Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

31 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що під час шлюбу з відповідачкою у них народилася донька, шлюб між подружжям було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина з 2020 року постійно проживає з батьком спочатку у [ADDRESS] , а потім в [ADDRESS] . Мати дитини після розірвання шлюбу виїхала за кордон. Батько самостійно здійснює догляд за донькою, здійснює витрати на її лікування та навчання, аліменти з матері не стягує. Позивач працює, має житло, в якому створив усі необхідні для комфортного проживання і виховання умови, дитина має тісний зв`язок з батьком і звикла з ним проживати. Крім того, визначення місця проживання дитини з батьком не буде порушувати права її матері оскільки позивач не створюватиме їй перешкод у спілкуванні з дитиною, і вважає це важливим аспектом щасливого дитинства. 24 листопада 2022 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 28 лютого 2023 року закінчено підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та повідомив, що в січня 2020 року мати дитини виїхала за кордон і до України не поверталася. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, суд здійснював заходи щодо повідомлення її про день, час та місце розгляду справи, судова повістка на ім`я відповідачки, направлялася за зареєстрованим місцем проживання, проте повернулася до суду без вручення адресату берез її відсутність за вказаною адресою, тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вона вважається повідомленою належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями не зверталася, відзив на позов на надавала. Представник третьої особи також не з`явився в судове засідання, надали суду клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку щодо вирішення спору, а також просили слухати справу у їх відсутності та прийняти рішення в інтересах дитини. Відповідачка в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 14 січня 2011 року. У подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 8230 від 06 вересня 2013 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції). Стосунки між подружжям не склалися, сім`я розпалася, тому рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2020 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина почала проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою позивач з донькою проживали з 18 січня 2020 року по 21 листопада 2021 року, що підтверджується довідкою №7 від 08 серпня 2022 року, виданою головою правління ОСББ «Одеська Чайка.1». В даний час вони проживають по [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання, складеним мешканцями квартир [ADDRESS] та затверджений виконавчим директором ОСББ «Новий квартал 75» від 14 жовтня 2022 року. [PERSON] навчається у Одеській ЗОШ №92 з першого класу, зарекомендувала себе як старанна учениця, протягом навчання у школі спілкування класного керівника відбувалося лише з батьком, він цікавився станом справ дитини, відвідував батьківські збори, підтримував зв`язок з вчителем. З 19 лютого по 10 березня 2021 року дитина перебувавала на стаціонарному лікуванні у КУ ООДКЛ із діагнозом: «Гострий панкреатит, жовчно-кам`яна хвороба» з подальшим курсом амбулаторного лікування, з 02 жовтня по 02 листопада 2020 року знаходилася на стаціонарному лікуванні через отриману закриту травму живота, розрив та гематоми печінки, розрив селезінки, псевдоаневризма вітки печінкової артерії. У лікарні поруч з дитиною був батько . Усі витрати по догляду за дитиною, її навчанням, розвитком та лікуванням здійснює батько, мати аліменти на утримання [PERSON] не сплачує. Позивач працює машиністом ТОВ «ТІС-РУДА», за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. Мати дитини перебуває за кордоном з січня 2020 року і до України не поверталася. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради за даними територіальної громади місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 04 лютого 2021 року. Проте фактично вона проживає разом з батьком по [ADDRESS] , у квартирі, яка належить на праві приватної власності матері позивача - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2021 року, засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 3328. 08 лютого 2023 року спеціалісти Служби у справах дітей Одеської міської ради здійснили вихід за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , під час якого було встановлено, що позивач проживає разом з малолітньою донькою [PERSON] у двокімнатній самостійній квартирі. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08 лютого 2023 року в квартирі створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. Малолітня [PERSON] розповіла та надала написані власноруч в присутності посадових осіб Служби у справах дітей Одеської міської ради пояснення, в яких зазначила, що проживає вдвох з батьком багато років, мати живе в іншій країні, інколи пише повідомлення на «Уіbег», вона дуже любить свого батька і хоче з ним жити. Відповідно до характеристик, наданих сусідами за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач самостійно виховує малолітню доньку, [PERSON] . Мати дитини сусіди не бачили. Малолітня [PERSON] завжди охайна, привітлива, батько - чуйний та добрий сусід, завжди прийде на допомогу. Позивач на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться , станом на 16 січня 2023 року не знятої чи непогашеної судимості не має. Відповідачка надіслала Суворовській районній адміністрації копію паспорта та заяву, в якій зазначила, що проживає в Естонській Республіці, м. Таллінн, а донька живе з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В заяві [PERSON] надає згоду на визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради фахівцями із соціальної роботи ВОР ЦОС ОМР у Суворовському районі 01 лютого 2023 року здійснено вихід для проведення оцінки потреб сім`ї/особи за місцем проживання матері малолітньої [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування двері відчинив сусід, який не представився та повідомив, що [PERSON] давно не проживає за вищевказаною адресою. У зв`язку з цим на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, склала висновок від 28 березня 2023 року, відповідно до якого вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] . Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-XII,ч.7 ст.7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до вимог ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За нормами ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Нормами ч.1 ст.13 ЦПК закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимога позивача є обґрунтованою, є законні підстави для визначення місця проживання доньки разом із батьком, оскільки ним створені всі умови для її проживання, розвитку і виховання. При цьому, суд враховує і те, що дитина проживає з батьком з 2020 року, а мати надала свою згоду на проживання дитини з батьком, оскільки вона перебуває в іншій країні.

Outcome: approved