Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась 31 серпня 2021 року до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 квітня 2010 року. Однак, після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжували перебувати у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , реєстрацію якої було здійснено у відповідності до вимог ст. 135 ЦПК України, зі слів матері. Те, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , він ніколи не заперечував. Проте, з 2015 року відповідач [PERSON] покинув сім`ю, не відвідує доньку, не приймає участі в її вихованні та не допомогає матеріально, тому позивачка [PERSON] змушена звертатися до суду з даним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , та адвокат Каланжов Владислав Іванович, який діє в її інтересах, підтримали заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Ніяких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду відповідачем надано не було. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача, зазначеній у позовній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши показання свідків, суд прийшов до висновку\~про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.04.2010 року серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 27.01.2012 року Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №11. Під час реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини були внесені до актового запису про народження зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. Відповідно до Акту обстеження проживання на території Старокозацької сільської ради, [PERSON] , [INFO] , не проживає на території Старокозацької сільської ради з 2015 року. Згідно наявних в матеріалах справи показів свідків [PERSON] , [PERSON] , з 2011 року по 2015 рік сторони проживали разом, перебували у фактичних шлюбних відносинах, коли народилась спільна донька сторін - [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] зустрічав позивачку з пологового будинку, постійно приділяв увагу доньці, однак потім поїхав. Також в матеріалах справи містяться фотокартки, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] зустрічав з пологового будинку позивачку [PERSON] , проводив дозвілля з донькою. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2022 року по даній справі була призначена судово-генетична експертиза. 21 лютого 2023 року на адресу суду зазначена вище ухвала суду була повернута без виконання у зв`язку з неприбуттям сторін до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків та неможливістю виконання експертизи. Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомила, що сторони проживали однією сім`єю на протязі тривалого часу, відповідач [PERSON] часто їздив на заробітки, працював різноробочим, після народження спільної доньки сторін - [PERSON] , [INFO] , на протязі трьох років сторони разом виховували дитину, дитина називала відповідача «татом», після того, як 2015 року відповідач [PERSON] поїхав та не спілкується з донькою, остання дуже сумує за ним. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] повідомила, що знає сторін по справі більше 20 років та часто бувала у них дома. Коли спільній доньці сторін - [PERSON] , виповнилось три роки, відповідач [PERSON] залишив сім`ю. Донька дуже сумує за своїм батьком [PERSON] .. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3\~статті 51 Конституції України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно\~ст. 52 Конституції України\~діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі, чи поза ним. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 24.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами\~СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до\~ст.121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved