Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку, в якому знаходилась квартира відповідача. Позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно з вимогами нормативно-технічних документів, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний щомісячно розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання. Однак відповідач не сплачував за надані послуги, в зв`язку з чим має заборгованість з лютого 2018 року по вересень 2019 року, яка складається з основного боргу за опалення в сумі 3381 грн. 14 коп., інфляційних витрат - 781 грн. 29 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 339 коп. 37 коп. та 22 грн. 12 коп. пені. Оскільки відповідач в добровільному порядку плату за отримані послуги не здійснює, просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення житла за вказаний період та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали поштової кореспонденції. Правом на надання відзиву на позов не скористався. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що КП "Смілакомунтеплоенерго" є постачальником теплової енергії до квартири [ADDRESS] та власником вказаної квартири з 25 червня 2007 року по 23 вересня 2019 року був відповідач, що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 25 червня 2007 року та копією ухвали суду від 23 вересня 2019 року (справа 703/2160/19). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року. Відповідач отримував послуги по забезпеченню житла теплом, що вбачається з актів про подачу теплоносія від 01 лютого 2018 року, 16 листопада 2018 року. Відповідно до вказаних актів, у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Сміла, до будинку, в якому мешкає відповідач, КП «Смілакомунтеплоенерго» було подано теплову енергію. Відповідно до ст. 5 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать в т.ч. комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ст. 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи позивачем у газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року опубліковано типовий договір про надання послуг з централізованого опалення. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав обов`язку щодо укладання договору з виконавцем послуг в особі КП «Смілакомунтеплоенерго». У зв`язку цим надання послуги з централізованого опалення будинку, в якому проживає відповідач, здійснювалось у відповідності до положень Закону та Правил. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15. Згідно з п.п. 18, 29, 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги та зобов`язаний проводити оплату житлово-комунальних послуг в установлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з наданою позивачем розрахунку боргу вбачається, що відповідач має заборгованість з основного боргу в сумі 3381 грн. 14 коп., інфляційних витрат - 781 грн. 29 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 339 коп. 37 коп. та 22 грн. 12 коп. пені. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за послуги з централізованого опалення житла, трьох відсотків річних, пені та індексу інфляції є обґрунтованими, такими, що підтверджуються відповідними доказами, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 414 грн. 32 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved