення на [ADDRESS] разом з працівником [PERSON] зварювали решітки. Він, після того як відкрив своє ПП, приїздив до [PERSON] у гості, щоб допомогла з бухгалтерією, потім вони усі разом пили чай з бутербродами. Про наявність у [PERSON] інших жінок він не чув. Він знає [PERSON] , колишнього шефа [PERSON] , він йому ремонтував автомобіль, [PERSON] приїздив із водієм. На роботі вони спиртні напої не вживали, зустрічалися на якійсь свята, а [PERSON] виводила [PERSON] після запоїв. Він звільнився з СТО [PERSON] у зв`язку з тим, що останній випивав, і він поставив йому ультиматум, або зав`язує з цим, або він звільняється. Після його звільнення [PERSON] сказав, що не потягне сам СТО, так як усі його клієнти перешли до нього, тому він з ним розрахувався за бізнес, і оформив договір оренди приміщення СТО на себе. [PERSON] залишився на СТО, щоб бути при справі, він відповідав на телефонні дзвінки, шукав необхідне в інтернеті, скачував схеми до автомобілів, був під його наглядом - при роботі, він платив йому неофіційно заробітну плату. Про борг за квартиру він ніколи не чув від [PERSON] , останній казав, що придбав квартиру у свого шефа. Син [PERSON] - [PERSON] приїздив до батька на СТО просив гроші та обслуговував автомобіль. Дітей [PERSON] бачив не часто за увесь період знайомства з ним, 10-12 разів [PERSON] , а сина [PERSON] один раз перед його виїздом за кордон, а дочку позивача - [PERSON] бачив 2-3 рази на тиждень. Спільний бізнес він із [PERSON] не вів, спочатку працював на його, а потім допомагав останньому мати якій заробітки. ТЗ - Додж [PERSON] наразі стоїть на СТО, з [INFO] по сьогодні, ключі ТЗ привіз брат позивача через 3-4 дні після смерті [PERSON] , а де документи на ТЗ йому невідомо. В атомайстерні не зберігалися кошти чи коштовності [PERSON] . [PERSON] казав «я добитчик, а жінка має слідкувати за будинком», але позивач працювала, він отримував пенсію, та вони мали й інші заробітки. Про смерть [PERSON] [INFO] о 07:30 год. по телефону повідомив брат [PERSON] , казав що не може додзвонитися до [PERSON] , а позивач у цей час була в дорозі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання: він являється братом позивача, [PERSON] знав з кінця 2004 - 2005 років, його сестра з ним зустрічалася, а потім вони одружилися. [PERSON] працював у Банку до 2009 року. Зустрілися на Площі Волі, [PERSON] тоді був заступником директора Банку, вони у трьох: він, сестра і [PERSON] поїхали у кафе, вони зійшлися з ним у поглядах на життя, обидва колишні військовослужбовці, офіцери. Зустрічалися часто, 1-2 рази на тиждень. [PERSON] сам йому повідомив, що вони з [PERSON] вирішили жити разом і згодом укласти шлюб. [PERSON] розповідав, що квартиру він купив у керуючого банком - [PERSON] , спочатку дав йому кошти - 10000, 00 доларів США, а в 2005 - 2006 роках остаточно з ним розрахувався. Після чого запросив [PERSON] з дочкою з ним жити. Вони вже заїхали у квартиру, але ще винаймали орендовану квартиру поряд у знайомих. Квартира була куплена в літку 2005 року, в 2006 році винаймали жило, а потім переїхали у квартиру, коли [PERSON] вже остаточно за неї розрахувався. У 2006 році він запросив [PERSON] бути хрещеним батьком його сина і він погодився, в [PERSON] відбулося хрещення, а через місяць [PERSON] з [PERSON] (жовтень - листопад) літали на 50р. шлюбу його батьків в США, де він познайомив її зі своїми батьками. Після звільнення [PERSON] з Банку у нього була депресія, він почав вживати алкогольні напої, приїздив його батько, виводив його з того стану, допомагав робити ремонт у квартирі. Він також допомагав робити ремонт у квартирі. З [PERSON] він спілкувався по телефону щодня, а у гості заїздив 2-3 рази на місяць, свята разом відмічали. Згодом на СТО у [PERSON] [PERSON] займався роботою з клієнтами, чистив форсунки ТЗ, займався адміністративними питаннями. У період 2005 - 2006 роки [PERSON] з позивачем жили як сім`я, вона прала білизну, готувала їсти, разом вони готувалися до ремонту у квартирі, сели спільне господарство. У 2011 році вони зареєстрували шлюб, він був присутній у відділі РАЦС, фотографував їх, потім на вечір були запрошені близькі люди: він із сім`єю, батько ( [PERSON] ), дочка позивача - [PERSON] , [PERSON] із дружиною, друг [PERSON] з дружиною, а родичів зі сторони [PERSON] не було. Протягом сумісного проживання позивача з [PERSON] , у нього з останнім були дружні стосунки, допомагали один одному. Позивач підтримувала [PERSON] , в тому числі коли він заходив у запій на 2-4 дні, він інколи забирав його з кафе і відвозив додому, викликав фельдшера, який виводив [PERSON] з такого стану. [PERSON] постійно боролася з таким станом [PERSON] . Позивач з [PERSON] літала до його родичів за кордон. [PERSON] повідомляв йому, що в нього є 2 дітей і він зобов`язаний їм допомогти, що і робив, сину [PERSON] на навчання у Норвегії дав 10-12 тисяч доларів. Дочку [PERSON] [PERSON] також любив, називав її «миша» лагідно. Позивача [PERSON] називав « [PERSON] , [PERSON] », у них була собака, після смерті якої [PERSON] дуже переймався. [PERSON] мав людські якості, казав «чужих дітей немає». Для придбання приміщення на [ADDRESS] позивач взяла кредит близько 50000,00 доларів США і погашала його (2011-2012 роки), в заставу банку [PERSON] дав свою квартиру, а потім вони поїхали до Єгипту на відпочинок. Вони разом вели бізнес: м-н на [PERSON] , продавали речі з США та Китаю , потім був м-н. на Б.Хмельницького, продавали взуття, м-н. Егоїстка , продавали взуття. Вони за спільні кошти придбали автомобіль, разом ходили в магазини, [PERSON] сплачувала комунальні послуги, а [PERSON] контролював їх сплату. Вони разом їздили у м. Москва, привезли з відти деякі речі. У 2007 - 2008 роках їздили у Єгипет , як у весільну подорож, у 2008 - 2009 роках їздили до сестри [PERSON] у Німеччину. У 2007 - 2008 роках сестра [PERSON] - [PERSON] з чоловіком приїздили до них у гості, ще коли [PERSON] працював у Банку. Спільних справ з [PERSON] він не вів, лише допомагали один одному. [PERSON] перед смертю набув у власність автомобіль «Додж» і за нього треба було внести кошти, але він помер і авто не прибуло, тоді [PERSON] по договору сплатила кошти. У період 2004 - 2005 років [PERSON] періодично жила у батьків по [ADDRESS] де проживав [PERSON] йому невідомо. [INFO] у нього народився син, а 09.09.2006 [PERSON] хрестив його, на той момент він вже жив з [PERSON] . У вказаний період відносини між позивачем та [PERSON] були подружні, вони жили разом, вели спільний бізнес, мали спільний бюджет та господарство, були як чоловік та дружина. Розподіл взаємних прав та обов`язків між ними убув справедливий, в них був загальний бюджет, вони разом їздили у магазин і купували спільно продукти. Щодо витрачання спільного бюджету на побутові речі йому нічого невідомо, але [PERSON] казав, що вони з [PERSON] вирішили купити автомобіль. Щодо купівлі нежитлового приміщення вони прийняли спільне рішення у 2007 році, але коли оформили договір йому невідомо. Одружилися вони після того, як розрахувалися з усіма боргами. У [PERSON] із [PERSON] були спочатку ділові стосунки, вони були партнерами, а потім друзями. Він на СТО у них обслуговував автомобіль за що сплачував кошти. У 2019 році в період роботи у м. Києві залишала ночувати коли не встигала на автобус, працювала 1 день через 2 чи 3 дні. У вказаний період вони постійно спільно відпочивали, їздила на дачу в с. Яблунівка, але ї продали, а гроші [PERSON] віддав сину на навчання. Дочка [PERSON] - [PERSON] навчалася у школі № 9 п вул. Водопійній, потім 2 роки у ліцеї по вул. Павлюченко , в подальшому в університеті народного господарства, але коли вона вийшла заміж не пам`ятає. Стосунки в [PERSON] з [PERSON] були теплі. [INFO] о 17:30 він зателефонував [PERSON] , останній сказав, що перетелефонує, через 1,5 години він зателефонував і було зрозуміло, що з ним, щось не так, тому відразу поїхав до нього, він відчинив двері, але упав і втратив рух, тому відразу викликав швидку допомогу, протягом години