Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання здійснити перебудову та знести огорожу. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником комплексу житлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а відповідачі є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Водночас при будівництві вказаного житлового будинку відповідачами не було дотримано вимог державних будівельних норм України, які діяли станом на час будівництва та реєстрації права власності на вказаний житловий будинок. Зокрема, за результатами замовленого позивачем експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження судовий експерт встановив, що будівництво житлового будинку відповідачами здійснено з порушенням абз. 3 п. 3.25 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", зокрема бокова стіна житлового будинку, що розташована вздовж межі з земельними ділянками позивача на всій протяжності збудована з недотриманням відстані в 1.0 м. Окрім іншого, середня частина стіни, яка являє собою виступаючу в бік земельної ділянки позивача об`ємну конструкцію у вигляді еркера та дахова конструкція цієї частини взагалі заступають на його земельні дялянки. Позивач вважає, що такими діями відповідачів позивачу створено перешкоди в частині вільного користування власними земельними ділянками. Крім того, відповідачами здійснено будівництво огорожі із заступом на земельну ділянку загального користування і, таким чином, захоплення відповідачами частини цієї земельної ділянки, що обмежує право позивача на вільний доступ до власних земельних ділянок. На підставі наведеного, просить винести рішення, яким: - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] здійснити за власний рахунок перебудову фасаду житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що прилягає та заступає на земельні ділянки [PERSON] шляхом розбирання повністю еркерної частини вказаного житлового будинку (разом з даховою конструкцією над ним) як такої, що збудована з істотним порушенням державних будівельних норм і правил. - зобов`язати [PERSON] та [PERSON] знести огорожу в передній частні домоволодіння по [ADDRESS] , яка улаштована із заступом в бік вулиці, що є захопленням земель загального користування. Відповідно до ухвали судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2022 року провадження у даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 16.11.2022 року відповідачі подали суду відзив, у якому просили відмовити позивачеві у задоволенні вимог. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 31 січня 2023 року - закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судовий розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі в судовому заіданні заявлених вимог не визнали з таких підстав: - на час здійснення будівництва житлового будинку, суміжна земельна ділянка ще не була передана у власність або користування будь-кому; - відчудження об`єктів будівництва за адресою [ADDRESS] відбувалося для поновлення строків позовної давності, поскільки їх будинок збудований давно і ніхто не пред`являв ім претензій щодо порушення будівельних норм; - Полянська сільська рада також не заявляла будь-яких вимог до відповідачів, а позивач [PERSON] не являється належним позивачем щодо вимог, які стосуються земельної ділянки загального користування; - на момент здійснення будівництва - земельна ділянка відповідачів не була зазначена в системі координат, а тому виникли розбіжності щодо встановлених межових знаків; - позивач заявив вказаний позов з метою тиску на відповідачів, які раніше подали до суду позовну заяву щодо порушень при будівництві належних позивачу будівель. Просять суд відмовити у позові. Представник третьої особи Полянської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву (вх. № 578 від 20.04.2023 року) про розгляд справи без участі представника Полянської сільської ради. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матерали справи суд дійшов такого висновку. ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ : В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування суміжними земельними ділянками та об"єктами забудови на них. Позивач вважає порушеним право на користування власними земельними ділянками внаслідок нависання над ними виступаючих конструкцій житлового будинку відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Тобто, встановлення факту порушення права власника земельної ділянки є підставою для задоволення вимог щодо усунення таких порушень. [PERSON] є власником земельних ділянок: площею 0.0163 м.кв. з кадастровим номером 2124084400:08:001:0357 в с. Поляна (витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 301765287 від 30.05.2022 року), площею 0.0219 з кадастровим номером 2124084400:08:001:0356 в с. Поляна (витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 301703973 від 28.05.2022 року), площею 0.0167 з кадастровим номером 2124084400:08:001:0357 в с. Поляна (витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 301762404 від 30.05.2022 року). Відповідачі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14669541 від 16.12.2013 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14663310 від 16.12.2013 року). Відповідно до висновку експерта № 573/08-22 від 26.08.2022 року - виконаного судовим експертом Колчар В.Д. - встановлено порушення меж земельної ділянки позивача з боку відповідачів з кадастровим номером 2124084400:08:001:0356 внаслідок заступу загальною площею 0.49 м.кв. та порушення меж земельної ділянки з кадастровим номером 2124084400:08:001:0357 внаслідок заступу загальною площею 1.15 м.кв. та заступ на земельну ділянку загального користування площею 5.3 м.кв. Вказані обставини відповідачами не оспорюються. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин суд вважає доведеним факт порушення прав позивача на користування земельними ділянками. Щодо обраного способу захисту прав, суд зазначає таке. Правомірними є вимоги позивача щодо зобов`язання відповідачів здійснити перебудову еркерної та дахової частини будинку відповідачів. Натомість, з урахуванням наданих суду вихідних даних, суд не знаходить підстав для застосування такого способу захисту як повне розбирання еркерної частини та дахової конструкції над нею житлового будинку [ADDRESS] . У даному випадку достатнім для захисту прав позивача буде реконструкція - розбирання нависаючої частини (площею 0.49 м.кв. та 1.15 м.кв.) житлового будинку [ADDRESS] . Щодо заявлених вимог про знесення огорожі в передній частині домоволодіння по [ADDRESS] , суд вважає, що вимоги в такому викладенні до задоволення не підлягають, поскільки позивачем не надано доказів того, що заступ огорожі на земельну ділянку загального користування перешкоджає позивачу користуватися власністю, або створюють перешкоди для проходу, проїзду до власної земельної ділянки. Усунення порушень у випадку заступу на земельну ділянку загального користування можливе за умови доведення, що такий заступ порушує права саме позивача, поскільки відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Натомість, представником відповідачів помилково зроблено висновок про те, що [PERSON] не може бути позивачем щодо заявленої вимоги про знесення огорожі, яка заступає на землі загального користування, поскільки [PERSON] , як власник майна, яке перебуває на території громади, має право на усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо такі існують за рахунок захоплення частини земель загального користування, але при умові доведення наявності таких порушень. Неспроможними суд вважає доводи відповідачів про те, що на час будівництва належного їм житлового будинку земельні ділянки не перебували в системі координат і тому, під час перенесення меж виникли розбіжності, поскільки відповідно до копії державного акту на земельну ділянку від 05.12.2003 року - серії ЗК № 027238 - земельній ділянці, що належии ь [PERSON] було присвоєно кадастровий номер 2124084401:06001:0055 (кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування). Відповідно до ст 8 ЗУ "Про державний земельний кадастр" - геодезичною основою для Державного земельного кадастру є державна геодезична мережа. Картографічною основою Державного земельного кадастру є карти (плани), що складаються у формі і масштабі відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Для формування картографічної основи Державного земельного кадастру використовується єдина державна система координат. Враховуючи, що відповідачі збудували будинок у відповідності до проекту будівництва, суд дійшов висносвку, що порушення відбулося внаслідок порушень щодо розташування об`єкту будівництва на земельній ділянці. Щодо доводів представника відповідача про зміну власника земельних ділянок за адресою [ADDRESS] з метою поновлення строку на звернення до суду, суд зазначає таке. Так, за положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому за загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння, визначене ст. 387 ЦК України й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном, визначене ст. 391 ЦК України, тобто віндікаційний та негаторний позови. При цьому до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Таким чином поки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом здійснення перебудови житлового будинку знесення огорожі. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Верховний Суд неодноразово зазначає, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України). У спорах про захист речових прав власника нерухомого майна строки позовної давності не застосовуються. Такої позиції дотримується Верховний Суд, визначаючи, що позови про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном можуть бути пред`явлені протягом періоду порушення права власності, яке визначається триваючим. Відповідна позиція Верховного Суду відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №653/ 1096/16-ц щодо застосування негаторного способу захисту, та постанові ВС/КЦС у справі № 686/16196/15-ц від 08.07.2020 року З огляду на викладене до зазначених позовних вимог строк позовної давності не застосовується. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.\~264\~ЦПК України\~-\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~чи мали\~місце обставини,\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються;\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~докази на\~їх підтвердження;\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів;\~ ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України..

Outcome: partial