Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

В грудні 2022 року позивач АТ «Сенс Банк» звернулось до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат у сумі 483 326,60 грн., а також судового збору. В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 27.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 653/810-К810, відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 26 002,00 дол. США. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». 30.11.2022 АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк», про що були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Боржник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого 29.11.2018 Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі № 489/3074/17, згідно якого стягнуто з нього заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 977 557,25 грн. Вказане рішення суду до теперішнього часу [PERSON] не виконано, тому позивач вважає, що має право на захист своїх прав та інтересів шляхом стягнення з нього трьох відсотків річних та інфляційних втрат від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України. Згідно ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06.02.2023 справу за позовом АТ «Сенс Банк» до [PERSON] передано до Ленінського районного суду м. Миколаєва за територіальною підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача АТ «Сенс Банк» - Єнова Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, наданих разом із матеріалами позову, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, постановленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 27.08.2008 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин України [PERSON] уклали договір кредиту № 653/810-К810. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику в користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 26 002,00 дол. США (а.с. 8-10). Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість перед кредитором. В зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по оплаті кредиту, у банка виникло право задовольнити свої вимоги. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2018 по справі № 489/3074/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволено частково. А саме стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заборгованість за договором кредиту № 653/810-К810 від 27.08.2008 року в розмірі 977 557 грн. 25 коп., яка складається із: 597970 грн. 25 коп. (22727,87 доларів США) - суми заборгованості за кредитом, 379586 грн. 99 коп. (14427,48 доларів США) - суми заборгованості за відсотками; в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 22.01.2019. Позивач посилається на те, що відповідач не виконав вищевказане рішення суду, а тому просить стягнути з відповідача кошти за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку за період з 20.08.2019 по 19.08.2022 сума трьох відсотків річних за невиконання боржником [PERSON] грошових зобов`язань за кредитним договором 653/810-К810 від 27.08.2008 становить 87 980,15 грн., сума інфляційних втрат - 395 346,45, що разом складає 483 326,60 грн. (а.с. 14). За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18, від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ленінським районним судом м. Миколаєва 29.11.2018 постановлено рішення по справі № 489/3074/17 про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в загальному розмірі 977 557,25 грн., у національній валюті. Суд уважає, що враховуючи той факт, що виконання рішення суду відбувалось саме у національній валюті, то з дати ухвалення рішення, вищевказана сума суттєво знецінилась, що є підставою для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України. Судом також встановлено, що згідно рішення № 5/2019 AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було прийнято рішення щодо реорганізації Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків AТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15.10.2019. Окрім того, 30.11.2022 АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк», про що були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Суд приходить до висновку, що вищевказані зміни в організаційній формі кредитора не є підставою для припинення зобов`язання відповідача з виконання умов кредитного договору. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц. Оскільки вказана у рішенні суду заборгованість за кредитним договором № 653-810-К810 від 27.08.2008 в національній валюті не погашена, то позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, визначаючи розмір належних до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних від простроченої суми, суд враховує наступне. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом а час розгляду даної справи. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 наступного змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». На підставі викладеного з [PERSON] на користь АТ «Сенс-Банк» підлягає стягненню заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 653/810-К810 за період з 20.08.2019 по 23.02.2022 включно, а саме: сума заборгованості за трьома відсотками річних у розмірі 73 758,80 грн., а також за інфляційними втратами в розмірі 200 576,52 грн., що разом складає 274 335,32 грн. За таких обставин позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково (56,76 %), з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 4 115,04 грн.

Outcome: partial