Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] яка постійно проживала в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,52 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території с.Бережниця, Підмихайлівської сільської ради, Калуського району Івано-Франківської області. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю факту родинних з`язків та розбіжності в прізвищах в документах: « [PERSON] і [PERSON] ». В позасудовому порядку вона не має можливості визнати за собою право власності на спадкове майно, тому змушена звернутись до суду з даним позовом Позивачка подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що матір позивачки народилась в с.Бережниця Калуського району Івано-Франківської області. ЇЇ дошлюбне прізвище було « [PERSON] ». Після одруження вона змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.6-8). В шлюбі народилась позивачка [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.25). У свідоцтві про народження позивачки її прізвище записано « [PERSON] », а батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, батьки позивачки 25.11.1966 розірвали шлюб (а.с.19). Згідно свідоцтва про смерть, вбачається, що померла [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно довідки №82 від 14.02.2023 виданої Підмихайлівським старостинським округом, вбачається, що [PERSON] , як зазначено у свідоцтві про смерть і [PERSON] , як зазначено у державному акті І-ІФ №0007192 є однією і тією особою (а.с.22). Відповідно до довідки №11 від 11.01.2023 виданої Підмихайлівським старостинським округом, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , дійсно є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю факту родинних з`язків та розбіжності в прізвищах в документах: « [PERSON] і [PERSON] ». Таким чином, з вищевикладеного є очевидним, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Бережниця Калуського району Івано-Франківської області. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Позивачка зазначила, що встановлення факту родинних відносин необхідно їй для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з довідки №10 від 11.01.2023 виданої Підмихайлівським старостинським округом, згідно із записом в погосподарській книзі №1 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , за нею значиться земельна частка (пай) площею 0,52 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ІФ №007192 від 16.11.199 (а.с.15,28) Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч.1ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно дост. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається зіст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено ч.1ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно дост.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянкучи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на такуземельнуділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , на час смерті спадкодавця проживала разом з нею, та після її смерті вступила в управління та користування спадковим майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Крім неї, інших спадкоємців, які б в установленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядкуст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбаченуст. 1241 ЦК України, не має. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. За таких обставин, враховуючи вище викладене, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного ст.ст.81, 152 ЗК України, ст.ст. 293, 315, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268,1269,1270,1272 ЦК України, постанови ВСУ №5 від 31.03.1995 року ,

Outcome: approved