Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

у серпні 2022 року [PERSON] через свого представника - адвоката Мироненка О.О. звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Везем Шиппінг» про стягнення авансового платежу за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу, в якому просив стягнути з ТОВ «Везем Шиппінг» суму сплаченого авансу у розмірі 6 898,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату подання позову становить 252 250,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.02.2022 року між ним та ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12739, згідно з умовами якого зобов`язалися в майбутньому до 30.06.2022 року укласти договір купівлі-продажу на належний відповідачу транспортний засіб. Відповідно до п.2.1. попереднього договору ПКП-12739 продаж транспортного засобу мав бути здійсненим за ціною 10 487,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату укладення попереднього договору ПКП-12739 становила 298 718,00 грн. Пунктом 2.3. попереднього договору ПКП-12739 визначено, що Сторона-2 на умовах передоплати сплачує в день підписання цього договору Стороні-1 в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок Сторони-1 в розмірі 6 898,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 196 486,77 грн. Вказав, що на виконання положень попереднього договору ПКП-12739 ним було здійснено внесення авансу у повному розмірі, тобто 6 898,00 доларів США. Зазначив, що 23.02.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» повідомило його, що погоджений сторонами автомобіль викуплено на аукціоні в США. В період часу з 24.02.2022 року по 07.03.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» не надало йому жодної інформації щодо виконання умов угоди. 07.03.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» у месенджері Viber надіслало йому інформацію про те, що погоджений автомобіль був оплачений на аукціоні і перебуває у процесі доставки до морського порту м. Клайпеда (Литва). В період часу з 08.03.2022 року по 01.04.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» не надало йому жодної інформації щодо виконання умов угоди, а 01.04.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» у месенджері Viber надіслало повідомлення про те, що автомобіль, який був начебто викуплений, товариство повернуло назад на аукціон, оскільки під час підготовки автомобіля на території США до завантаження в морській контейнер, в Україні почалися військові дії. 13.04.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» надіслало йому повідомлення про те, що у зв`язку із військовим станом господарська діяльність товариства призупиняється, а грошові кошти, які він сплатив, зможуть бути повернуті після закінчення воєнного стану. Тому, оскільки ТОВ «Везем Шиппінг» свої зобов`язання за попереднім договором не виконало, основний договір не уклало, транспортний засіб у його власність не передало, враховуючи сплив терміну попереднього договору, змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 22.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 53). Ухвалою від 30.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд по справі (а.с. 61). В судове засідання позивач не з`явився, від адвоката Смирнової Н.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, проханням задовольнити позов в повному обсязі та зазначенням того, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який в установленому порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений судом строк відзиву на позов не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. На підтвердження укладення 22.02.2022 року Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-12739 між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» суду був наданий Попередній договір, який не містить підписів сторін (а.с. 8-10). Згідно з п. 1.1. - 1.2 Попереднього договору від 22.02.2022 року сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки Toyota, модель Prius, рік випуску 2014, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в строк до 30.06.2022 року. Відповідно до п. 1.3. Попереднього договору від 22.02.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання Основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. Попереднього договору від 22.02.2022 року ТОВ «Везем Шиппінг» здійснило викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону транспортного засобу після його погодження з позивачем, який жодних заперечень та претензій щодо викупу транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має. Згідно з п. 2.1. Попереднього договору від 22.02.2022 року продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 10 487,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату укладення попереднього договору ПКП-12739 становить 298 718,00 грн. На підставі п. 2.2 - 2.4 Попереднього договору від 22.02.2022 року сторони домовилися про проведення розрахунків за цим договором: [PERSON] сплачує в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок в розмірі 6 898,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на дату укладання договору становить 196 486,77 грн. Наступні розрахунки за транспортний засіб здійснюються [PERSON] на розрахунковий рахунок відповідно до виставлених рахунків, але не пізніше строку, встановленого в п. 1.2. даного договору. Відповідно до п. 2.5. Попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Розділом 3 Попереднього договору від 22.02.2022 року визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб. Згідно з положеннями розділу 4 Попереднього договору від 22.02.2022 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 22.02.2022 року, і діє до 30.06.2022 року, або до укладання Основного договору. Судом встановлено, що [PERSON] сплатив на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» 196 486,77 грн. за Попереднім договором купівлі-продажу від 22.02.2022 року за транспортний засіб, б/у, марки Toyota, модель Prius, рік випуску 2014, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що підтверджується Рахунком на оплату № 12739-ВШ0238 від 22.02.2022 року та копією квитанції від 23.02.2022 року (а.с. 32, 33). Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні. Судом встановлено, що спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З наведеної норми права випливає, що предметом договору купівлі-продажу може бути, в тому числі і товар, який продавець набуде в майбутньому. Судом встановлено, що сторони у справі уклали Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 22.02.2022 року ПКП-12739. Письмових повідомлень про наявність форс-мажорних обставин, які заважають виконати умови Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.02.2022 року ПКП-12739, ТОВ «Везем Шиппінг» на адресу позивача в порядку, визначному попереднім договором, не надсилав, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено, основний договір купівлі-продажу транспортного засобу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем не був укладений. Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів є авансом в розумінні ст. 570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 року у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 року у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року №461/5297/16-ц, від 17.06.2021 року у справі №711/5065/15-ц. Крім того, ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. У ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено в договорі, чинне законодавство не містить. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 320/5115/17 з аналізу наведених правових норм зроблено висновок, що гривня як національна валюта - єдиний законний платіжний засіб на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці на тимчасово окупованій території України. Таким чином, з ТОВ «Везем Шиппінг» на користь [PERSON] підлягає стягненню за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу від 22.02.2022 року ПКП-12739 авансовий платіж в сумі 6 898,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України на дату подання позову становить 252 250,20 грн. Суд вважає, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу. Аналізуючи обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки відповідач дійсно не виконав зобов`язання за укладеним з позивачем попереднім договором від 22.02.2022 року та у добровільному порядку не повернув йому грошові кошти, що має наслідком відшкодування завданих збитків. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 522,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved