Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 лютого 2022 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №239, був зареєстрований шлюб між сторонами. У шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Сторони шлюбні відносини не підтримують значний проміжок часу. Спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому підлягає розірванню. Ухвалою суду від 14 березня 2023 року суддею прийнято до свого розгляду зазначену цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. (а.с. 14,15). Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб між сторонами. (а.с. 4). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, надав письмову заяву в котрій він просив справу розглядати за його відсутності, позов [PERSON] відповідач визнав та просив розірвати шлюб між сторонами. (а.с. 17). Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Викладене позивачем підтверджується: - свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між сторонами від 22 лютого 2022 року, актовий запис №239. (а.с. 3). - свідоцтвом про народження сина, [PERSON] , [INFO] . (а.с. 8). Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхнього сина, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , носить формальний характер і підлягає розірванню. В частині позовних вимог про зміну прізвища позивачки на дошлюбне вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги в порядку позовного провадження не розглядаються, зміна прізвища передбачена за спільною заявою подружжя в порядку окремого провадження. Окрім того, згідно п.п.22 п.3 розділу ІІІ Наказу №52/5 від 18.10.2000 року Міністерства Юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен письмово заявити про це у відділі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial