Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника адвоката Осокіна С.Ю. звернулись до суду з даним позовом до відповідачів, та просить стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» та [PERSON] в солідарному порядку на її користь 97000,00 грн. недоплаченої за період з 01.05.2021 по 01.01.2022 матеріальної шкоди, а також судові витрати; з дня ухвалення судового рішення по даній справі стягувати з відповідачів солідарно на користь позивачки: щомісячно відшкодування в розмірі однієї мінімальної заробітної плати у зв`язку із втратою нею працездатності, безстроково; щомісячно відшкодування в розмірі однієї мінімальної заробітної плати у зв`язку із здійсненням за позивачкою стороннього догляду, безстроково. Крім того, просив стягнути витрати на правову допомогу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що біля 21 години 30 хвилин, 15 червня 2007 року на залізничній станції Чубівка Одеської залізниці, неподалік с. Чубівка Котовського району Одеської області відповідач [PERSON] , керуючи мопедом «Хонда Діо», на якому вона знаходилась позаду в якості пасажира виїхав на залізничний перон вказаної станції, де трапилося зіткнення з від`їжджаючим з першої колії поїздом № 124 сполученням Одеса-Київ, внаслідок чого рухомим складом поїзда їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а потім в лікарні ампутовані обидві ноги. Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2008 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання, з іспитовим строком 3 роки. Згідно п. 3.4 ст. 76 КК України [PERSON] зобов`язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2011 з «Одеської залізниці» та [PERSON] на користь [PERSON] , солідарно стягнуто щомісячні платежі у зв`язку із втратою нею працездатності у розмірі 869 грн., починаючи з 18 лютого 2010 року, солідарно стягнуто щомісячно по 869 гривен у зв`язку із здійсненням за позивачкою стороннього догляду, починаючи з 18 лютого 2010 року, безстроково. Розмір даної суми ґрунтувався на підставі мінімальної заробітної плати на той час. Зазначене судове рішення виконується до даного часу, однак, мінімальна заробітна плата за цей період неодноразово збільшувалася та збільшується, в зв`язку з чим позивачка змушена постійно звертатися до суду з позовами про стягнення різниці між збільшеним розміром мінімальної заробітної плати та визначеною судом та зафіксованою в судовому рішенні сумою відшкодування в розмірі діючої на день ухвалення рішення ставки мінімальної заробітної плати. Крім того, позивачці не відшкодована шкода за період з 01.05.2021 по 01.01.2022, яка складає 97000,00 грн. (6000 грн. х 2 х 7місяців+13000,00 грн.). Дана обставина значно ускладнює організацію життя позивачки та порушує її право на відшкодування заподіяної шкоди, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Осокін С.Ю. у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити. Крім того, зазначив, що ним в подальшому буде подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правову допомогу. Представник відповідача - адвокат Доргова Г.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що вважає суму зазначену в позовній заяві 97000,00 грн. необґрунтованою, так як розрахунок не чіткий та незрозумілий, просила звернути увагу, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» саме виплачує компенсацію потерпілій [PERSON] , так як відповідач [PERSON] взагалі не виплачує ніяких коштів. Крім того, заперечувала проти заявлених вимог представника позивачки про стягнення витрат на правову допомогу в орієнтованій сумі 10000,00 грн., вважає, що даний розмір є завеликим для даної категорії справи. Відповідач [PERSON] у судове не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Як визначено статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що біля 21 години 30 хвилин, 15 червня 2007 року на залізничній станції Чубівка Одеської залізниці, неподалік с. Чубівка Котовського району Одеської області відповідач [PERSON] , керуючи мопедом «Хонда Діо», на якому позивач [PERSON] знаходилась позаду в якості пасажира виїхав на залізничний перон вказаної станції, де трапилося зіткнення з відїжджаючим з першої колії поїздом № 124 сполученням Одеса-Київ, внаслідок чого рухомим складом поїзда позивачці були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2008 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання, з іспитовим строком 3 роки. Згідно п. 3.4 ст. 76 КК України [PERSON] зобов`язано повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.01.2011 з «Одеської залізниці» та [PERSON] на користь [PERSON] , солідарно стягнуто щомісячні платежі у зв`язку із втратою нею працездатності у розмірі 869,00 грн., починаючи з 18 лютого 2010 року і солідарно стягнуто щомісячно по 869 гривен у зв`язку із здійсненням за позивачкою стороннього догляду, починаючи з 18 лютого 2010 року, безстроково. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 930405, [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства першої А групи безстроково. Так як, що відповідачі не сплачували ніяких коштів на користь позивачки з 01.05.2017 року, [PERSON] зверталася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок чого, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року було стягнуто солідарно з Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі філії «Пасажирська компанія» і [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , недоотримане стягнення в порядку відшкодування у зв`язку із втратою нею працездатності та й у зв`язку із здійсненням за нею стороннього догляду в сумі 462 647,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Згідно з ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняються обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди»\~№ 6\~від 27.03.1992\~року (зі змінами) за вимогами про продовження платежів або стягнення недовиплачених сум відшкодування у зв`язку з помилковим зниженням його розміру з вини адміністрації підприємства, установи, організації виплати проводяться за попередній час, протягом якого належало відшкодувати шкоду, без обмеження будь-яким строком. В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Суд вважає, що представником позивача правильно розрахована невідшкодована шкода за період з 01.05.2021 по 01.01.2022 з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати, в сумі 97000,00 грн., з яких: 6000 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на 2021 рік) х 7 місяців (строк невідшкодованої шкоди) х 2 (виплати за втрату працездатності та за здійснення за позивачкою стороннього догляду)+13000,00 грн. (сума невідшкодованої шкоди за останній місяць, в якому розмір мінімальної заробітної плати підвищився до 6500,00 грн.). Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідачів суми недоотриманої матеріальної шкоди за період з 01.05.2021 по 01.01.2022 з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати в сумі 97000,00 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 1195 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Згідно ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, є тривалим у часі процесом. Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, особа має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 07.05.2018 р. у справі № 61-13283св18 (476/72/17). Також суд вважає необхідним застосування положень ч. 2 ст. 1208 ЦК України до правовідносин, що склалися, оскільки зазначена норма закону не визначає будь-яких обмежень щодо її застосування, в т.ч. не ставить можливість її застосування в залежність від раніше застосованого способу визначення розміру відшкодування (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати). У відповідності до ст. 1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: підвищення вартості життя; збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Зазначена норма закону спрямована на забезпечення реального захисту інтересів потерпілого. Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати збільшився, що значно впливає на визначення розмірів платежів, необхідних для утримання нормальної життєдіяльності позивачки, тому суд вважає за необхідним встановити новий розмір безстрокового щомісячного платежу на відшкодування матеріального відшкодування, у зв`язку із втратою працездатності у розмірі 6500,00 грн. щомісячно та здійсненням за позивачкою стороннього догляду в розмірі 6500,00 грн. щомісячно відповідно. Вирішуючи відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України питання розподілу судових витрат, оскільки відповідачка звільнена від сплати судового збору, з відповідачів на користь держави солідарно слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 970,00 грн.

Outcome: approved