Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

12 липня 2022 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. [INFO] [PERSON] народила хлопчика. При надходженні до лікарні , документ, що посвідчує особу відсутній. Батько дитини не відомий. 04 лютого 2022 року [PERSON] покинула пологовий будинок та до дитини так і не повернулася. 18 лютого 2022 року складено акт про народження [PERSON] [INFO] , де матір`ю записана [PERSON] . До цього у неї народилося ще троє дітей, яких вона аналогічно покинула. Таким чином відповідачка не виконала обов`язків щодо реєстрації дитини, не забрала дитину з пологового будинку. За весь період перебування дитини на обліку в управлінні-службі у справах дітей долею дитини не цікавилася. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] 2022 року народження та стягнути з аліменти у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходів) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії. Ухвалою судді від 06 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення справи розглядом до суду не надходило, суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Фактичні обставини встановлені судом. 12 січня 2022 року [PERSON] , [INFO] , у КП "Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня" ДОР народила дитину - хлопчика. 14.01.2022 фахівцем із соціальної роботи Дніпровського міського центру соціальних служб здійснено вихід до пологового будинку та складено акт оцінки потреб сім?ї/особи, в якому підтверджено наявність складних життєвих обставин у породіллі. Основними чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є відсутність постійного місця проживання та документів, що підтверджують особу, наявність хронічної невиліковної хвороби у матері та у дитини, відсутність емоційної прив?язаності до дитини з боку матері та відсутність готовності доглядати за нею, нестабільний психоемоційний стан матері, негативна соціальна історія. 04 лютого 2022 року [PERSON] покинула відділення та до дитини не повернулася, про що 07.02.2022 було складено акт охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до розпорядження голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради. 18 лютого 2022 року в Соборному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було складено актовий запис про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 02 червня 2022 № 00035728580, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Матір`ю дитини записано [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте тривалий час за даною адресою не проживає. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2018 року позбавлена батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно акту закладу охорони здоров?я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров?я від 11 жовтня 2017 року No 3, [PERSON] [INFO] народила дитину - хлопчика та [INFO] , мати самовільно пішла з пологового будинку, залишаючи дитину без материнської опіки. Згідно інформації управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради від 16.10 2020, [PERSON] , [INFO] народила дитину - дівчинку в Комунальному закладі «Дніпропетровський обласний перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради та покинула її в пологовому будинку. 3 21 лютого 2022 року дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради. 3 25.02.2022 дитина перебуває в Комунальному закладі соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради. За час перебування хлопчика в центрі мати не цікавилась життям та здоров?ям дитини. Ніякої матеріальної допомоги [PERSON] (сезонний одяг, памперси, тощо) не надавала. З адміністрацією не спілкувалася, успіхами дитини не цікавилась. Дитина істотних вад в стані здоров`я не має. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини виявлено: перинатальне гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, синдром нервово-рефлекторної збудливості, синдром вегето-вісцеральних розладів. Анемія R75. З висновку адміністрації Шевченківського району ДМР, як органу опіки та піклування №4/3-52 від 30.06.2022 р. вбачається, що адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Норми застосовані судом. Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Норми Конвенції про права дитини, говорять про те, що кожна дитина має право на захист зі сторони держави від всіх форм фізичного або психологічного насильства, образи, відсутності піклування або недбайливого ставлення, грубого звернення або експлуатації. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» яким встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 50 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Висновки суду. У судовому засіданні встановлено, що мати дитини самоусунулася від виховання та утримання своєї дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться його життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні доведено той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав. Та з урахування вище вказаного, стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідача та малолітньої дитини. На підставі викладеного ,ст.ст. 164 , 165 ,166, СК України та

Outcome: approved