Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь відповідача, на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 13.08.2021 року на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенняv законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебував у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.08.2021 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку (доходу). Однак на час звернення до суду із даним позовом, позивач перебуває в іншому цивільному шлюбі, від якого має малолітню доньку, [INFO] . Зазначає, що оскільки на теперішній час його цивільна дружина знаходиться в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, вона потребує матеріальної допомоги та також знаходиться на його утриманні. Крім того вказує, що він офіційно не працевлаштований, і постійно знаходиться у пошуках роботи. Вважає, що для забезпечення однакового рівня життя всіх його неповнолітніх дітей, та дружини, яка перебуває у декретній відпустці, а також враховуючи низький рівень доходу, зміна розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина з 1\\4 на 1/6 частини є досить суттєвою. На підставі викладеного позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог заперечує, посилається на те, що позивач має досить великий дохід у доларах США, окрім того, останній має у своїй власності школу танців у місті Харкові. Їх спільний син - [PERSON] має проблеми із здоров`ям, у нього наявна алергічна реакція на окремі продукти харчування, у зв`язку з чим йому потрібне якісне вибірливе харчування, яке у звичайному дитячому садку дитині не можуть забезпечити. Крім того, вважає, що наявність іншої малолітньої дитини у позивача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а доказів погіршення матеріального стану позивачем не надано. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 13.12.2021 року справу передано до Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою суду від 24.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01.02.2023 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon. В судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно від 07.05.2021 року. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.08.2021 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] у позивача народилась дитина від [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.04.2021 року. Стаття 15 Цивільного кодексу закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.150, 180 СК батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст.181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВС «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові ВСУ від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого цивільного шлюбу з [PERSON] . У ст.192 СК передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами для зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасного настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Одначе зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які, за законом, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У ч.1 ст.89 ЦПК визначено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме - народження [INFO] дитини [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Суд також зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] , народилась вже на момент ухвалення рішення суду від 13.08.2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , а отже після ухвалення зазначеного рішення про стягнення аліментів сімейний стан позивача залишився незмінним. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також суд враховує, що згідно довідки КНП «МДКЛ №24» ХМР від 06.02.2023 року, малолітній [PERSON] має вроджене захворювання - атопічний дерматит, ферментопатія, у зв`язку з чим останньому рекомендоване виключно безлактозне та безглютенове харчування, на що потрібно витрачати значні кошти в порівнянні зі звичайним харчуванням для дитини цього віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до рішення Московського районного суду м.Харкова від 13.08.2021 року, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину [PERSON] без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.ст.18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Беручи до уваги те, що позивач не довів підстав позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.08.2021 року, в задоволені позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed