Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є споживачем Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» і отримує послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі послуги) за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що для проведення розрахунків по оплаті за спожиті комунальні послуги було відкрито рахунок № [NUMBER] . Договір «Про надання населенню послуг водопостачання і водовідведення» було укладено 01 червня 2021 року на 1 особу (далі - договір). Нарахування відбувалося по нормі споживання послуги на кількість осіб. Засіб обліку води в приміщенні відповідача не встановлений. Норми споживання затверджені рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 12 лютого 2013 року № 20. З 23 травня 2014 року тарифи на послуги для КП «Ірпіньводоканал» для всіх встановлюються НКРЕКП і оприлюднювалися в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр». З 19.12.2019 рішення НКРЕКП про встановлення тарифів оприлюднюються на офіційному сайті НКРЕКП і набирають чинності з наступного дня після публікації. За період заборгованості відповідача, КП «Ірпіньводоканал» застосовував тарифи затверджені наступними постановами НКРЕКП № 1253 від 16.04.2015 р., № 2868 від 26.11.2015 р., № 1142 від 16.06.2016 р., № 552 від 26.04.2017 р., № 1344 від 02.11.2017 р., № 540 від 21.06.2018 р., № 2004 від 21.12.2018 р., № 2444 від 19.11.2019 р., №283 від 04.02.2020 Р- Позивач стверджує, що [PERSON] за отримані послуги не сплачує з 01 серпня 2008 року і тому заборгованість зростає. За період з 01 вересня 2008 року по 01 квітня 2021 року заборгованість становить 10 146 (десять тисяч сто сорок шість) гривень 81 копійка. Оскільки вказану суму відповідач не виплатив у визначений термін добровільно, в порядку досудового урегулювання спору, то вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Крім того, вказує, що боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - що від суми боргу становить: - 3% річні 1 368 (одна тисяча триста шістдесят вісім) гривень 52 копійки; - Інфляційні витрати 4 999 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 51 копійка. У зв`язку з вищевикладеним просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» заборгованість за надані комунальні послуги у сумі 10 146 (десять тисяч сто сорок шість) гривень 81 копійка, а також інфляційні витрати 4 999 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 51 копійку та 3% річних від суми боргу 1 368 (одна тисяча триста шістдесят вісім) гривень 52 копійки, що в сумі складає 16 514 (шістнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 84 копійки та судовий збір. Ухвалою суду від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі оголошенням про виклик на розгляд справи розміщеним на сайті «Судової влади України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню врегульовано Законом України «Про житлово- комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (далі Закон № 2189-УІІІ), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV(далі Закон № 2633-ІV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), чинними на момент виникнення правовідносин (втрата чинності з 01.05.2022). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VІІІ, до житлово- комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VІІІ). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VІІІ встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону № 2189-VІІІ). Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, введеного в дію з 01.05.2019 (далі - Закон № 2189-VІІІ), п. 24 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019 (далі - Правила № 690), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII, п. 24 Правил № 690). Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом за відомостями Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області , по облікам адресно- реєстраційної картотеки [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована з 02 січня 1990 року по 10 липня 2012 рік, та на даний час з реєстрації місця проживання знята. Згідно матеріалів справи, Комунального підприємства «Ірпіньводоканал» послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надавалися за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу по оплаті за централізоване водопостачання та централізованого водовідведення що надавалися за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 вересня 2008 року по 01 квітня 2021 року становить 10 146 (десять тисяч сто сорок шість) гривень 81 копійка, а також інфляційні витрати 4 999 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 51 копійку та 3% річних від суми боргу 1 368 (одна тисяча триста шістдесят вісім) гривень 52 копійки, що в сумі складає 16 514 (шістнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 84 копійки. Проте, доказів права користування чи права власності вказаним житловим приміщенням відповідачем матеріали позову не містять, також не підтверджено, що [PERSON] у період з 01 вересня 2008 року по 01 квітня 2021 року була споживачем послуг позивача щодо надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Так, позивачем всупереч ст.81 ЦПК України не було надано суду підтверджень того, що [PERSON] фактично користувалася послугами, які надаються позивачем за зазначеною адресою, оскільки знята з реєстрації з 11 липня 2012 року, доказів того, що відповідач має право власності на зазначене майно позивачем не надано. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки у задоволенні вимог відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed