Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 06.05.2016 Чернівецьким міським відділом ДРАЦ Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 485, про що видано свідоцтво про шлюб, оригінал якого долучає до позовної заяви. Вказує, що від спільного шлюбу у них із відповідачем народилися: син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Окрім того, позивач вказує, що має ще одну доньку, [PERSON] , [INFO] , батьком якої відповідач не являється, оскільки батьківство було визнане її батьком [PERSON] та зареєстроване відповідно до ч. 3 ст. 122 Сімейного кодексу України. Також вказує і про те, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.01.2021 року вони із відповідачем позбавлені батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі позивач із [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку як особи, які не мають постійного місця проживання в Чернівецькому комунальному територіальному центрі соціального обслуговування «Турбота» та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2019 року, як вказує позивач, вони з відповідачем спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові. Протягом останніх п`яти років стосунки значно погіршились, були неодноразові суперечки, що призвело до того, що кожен має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, з посиланням на відповідні норми, позивачка просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказана вище позовна заява, у день її надходження, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А. (а.с.22). Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 27 березня 2023 року, після отримання відповіді на запит суду щодо зареєстрованого, у встановленому законом порядку, місця проживання відповідача у справі, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 04 квітня 2023 року про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] 04.04.2023 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розірвати шлюб. Строк на примирення не надавати. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак скерував 04 квітня 2023 року до суду власноручну заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розірвати шлюб. Строк на примирення просив не надавати. Розгляд справи провести за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 06 травня 2016 року, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій, про що складено відповідний актовий запис за № 485, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06 травня 2016 року (а.с.3). Також судом встановлено, що у сторін народилися діти, батьками яких вони записані, зокрема: -[PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 травня 2016 року (а.с.7); -[PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 жовтня 2017 року (а.с.8); -[PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 2020 року, який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданому 12 травня 2020 року (а.с.9,12); -[PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 липня 2021 року (а.с.10). Також у позивачки є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , батьком якої записаний [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 2023 року (а.с.11). Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.01.2021 року в справі № 727/9684/20 позивач та відповідач позбавлені батьківських прав по відношенню до їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вирішено питання стягнення аліментів на утримання дітей (а.с.13-17). Також згідно долучених до матеріалів справи посвідчень, позивач [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку як особи, які не мають постійного місця проживання в Чернівецькому комунальному територіальному центрі соціального обслуговування «Турбота» та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується і даними довідки № 54 від 09.03.2023 (а.с.18-20, 21). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. При цьому, надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивачка, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Строк на примирення сторони просили суд не надавати. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, позивач подала позов про розлучення, який просила задовольнити, а відповідач у своїй заяві визнав позовні вимоги, не заперечував проти розлучення, за відсутності обставин, що унеможливлюють розірвання шлюбу, оскільки доказів існування таких суду не надано, суд приходить до висновку що шлюб між сторонами слід розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved