Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду позов до ТОВ «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач позовні вимоги обґрунтував тим, що 24.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. відкрито виконавче провадження № 69719569 на підставі виконавчого напису від 01.06.2021 за № 77922, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.. Сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 50158,58 грн.. Позивач вважає такий виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. При вчиненні виконавчого напису від 01.06.2021 № 77922 відповідачем не дотримано жодної умови, за яких нотаріус може вчинити виконавчий напис, не доведено наявність правовідносин між ним та відповідачем. Ніяких правочинів, у тому числі кредитних, він ніколи із ПАТ «Банк Михайлівський» не укладав. Його не було письмово повідомлено про відступлення права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» та ТОВ «Фінансова компанія «Авансар». За твердженнями позивача Кредитний договір № 200300948 між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 10.05.2016. Тобто, на дату вчинення виконавчого напису минуло більше п`яти років з дня укладення правочину. У матеріалах виконавчого провадження № 69527589 відсутні відомості про строк дії такого кредитного договору та вірогідний сплив позовної давності за зобов`язаннями. Крім того, оспорюваний виконавчий напис не містить відомостей про документи, якими може підтверджуватися зазначена в ньому заборгованість, що свідчить про її необґрунтованість. Тобто ТОВ «Авансар» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не дотримано вимог щодо обов`язкового переліку документів та безспірності. Враховуючи вищенаведені обставини та факти, які є документально підтвердженими, посилаючись на норми чинного законодавства України, позивач вважає, що стягнення заборгованості є незаконним з порушенням усіх норм чинного законодавства, тому він звернувся до суду для захисту свої прав. Ухвалою судді від 13.02.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Третім особам роз?яснено право надати свої пояснення відповідно до вимог ст. 181 ЦПК України. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу та третім особам копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. 06.04.2023 на адресу суду надійшов відзив від ТОВ «АВАНСАР» в якому вказано, що 10.05.2016 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Кредитний договір №200300948. 19.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» відступило право вимоги за Кредитним договором №200300948 від 10.05.2016 для ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» на підставі договору факторингу №1905. 20.05.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги за Кредитним договором №200300948 від 10.05.2016 для ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» на підставі договору факторингу. 27.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги за Кредитним договором №200300948 від 10.05.2016 для відповідача по справі на підставі договору факторингу №27/05/2020-4. 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видано виконавчий напис, що зареєстрований у реєстрі за № 77922, про стягнення на користь ТОВ "Авансар" із позивача заборгованості за Кредитним договором №200300948 від 10 травня 2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем у розмірі 50 158,58 грн. Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плеснюк О.С. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №69719569 про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 50 158,58 грн. на користь ТОВ "Авансар". Підставою для видачі виконавчого напису від 01.06.2021, що зареєстрований у реєстрі за № 77922, та виданий приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Остапенко Є.М., слугував кредитний договір №200300948 від 10.05.2016, що був укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем. Проте позивач не надав копію кредитного договору №200300948 від 10.05.2016, тому, на їх думку, суд не може встановити, чи був такий договір нотаріально посвідчений, на підставі яких документів приватний нотаріус видав спірний виконавчий напис; чи спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з недотриманням вимог статей 88 ЗУ «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та чи був виконавчий напис вчинений поза межах визначеного законом строку. На підставі вищевикладеного просили відмовити у задоволенні позову. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавали. Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 77922 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 50158,58 грн. на користь ТОВ «Авансар». Сторона позивача вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог законодавства. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. про відкриття виконавчого провадження від 24.08.2022 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №77922, виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Доказів того, що зазначене виконавче провадження завершене, матеріали справи не містять. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом Про нотаріат (далі - Закон), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Так, в ст. 87 Закону передбачено, що виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Разом з тим слід зазначити, що відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису передбачають підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості, її розмір та складові для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена, як наприклад даними щодо сум отриманих у кредит коштів, їх повернення, нарахування та розрахунку боргу тощо. Таким чином, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса були порушені вимоги статей 87 та 88 Закону України Про виконавче провадження та пункту 3 Порядку. Статтею 50 Закону України Про нотаріат передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідачем також не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Суду не надано доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником. Також, у матеріалах виконавчого провадження відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення, а відтак позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису № 77922 від 01.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved