Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

До Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку із зміною власника, позов мотивував тим, що 15 грудня 2011 року між відповідачем - ФГ «Божнюкове» та батьком позивача [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки №б/н, зареєстрований у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі 23 березня 2012 року за №052120004004777, площа якої 4,3580 га (кадастровий номер 0521210100:03:000:0272), яка розташована на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пунктом 40 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно Договору дарування від 11 лютого 2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є. за реєстровим номером 321 батько позивача подарував йому вищевказану ділянку, право власності на яку підтверджено відповідним витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після отримання у власність земельної ділянки позивач усно звернувся до керівника ФГ «Божнюкове» та повідомив його про дані обставини, а саме зміну власника та свій намір розірвати договір та обробляти землю самостійно, на що він погодився. Однак після збору урожаю, повідомив позивачу, що це відбудеться через рік. 20 вересня 2022 року позивач з допомогою адвоката письмово звернувся до відповідача із пропозицією про розірвання договору оренди землі та повернення йому земельної ділянки, надавши проект угоди про розірвання договору оренди землі. 04 жовтня 2022 року його було адвокатом отримано відповідь від відповідача про те, що строк дії договору оренди землі закінчується 23.03.2027 року, а розірвання договору в односторонньому порядку не передбачено, а тому Відповідач відмовляє у проханні розірвати Договір оренди, натомість направляє Додаткову угоду з позивачем, як з новим власником. Позивач вважає, що під час укладення договору оренди земельної ділянки в п.40 сторони погодили підстави для його розірвання, зокрема перехід права власності на орендовану земельну ділянку. Підстава для розірвання договору оренди землі, зазначена в п.40 є самостійною підставою. Позивач, як новий власник земельної ділянки попередив відповідача про намір розірвати договір оренди землі. Відповідач не дотримався порядку розірвання договору оренди землі тим, що відмовив йому, з посиланням на те, що строк дії договору не закінчився, тому позивач змушений звернутися до суду із позовом про розірвання договору оренди землі. 30 листопада 2022 року ухвалою Іллінецького районного суду відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. 19 грудня 2022 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки відсутні, так як його розірвання не спрямоване на захист прав чи законних інтересів позивача, а навпаки порушує право відповідача на визначене положення чинного законодавства право оренди земельної ділянки, на якій наразі розташовані біологічні активи відповідача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача понесені господарством витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовільнити позов в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ФГ «Божнюкове» Божнюк Д.Ю. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши наявні в справі докази, вирішив позовні вимоги позивача задовольнити повністю за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2011 року між ФГ «Божнюкове» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки №б/н, зареєстрований у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі 23 березня 2012 року за №052120004004777(а.с.8-11), площа якої 4,3580 га (кадастровий номер 0521210100:03:000:0272), яка розташована на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно пункту 40 вищевказаного договору оренди землі (а.с.9) передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов або розірвання договору. Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 11 лютого 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є. за реєстровим номером 321, (а.с.12-13) власником земельної ділянки площею 4,3580 га (кадастровий номер 0521210100:03:000:0272) є позивач [PERSON] , так як його батько [PERSON] подарував йому дану земельну ділянку. Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України, передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно положень ст.30 ЗУ «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Згідно ч. 5 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, необхідно виходити з того, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом, або договором. Сам факт переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, оскільки при укладенні договору оренди землі сторони погодили такі підстави щодо його розірвання. Враховуючи, вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити та розірвати договір оренди земельної ділянки. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Тому, суд визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу сторони позивача, враховує, що позивач скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правничої допомоги від 19 вересня 2022 р. (а.с.22-24) та сплатив за його послуги кошти в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 192 від 09 вересня 2022 року(а.с.25). Суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом цієї справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги були задоволені повністю, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень 00 коп) грн. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 992,40 грн. судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved