Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] , 2005 року народження, законі представники: [PERSON] , [PERSON] ,по якому просить^ визнати відповідача [PERSON] 2005 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 17 червня 2021 року по справі відкрито провадження. Ухвалою від 10 серпня 2021 року витребувано з Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України належним чином завірені копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] , 2005 року народження. Ухвалою від 27 липня 2022 року витребувано із Державної прикордонної служби України відомості чи перетинала [PERSON] , [INFO] державний кордон України у період з 2006 року та по теперішній час. Ухвалою від 31 серпня 2022 року повторно витребувано із Державної прикордонної служби України відомості чи перетинала [PERSON] , [INFO] державний кордон України у період з 2006 року та по теперішній час. Учасники справи в судове засідання повторно не з`явились. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволені. Відповідач тапредставник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Позов обґрунтований тим, що ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МТБ БАНК», є власником квартири номер 19, що складається в цілому з восьми житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 155,7 кв. м. житловою площею 113,0 кв. м. що розташована у будинку номер [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - Свідоцтво, видане 25.10.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ілліовою Н.А. за реєстровим номером 5021, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 33857036 від 25.10.2019 року. Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання на те, що у вищезазначеній квартирі зареєстрована неповнолітня дитина - [PERSON] , 2005 року народження. Відповідач за місцем реєстрації не проживає у добровільному порядку з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не знялася, чим здійснює значні перешкоди Банку, як власнику у користуванні нерухомим майном. Позивач зазначає, що зареєстрована неповнолітня дитина - [PERSON] , 2005 року народження, у квартирі під [ADDRESS] , не мала право на проживання оскільки не була членом сім`ї колишнього власника. Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку по можливість задоволення позову. На підставі ст.15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15) та у Постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 року. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України на виконання Ухвали суді від 31.08.2022 року, [PERSON] , [INFO] , виїхала з території України 28.11.2019 року та станом на 12:00 год. 08.11.2022 року до України не поверталась. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає та, на даний час, не вживає дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у квартирі під [ADDRESS] , тому права позивача, як власника приміщення, де зареєстрована відповідач порушуються. Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника квартири порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідач втратив право користування зазначеною квартирою суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд також зазначає, що визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для знаття з реєстраційного обліку.

Outcome: approved