лікарі проводили реанімаційні дії, маніпуляції, однак лікар повідомив, що у нього залишилося мало часу і необхідно повідомити рідних. [PERSON] була на роботі у м. Києві, він її повідомив, але вона не встигла, а з [PERSON] неможливо було зв`язатися. Похоронами займалася [PERSON] і її зять, а він займався церковними обрядами. [PERSON] був на кладовищі на похованні батька, а на поминальному обіді не був. Позивач на підтвердження своїх вимог посилалася на покази свідків та спільні фото, проте, такі свідчення свідків та фото не дають підстав для визнання сторін такими, що проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, адже до суду не надано інших доказів, якій б у своїй сукупності для змогу суду встановити вказані обставини. Показання свідків та спільні фотографії, не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання (зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц та від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20. Також, посилання позивача на спільний відпочинок, не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18), в якій вказано, зокрема, що факт спільного відпочинку, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 15.07.2021 у справі №727/12480/17. Також, позивач посилається на те, що вона з [PERSON] здійснювала поїздки за кордон до його родичів, на підтвердження чого надала до суду копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] (том1 а.с.121-127), однак, інших доказів в підтвердження даних обставин до суду не надала, враховуючи, що мати [PERSON] - [PERSON] заперечує факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період з вересня 2006 року по [INFO] . Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з вересня 2006 року по 19 листопада 2011 року. Відповідач - [PERSON] заперечуючи проти позову посилається на показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача вказував на недоведеність позивачем доводів поданими нею доказами, однак, суд критично оцінює показання вказаних свідків та приймає до уваги доводи щодо поданих позивачем доказів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання: він працював у Східноєвропейському Банку разом із [PERSON] , вони були знайомі з 2002 року, останній був його замісником та другом, а з 2005 року по 2014 рік у даному банку працювала [PERSON] з якою у нього були робочі стосунки. З відповідачем зустрічався після смерті [PERSON] . Після розлучення з першою дружиною [PERSON] не було де жити, тому він продав йому свою квартиру по [ADDRESS] , за яку отримав спочатку частину грошей, а потім вони уклали договір купівлі - продажу, у 2010 році він виплачував кошти за квартиру та [PERSON] виплатив йому решту боргу у розмірі 10000, 00 доларів США. З 2001 року з [PERSON] у нього були дружні стосунки та до 2012 року робочі стосунки, до закриття банку. У квартирі він бував, так як там були його меблі і [PERSON] на той час (2003 рік) ще не повністю розрахувався. В подальшому він бував у квартирі на дні народження [PERSON] ( 2005, 2006, 2008 роках), у 2008 році також був на святкуванні у нього, були працівники банку, в томі числі [PERSON] . Після розлучення у [PERSON] періодично були інші жінки, називав одну «балерина» та й про інших розповідав. Він з [PERSON] часто проводив вільний час, відпочивали разом один раз на тиждень. На будівлю по [ADDRESS] мав майнові права, у 2009 році [PERSON] попросив переуступити їх, казав для синів, а потім він викупив це приміщення. [PERSON] та [PERSON] одружилися в 2011 році, а до цього про їх відносини йому невідомо було. [PERSON] розповідав йому про свої відносини із жінками, однак про відносини з позивачем не розповідав. Квартиру по [ADDRESS] він продав [PERSON] за 35000,00 доларів США, зважаючи на їх дружні стосунки, уклали договір купівлі - продажу, а гроші останній поступово віддавав. Останній раз бачив [PERSON] за місяць до його смерті, зустрілися на СТО, потім пішли на квартиру, залишив йому телефон лікарів, так як він жалівся на підвищений тиск. У 2009 - 2010 роках він бував у квартирі, усе ніби то залишилося у попередньому стані, однак він не звертав увагу на побут. На дні народження [PERSON] дарували техніку і гроші. Які було відносини між [PERSON] та [PERSON] йому невідомо, на СТО [PERSON] вів себе як господар. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання: вона знала [PERSON] з 1999 року, вони разом в одній компанії часто відпочивали, він працював у Східно - Європейському Банку, а її фірма обслуговувалася у нього, так і познайомилися, та в подальшому між ними склалися дружні відносини, які тривали до його смерті. На момент знайомства з [PERSON] він був одружений на Іванні, вони жили на Таращанському масиві, вона у них не була в гостях. Вони зустрічалися щодня, а більш тісно спілкувалися 2-3 рази на тиждень, ходили у ресторан, балакали «ні про що», про особисте життя він не розповідав, про дітей повідомляв загальні відомості. Також, з [PERSON] товаришували [PERSON] та [PERSON] і вони регулярно зустрічалися. Зустрічалися і тоді коли [PERSON] вже не працював у банку, на квартирі були: вона, [PERSON] , [PERSON] , та ще хтось, вона не пам`ятає. Також, часто вони разом, з компанією ходили у боулінг. Вона ніколи не чула від [PERSON] про стосунки з [PERSON] та розподіл між ними прав та обов`язків,як подружжя. [PERSON] жив на квартирі по [ADDRESS] , вона до нього приходила у гості 2 рази на тиждень, при цьому позивача вона там не бачила. Щодо спільного відпочинку [PERSON] та [PERSON] їй нічого не відомо. Після звільнення з Банку у [PERSON] був бізнес, СТО, вона у нього ремонтувала автомобіль. Про свої хвороби та патології [PERSON] їй не розповідав, до свого здоров`я він ставився без уваги, але якщо виникала потреба, то він лікувався, до лікарів не часто звертався. [PERSON] спілкувався зі своїми дітьми, вона бачила їх разом із батьком, для [PERSON] діти, то святе, він їм часто телефонував. Квартиру по [ADDRESS] [PERSON] купив у [PERSON] , вони домовилися про часткову сплату коштів за неї, але з яких доходів була куплена квартира їй невідомо. Вона була у квартирі після її купівлі, там нічого не змінилося, залишилися меблі попереднього власника. Потім [PERSON] робив ремонт у квартирі, шпалери замінив, але що ще зробив вона не пам`ятає. Вона та [PERSON] часто бували у квартирі [PERSON] , новосілля відмічали разом. До 2017 року вона навідувала [PERSON] , а потім переїхала проживати в с. Фурси і в м. Біла Церква рідко приїздила. Про укладення шлюбу з [PERSON] . [PERSON] їй нічого не казав. [PERSON] постійно тримав зв`язок із своїми дітьми, останній раз бачила його із сином [PERSON] на Таращанському масиві на СТО, а [PERSON] давно не бачила. Коли вона відвідувала [PERSON] на квартирі, то дітей його не бачила, але він розповідав, що вони навідують його. Про кредити [PERSON] , про приїзд його родичів вона нічого не знає. [PERSON] палив, але періодично припиняв, казав, що лікарі забороняють палили. [PERSON] розповідав про смерть батька, але вона його не розпитувала, не цікавилася цим питанням. Якого дня день народження у [PERSON] вона не пам`ятає, здається восени, але вони декілька разів разом його відмічали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання: він знав [PERSON] по його роботі, він з ним співпрацював, створював для нього агрегат для виробництва, після його смерті співпраця припинилася. В той час він і познайомився з позивачем, він з нею розмовляв по телефону щодо повернення агрегату, тобто до смерті [PERSON] він не знав [PERSON] . Він укладав договір з [PERSON] , він був оформлений як ФОП, кому належало приміщення де вони працювали йому невідомо. Він не хотів працювати без договору, після 1,5 - 2 місяці спілкування з [PERSON] уклали договір. У [PERSON] було багато працівників, але і сам він виконував роботу. Під час спілкування з [PERSON] останній нічого про особисте життя та про позивача не розповідав. Між ним та [PERSON] були робочі і дружні стосунки, але на сімейні питання вони не розмовляли. З [PERSON] він зустрічався коли необхідно було забрати обладнання. Кошти за виконання роботи він перераховував на рахунок вказаний у договорі на ФОП [PERSON] . Обладнання йому привезли хлопці, в тому числі блат [PERSON] , у незавершеному стані. [PERSON] повернув йому кошти на його картку. Про стосунки [PERSON] та [PERSON] він нічого сказати не може. З кредитного договору № 63/2008 від 29.07.2008 (том 1 а.с.43-48) вбачається, що між Акціонерним комерційним банком «Східно - Європейський банк», в особі директора Блоцерківської філії [PERSON], та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , було укладено договір, згідно якого Банк відкрив позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з урахуванням платоспроможності з лімітом в сумі 200000,00 грн. на придбання будівельних матеріалів терміном з 29.07.2008 по 28.07.2011 зі сплатою 22 процентів річних. В забезпечення зобов`язань за цим договором Банком прийнята трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 367860,00 грн. З договору іпотеки від 30.07.2008 зареєстрованого за № 3498 та додатків до нього (том1 а.с.49-53) вбачається, що між Акціонерним комерційним банком «Східно - Європейський банк», в особі директора Блоцерківської філії [PERSON], та [PERSON] , який є майновим поручителем [PERSON] , уклали договір, згідно з яким в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 63/2008 від 29.07.2008, іпотекодавець передає в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Вартість предмета іпотеки згідно реєстру права власності на нерухоме мано від 23.07.2008 становить 39674,00 грн., а ринкова вартість згідно висновку експерта становить 367674,00 грн. Із заяви на видачу готівки № 142413 від 30.07.2008 та № 156599 від 19.08.2008 ( том1 а.с.54) вбачається, що [PERSON] отримала на підставі вказаного договору кошти у розмірі 190000,00 грн. З наведеного вбачається, що 19.08.2008 [PERSON] , яка працювала у АКБ «Східно - Європейський банк», отримала кредитні кошти у розмірі 190000,00 грн. на придбання будівельних матеріалів, а [PERSON] , який також працював у вказаному банку, став майновим поручителем у забезпечення викання позивачем кредитних зобов`язань, що свідчить про договірні відносини, однак інших належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених нею обставин, щодо використання даних коштів для придбання нежитлового приміщення, сплати кредиту [PERSON] чи їх використання в інтересах сім`ї [PERSON] та [PERSON] , до суду не надано, а свідчення свідків не є такими доказами в розумінні положень ЦПК України. Крім того, вказані доводи не узгоджується з іншими доказами. З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (том1 а.с.119) вбачається, що [PERSON] у період з 21.06.2006 по 22.08.2019 була зареєстрована, як фізична особа - підприємець для здійснення діяльності: кування, пресування, штампування, профілювання, порошкова металургія, оброблення металів та нанесення покриття на метали, неспеціалізована оптова торгівля, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення. З трудової книжки [NUMBER] (том1 а.с.108-112) вбачається, що [PERSON] з 18.08.2003 по 31.07.2009 працювала у Білоцерківській філії АКБ «Східно - Європейський банк», в якому також працював [PERSON] , що визнається сторонами. Отже, враховуючи зазначені докази та показання свідків, позивач мала здійснювати підприємницьку діяльність, зокрема, щодо роздрібної торгівлі, та мала можливість для здійснення такої діяльності використовувати орендовані приміщення, зокрема і належне на праві власності [PERSON] нежитлове приміщення, враховуючі їх тривалі ділові та дружні відносини, однак, інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися між собою, щодо здійснення підприємницької діяльності з використанням нежитлового приміщення [PERSON] для задоволення спільних потреб в інтересах їх сімейних відносин у вказаний період до суду не надано. З інвестиційного контракту від 02.10.2009 за № 002-242/09 (а.с.53-59) вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп-ЛДН» (замовник) в особі директора [PERSON], та [PERSON] (інвестор) було укладено договір, згідно якого інвестор надає замовнику грошові кошти для участі в проведенні нового будівництва споруди: «Адміністративний будинок з магазином» за адресою: [ADDRESS] (прибудова між Будинком Приїжджих та ЖЕК №1 (надалі - капітальна споруда). З квитанції № 166149 (том 1 а.с.60) вбачається, що 05.10.2009 [PERSON] було сплачено кошти у розмірі 175000,00 грн. на виконання вказаного інвестиційного договору на користь ТОВ Інвестгруп-ЛДН». З матеріалів справи (том1 а.с.61-63) вбачається, що рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 13.07.2010 за № 270 було вирішено оформити право власності за [PERSON] на нежитлове приміщення загальною площею 24,7 кв.м. по [ADDRESS] та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2010, виданого Управлінням ЖКГ Білоцерківської міської ради за № 270, за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказане майно, що узгоджується з матеріалами інвентаризаційної справи, довідкою КПКОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 23.04.2021 за № 998 та інформацією з Державного реєстру речових прав на майно (том1 а.с.69-72). Таким чином, вказане нежитлове приміщення [PERSON] набув шляхом внесення 05.10.2009 інвестиції для його будівництва у розмірі 175000,00 грн., зі спливом часу більше року після отримання позивачем 19.08.2008 кредитних коштів. З договору № 01/08/2010 на проведення ремонту приміщення від 02.08.2010, калькуляції та акту приймання - передачі ( том1 а.с.98-100) вбачається, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір, згідно якого виконавець зобов`язується провести, а замовник оплатити роботи по ремонту приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість робіт становить 25177,50 грн., які було сплачені замовником за виконані роботи: електротехнічні роботи. Монтаж стелі, роботи з гіпсокартона, сантехнічні роботи, штукатурка стін і відкосів, фарбування стін та відкосів, віконні відкоси, укладення плитки на підлогу. Однак, вказаний доказ також не узгоджується з обставинами справи, адже, як зазначено вище, згідно інвестиційного контракту від 02.10.2009 ТОВ «Інвестгруп-ЛДН» здійснювало нове будівництво споруди за адресою: [ADDRESS] (прибудова між Будинком Приїжджих та ЖЕК №1 та 21.07.2010 за [PERSON] було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 24,7 кв.м. по [ADDRESS] . Зі Звіту про оцінку майна: нежитлового приміщення 107, загальною площею 24,7 кв.м. по [ADDRESS] (том1 а.с.73-97), проведено ТОВ «Інфо-Ценр Консалтінг» на замовлення [PERSON] , вбачається, що ринкова вартість вказаного об`єкта оцінки станом на 06.09.2021 становила 389250,00 грн., однак у вказаному звіті не зазначено про наявність проведених ремонтних робіт згідно договору від 02.08.2010, а враховано експертом характеристики об`єкта вказані в Інвентаризаційній справі, яка була складена на момент набуття [PERSON] даного майна у власність. Позивач у судовому засіданні зазначила, що автомобіль марки «DODGE» був набутий у власність нею та [PERSON] за спільні кошти, привезений із за кордону за який було сплачені кошти у розмірі 8000, 00 доларів США та у зв`язку з чим вона отримала права на керування даним ТЗ, однак, дані твердження не знайшли свого підтвердження. Так, з матеріалів справи (том1 а.с.101-104) вбачається, що 20.06.2008 за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «DODGE», модель «CARAVAN CARGO», 2005 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] ; станом на 19.05.2021 орієнтовна вартість транспортного засобу становила 210720,00 грн., а згідно посвідчення водія (том1 а.с.107) позивач - [PERSON] з 14 липня 2005 року має право керувати ТЗ категорії «В». З матеріалів, які 23.05.2022 надішли до суду від Територіального сервісного центру №3242 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Київській області на виконання ухвали суду від 20.04.2022 (том 2 а.с.13-16) вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «DODGE», модель «CARAVANCARGO», номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер: [NUMBER] , був придбаний [PERSON] в торгівельній організації, однак, доказів щодо вартості даного ТЗ та перевезення його із - за кордону до суду не надано. Також, на підтвердження наявності факту набуття вказаного майна позивачем надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ( том1 а.с.114-118) з яких вбачається, що позивач за місцем роботи, які узгоджуються з копією трудової книжки [NUMBER] (том1 а.с.108-112) згідно якої [PERSON] з 18.08.2003 по 31.07.2009 працювала у Білоцерківській філії АКБ «Східно - Європейський банк»; з 01.09.2009 по 30.04.2010 працювала в АКБ «Фінбанк» у відділенні банку в м. Києві, отримала заробітну плату за період з 2006 року по 2010 рік, включно, 105191,84 грн. Однак, інших належних та допустимих доказів, які ю у своїй сукупності дали змогу суду встановити обставини справи до суду не надано, в тому числі відомості щодо отриманого доходу від здійснення позивачем підприємницької діяльності, та внесення даних доходів до спільного з [PERSON] бюджету. Також, у даній позовній заяві позивач просила визнати майно, що належить [PERSON] спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного майна. Положеннями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. У постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15, від 15.07.2021 у справі №727/12480/17 вказано, що за відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 08.12.2021 у справі №531/295/19 У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, необхідно встановити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін (правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26.06.2019 у справі № 442/2219/11, від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20 та від 08.06.2022 у справі № 1303/1459/12). Однак, у даному випадку надані позивачем докази не можуть достеменно свідчити про те, що спірне майно було придбано внаслідок їхньої з [PERSON] спільної праці та за рахунок спільних коштів. Суд критично оцінює доводи позивача в даній частині, оскільки в матеріалах спадкової справи № 43/2-2019 (том1 а.с.184) наявна заява [PERSON] від 24 липня 2020 року, в якій вона зазначає власноручним підписом, що зміст ст. 368 ЦК України та ст. 63 СК України їй нотаріусом роз`яснено, оскільки спадкове майно було особистою власністю її померлого чоловіка, то на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя вона не претендує. Спадщину приймає, оскільки в шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини. А після вступу у спадкування відповідача - [PERSON] на підставі рішення суду, [PERSON] 21 вересня 2021 року подала до нотаріуса заяву (том1 а.с.241), згідно якої вона відмовилася від заяви, що була складена нею 24 липня 2020 року. Крім того, позивач будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що зазначене майно було набуте нею та [PERSON] внаслідок їх спільної праці або доказів укладення між ними письмової угоди про створення спільної сумісної власності, до суду не надала. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначене майно є особистою приватною власністю [PERSON] , адже набуте ним за кошти, які належали йому особисто, тому, позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, шляхом визнання права власності на 1/2 частину цього майна, не підлягають задоволенню, враховуючи також, що дані вимоги є похідними та ґрунтуються на позовній вимозі про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яка також не підлягає до задоволення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, встановивши, що позивач не довела факт спільного проживання з [PERSON] у період з вересня 2006 року по 19 листопада 2011 року, ведення спільного бюджету, господарства та побуту, наявності між ними відносин притаманних подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти та спільними зусиллями, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed