Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її із дядьком - [PERSON] , який помер [INFO] за адресою [ADDRESS] з 2015р. по день його смерті. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є племінницею [PERSON] , оскільки він є зведеним братом матері заявниці. Згідно із свідоцтвом про народження батьками спадкодавця [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до виписки з Центрального архіву Міністерства оборони СРСР від 23.06.1981 року № 9/І33896 батько спадкодавця [PERSON] пропав без вісті в липні 1944 року під час Великої Вітчизняної війни. У 1951 році мати [PERSON] - [PERSON] - вийшла заміж за діда заявниці [PERSON] , взявши його прізвище, внаслідок чого [PERSON] стала мачухою [PERSON] (матері заявниці), а їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] стали зведеними братом та сестрою. Мати заявниці [PERSON] згодом вийшла заміж за [PERSON] , від шлюбу з яким народилась заявниця [PERSON] . [PERSON] внаслідок шлюбу з [PERSON] наразі має прізвище « [PERSON] ». Таким чином [PERSON] є дядьком не по кровному спорідненню заявниці [PERSON] , оскільки його зведена сестра [PERSON] є матір`ю заявниці. [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить зазначена вище квартира. Заявниця зазначає, що спадкодавець тривалий час був самотньою літньою людиною, з яким на правах члена сім`ї тривалий час проживала та здійснювала догляд заявниця. Вона проживала з дядьком більше 5 років, вела з ним спільний побут, купувала йому ліки, їжу, а після смерті за свої кошти здійснила його поховання. Інші спадкоємці, крім заявниці відсутні. 3.10.2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш Марини Олександрівни за отриманням свідоцтва про спадщину, як спадкоємець 4-ї черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш Марини Олександрівни від 25.10.2022 року відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки з наданих заявницею [PERSON] документів неможливо встановити факт родинних відносин з померлим та/або проживання з ним однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини, а також було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року було відкрито провадження по справі (а.с. 25). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 4.04.2023р. залучено до участі у справі в якості зацікавленої особи Київську міську раду (а.с. 113). Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. В судове засідання 13.04.2023р. заявниця не з`явилась, просила провести судовий розгляд у її відсутність. Представники заінтересованих осіб до суду не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Глава 6 ЦПК України визначає, що факт заявлений заявником до встановлення судом має бути не будь-яким, а саме юридичним за своїм змістом та відповідати конкретній меті його встановлення. Як вбачається із матеріалів справи, а саме свідоцтва про народження батьками спадкодавця [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до виписки з Центрального архіву Міністерства оборони СРСР від 23.06.1981 року № 9/І33896 батько спадкодавця [PERSON] пропав без вісті в липні 1944 року під час Великої Вітчизняної війни (а.с. 8, 9). У 1951 році мати [PERSON] - [PERSON] - вийшла заміж за діда заявниці [PERSON] , взявши його прізвище, внаслідок чого [PERSON] стала мачухою [PERSON] (матері заявниці), а їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] стали зведеними братом та сестрою. Мати заявниці [PERSON] згодом вийшла заміж за [PERSON] , від шлюбу з яким народилась заявниця [PERSON] (а.с. 10-12). [PERSON] внаслідок шлюбу з [PERSON] наразі має прізвище « [PERSON] » (а.с. 12). Таким чином [PERSON] є дядьком не по кровному спорідненню заявниці [PERSON] , оскільки його зведена сестра [PERSON] є матір`ю заявниці. [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] (а.с.13). Заявниця зазначає, що спадкодавець тривалий час був самотньою літньою людиною, з яким на правах члена сім`ї тривалий час проживала та здійснювала догляд заявниця. Вона проживала з дядьком більше 5 років, вела з ним спільний побут, купувала йому ліки, їжу, а після смерті за свої кошти здійснила його поховання. Інші спадкоємці, крім заявниці відсутні. 26.05.2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш Марини Олександрівни із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті її дядька [PERSON] , як спадкоємець 4-ї черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України. 25.10.2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш Марини Олександрівни за отриманням свідоцтва про спадщину, як спадкоємець 4-ї черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш Марини Олександрівни від 25.10.2022 року відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки з наданих заявницею [PERSON] документів неможливо встановити факт родинних відносин з померлим та/або проживання з ним однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини, а також було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання (а.с. 14). У той же час, як вбачається із акту про спільне проживання осіб від 02.12.2022 року, підписаного сусідами заявника та працівниками ЖЕД № 319, [PERSON] проживала разом із [PERSON] з 2015р. до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Крім цього, даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1223 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини. Отже, для набуття права на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою (позовом) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Це означає, що особа є вільною у виборі місця проживання і цих місць може бути декілька, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Таким чином суд приходить до висновку про доведеність факту постійного проживання заявниці [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними у справі документами та узгоджується із показами свідка. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved