Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права приватної власності на 1/3 частину квартири та земельної ділянки в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який постійно мешкав за адресою [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на: 1/3 частку квартири [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] . Вищевказана 1/3 частка квартири належить померлому на підставі свідоцтвапро право власності на житло, виданого Синельниківським рефрижераторним вагонним депо 13 січня 1998 року, зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 103/432. Згідно звіту про незалежну оцінку ФОП « [PERSON] » від 31.10.2022 року ринкова вартість 1/3 частки квартири становить 63 486, 00 грн. Вищезазначена земельна ділянка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Св № 0250, виданого Синельниківською міською радою 03 грудня 1997 року. Згідно звіту про незалежну оцінку ФОП « [PERSON] » від 31.10.2022 року ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 18 600, 00 грн. Заповіту чоловік не залишив. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є: вона, як жінка спадкодавця, та двоє дітей спадкодавця: [PERSON] і [PERSON] . Вона, [PERSON] , спадщину після смерті чоловіка прийняла, так як постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також подала заяву до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця про прийняття спадщини. А двоє їхніх дітей: [PERSON] і [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на її користь, як це передбачено ст. 1274 Цивільного кодексу України. Вона звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на спадкове майно. Але нотаріус відмовив їй у його видачі, оскільки ним були виявлені розбіжності в прізвищі спадкодавця, а саме:у свідоцтві про право власності на житло, виданого 13.01.1998року Синельниківським рефрижераторним вагонним депо зазначено «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть спадкодавця « [PERSON] », також, що «Згідно ст.42 ЗК України, земельні ділянки на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі,споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності,надаються в постійне користування підприємствам,установам і організаціям,які здійснюють управління цими будинками. Тобто,не кожен власник квартири отримує конкретну земельну ділянку,а всі власники квартир у цьому будинку отримують одну ділянку на всіх(разом із прибудинковою територією) на праві спільної власності-ділянка під будинком одна, і поділу вона не підлягає », що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 вересня 2022 року. При видачі свідоцтва про право власності на житло, виданого Синельниківським рефрижераторним вагонним депо 13 січня 1998року, зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 103/432 була допущена помилка. Так, в зазначеному правовстановлюючому документі прізвище її померлого чоловіка записано як [PERSON] , що не збігається із записом його прізвища в свідоцтві про смерть, де його прізвище зазначено як « [PERSON] . Вважає, що причина неправильного написання прізвища її чоловіка в одну літеру виникла ув`язку із неправильним переведенням його прізвища, з російської на українську мови. Точніше, прізвище чоловіка не було переведено на українську мову, як весь правовстановлюючий документу записано на російській мові Те що частка квартири [ADDRESS] належить саме померлому [PERSON] , підтверджується його реєстрацією в цій квартирі з 23 вересня 1997року, а також підтверджується штамом в її паспорті про реєстрацію шлюбу з [PERSON] і її реєстрацією в зазначеній квартирі з 23 вересня 1997року. У зв`язку із зазначеною помилкою виникає необхідність встановити факт належності померлому чоловіку правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло. Просить суд встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 січня 1998 року Синельниківським рефрижераторним вагонним депо, зареєстрованим Синельниківськім міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 103/432; визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право приватної власності на: 1/3 частку квартири [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивачка завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується факт того, що 16 лютого 1973 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Копією свідоцтвапро право власності на житло, виданого Синельниківським рефрижераторним вагонним депо 13 січня 1998 року та зареєстрованим Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 103/432 підтверджується факт належності [PERSON] та членам його родини : [PERSON] , [PERSON] , квартири за адресою [ADDRESS] . У зазначеному свідоцтві про право власності на житло прізвище власника зазначено як « [PERSON] », тоді як згідно копії свідоцтва про смерть вірне прізвище спадкодавця - « [PERSON] ». Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, невірне зазначення у державному акті на право приватної власності на землю прізвища спадкодавця створює перешкоди спадкоємцеві для оформлення спадщини, тому позовні вимоги щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, після смерті [PERSON] померлого [INFO] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю Серія ДПС в №0250, виданого на підставі рішення виконкому Синельниківської міської ради від 21.11.1997 року №307. Спадкоємцями після смерті [PERSON] померлого [INFO] є: його дружина - [PERSON] та його діти - [PERSON] та [PERSON] . З постанови державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 26.09.2022 року вбачається, що нотаріус відмовив [PERSON] у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] , оскільки ним були виявлені розбіжності в прізвищі спадкодавця, а саме: у свідоцтві про право власності на житло, виданого 13.01.1998року Синельниківським рефрижераторним вагонним депо зазначено «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть спадкодавця « [PERSON] », також, що «Згідно ст.42 ЗК України, земельні ділянки на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі,споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності,надаються в постійне користування підприємствам,установам і організаціям,які здійснюють управління цими будинками. Тобто, не кожен власник квартири отримує конкретну земельну ділянку,а всі власники квартир у цьому будинку отримують одну ділянку на всіх(разом із прибудинковою територією) на праві спільної власності-ділянка під будинком одна, і поділу вона не підлягає». Як вбачається з копії спадкової №25/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, а дружина спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом подання нотаріусу письмової заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивач має право на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини згідно ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст.1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини, про що вказано у ч.1 ст.1270 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Отже, оскільки позивачка на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем та своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, вона вважається такою, що прийняв спадщину за законом після його смерті. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved