Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість з оплати послуг централізованого опалення в розмірі 27\~937,95 грн., три відсотки річних 2\~118,89 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6\~371,58 грн. Також в позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 2\~102 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що за відповідачем станом на 30.11.2018р. обліковується заборгованість в розмірі 27\~937,95 грн. з оплати послуг централізованого опалення до житла за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснював оплати послуг позивача, то позивач вимагає стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період прострочення з 01.01.2013р. по 31.10.2019р. Відповідач заперечив проти позовних вимог в частині арифметичних розрахунків, зроблених позивачем, та просив застосувати до позовних вимог строки позовної давності. 05.03.2020р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12.02.2021р. судом ухвалено заочне рішення у справі, яким позовні вимоги задоволені частково і стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення в загальній сумі 23\~877,05 грн., інфляційні втрати у розмірі 5\~696,81 грн. та 3% річних у розмірі 1\~753,11 грн., а всього 31\~326,97 грн. 12.07.2021р. відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд та скасування заочного рішення суду. За наслідками розгляду такої заяви 24.12.2021р. судом постановлено ухвалу, якою скасовано заочне рішення суду від 12.02.2021р., а справу призначено до розгляду. Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду представник відповідача наголошувала на необхідності застосування до позовних вимог строків позовної давності. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Представник позивача Гончаренко А.О., яка діє на підставі довіреності №177 від 13.02.2023р., в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Пояснила, що вартість послуг з опалення обчислювались з врахуванням площі квартири відповідача. Зауважила, що оскільки послуги фактично надавались до квартири відповідача, то він зобов`язаний сплатити нарахований борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається із Договору купівлі-продажу від 22.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., відповідач [PERSON] передав у власність гр. [PERSON] належну йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності / [NUMBER] /, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради від 27.04.2010 року, квартиру [ADDRESS] . Право власності було зареєстроване в КП ЧООБТІ в книзі 2с, номер запису 620, згідно Витягу про державну реєстрацію прав КП ЧООБТІ від 26.07.2010 року № 268211111. Реєстраційний номер 30299579. Квартира являє собою житлове приміщення загальною площею 47 кв.м. /а.с. 8/ Таким чином в період часу з 27.04.2010р. до 22.11.2018р. відповідач був власником квартири за адресою: [ADDRESS] . ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», є надавачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із відповіді відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 27.02.2020 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (тобто за іншою адресою), однак він як власник квартири [ADDRESS] до 22.11.2018 року був споживачем послуг, які надавав позивач. Між сторонами не укладався договір про надання комунальних послуг. У квартирі за адресою: [ADDRESS] , в період її перебування у власності відповідача був відсутній лічильник теплової енергії у зв`язку з чим позивач здійснював нарахування вартості послуг з централізованого опалення за опалювальною площею згідно визначених у передбаченому законом порядку тарифів. Згідно наданої позивачем оборотної відомості за особовим рахунком № [NUMBER] /а.с. 6/ за період з січня 2013 року по листопад 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем з оплати послуг централізованого опалення складає 27\~937,95 грн. Зазначені обставини справи сторони не заперечують, а тому суд вважає їх доведеними. У зв`язку з відмовою відповідача в добровільному порядку здійснити погашення заборгованості з оплати послуг централізованого опалення позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу виконання грошового зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, що регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Житлового кодексу України (далі - ЖК), Закону України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 (далі Постанова №630) тощо. Надаючи оцінку доводам сторін в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 67 ЖК плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №2189 ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189 споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що позивач здійснював надання послуг з централізованого до квартири відповідача. Нарахування вартості послуг здійснювалось позивачем на підставі тарифів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому розмір платежів з оплати послуг централізованого опалення здійснювався з урахуванням опалювальної площі житлового приміщення, тобто у відповідності до п. 21 Постанови №630. Порядок нарахування та розмір нарахованих платежів з оплати вартості послуг позивача сторонами не оспорюється. Щодо наявності у відповідача обов`язку з оплати комунальних послуг при відсутності між сторонами відповідного договору, то слід звернути увагу на наступне. Згідно ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п. 10 ч. 1 ст. 7). Згідно ст. 12 Закону №2189 надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладений як на виконавця (п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону №2189) так і на споживача (п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК передбачено, що договір є складеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даною виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов`язком споживача. Відсутність договору на постачання теплової енергії само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 20.04.2016р. по справі №6-2951цс15). За таких обставин суд доходить висновку, що з огляду на період надання послуг, то спірні правовідносини регулюються між сторонами на умовах типового договору про надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, передбаченого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630. Згідно п. 3 Постанови №630 послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 18 Постанови №630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (п. 20 Постанови №630). Відповідно до п. 24, 25 Постанови №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що в квартирі, що належала відповідачу, був відсутній квартирний засіб обліку теплової енергії, а тому нарахування плати за надані послуги здійснювалось позивачем згідно встановлених нормативів та тарифів, які визначались постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України «Про встановлення тарифу на теплову енергію для потреб населення ПАТ «Черкаське хімволокно» №573 від 23.05.2014р., №650 від 06.06.2014р., №725 від 13.06.2014р., №1171 від 31.03.2015р., №3556 від 17.03.2016р., №1352 від 04.08.2016р., №1206 від 05.10.2017р., №405 від 14.06.2018р. З урахуванням встановлених тарифів розрахунок вартості наданих позивачем відповідачу послуг арифметично здійснений вірно. Згідно наданого позивачем розрахунку за особовим рахунком відповідача № [NUMBER] станом на 30.10.2019р. обліковується заборгованість з оплати послуг опалення в сумі 27\~937,95 грн., яка виникла в період надання послуг до листопада 2018 року включно. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). По обставинам спірних правовідносин всупереч вимог 12, 78, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів щодо наявності в нього заперечень в частині якості надаваних позивачем послуг, зокрема, суду не надано складених у встановленому законом порядку актів-претензій у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт, як то передбачено статтею 27 Закону №2189, як і не доведено фактів невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач належним чином здійснював надання послуг до об`єкту власності (житлова квартира) відповідача, а останній зобов`язаний оплатити відповідні послуги. Разом з тим суд враховує, що з наданого позивачем листа-розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.01.2013 року вже існувала заборгованість в сумі 4060,90 грн., яка виникла у відповідача ще до 01.01.2013 року, і вона не підтверджена належними доказами, тому така заборгованість не може бути стягнута із відповідача. Крім того, і сам позивач звертаючись з даним позовом до суду просив стягнути існуючу у відповідача заборгованість за період починаючи з 01.01.2013 року і по 30.11.2018 року. Таким чином, з урахуванням викладеного обґрунтованою є вимога про стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення за період з 01.01.2013 року по 30.11.2018 року в загальній сумі 23\~877,05 грн. (із розрахунку: 27\~937,95 грн. 4 060,90 грн.). Разом з тим, заперечуючи проти позовних вимог та заочного рішення суду відповідач просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог. Згідно ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що згідно оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] у період часу з 01.01.2013р. до 30.11.2018р. відповідачем жодного разу не здійснювалась оплата послуг позивача. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку позовної давності з моменту надходження позову до суду (19.02.2020р.). При цьому оскільки обов`язок зі сплати щомісячних комунальних платежів має бути виконаний до 20 числа місяця, наступним за тим, за який здійснюється оплата, то в межах трирічного строку позовної давності в даному випадку перебуває період надання послуг з лютого 2017 року по листопад 2018 року включно. Згідно листа-розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.02.2017р. по 30.11.2018р. позивачем було надано відповідачу послуг з централізованого опалення на суму 10\~564,88 грн., а отже зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості, що обчислені за період прострочення, який згідно позовних вимог складає період часу з лютого 2017 року по жовтень 2019 року включно. Аналіз наданих позивачем розрахунків розміру інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних /а.с. 5/ на суму заборгованості свідчить, що такий розрахунок містить помилковий алгоритм їх обчислення, оскільки відповідні компенсаційні нарахування обчислені позивачем на загальну суму заборгованості, що обчислена накопичувальним методом на кінець кожного місяця. Натомість суд зауважує, що як вже зазначалося вище, зобов`язання відповідача щодо здійснення платежів з оплати послуг має періодичний характер, оскільки обов`язок із здійснення оплати таких платежів виникав окремо щодо кожного місяця періоду надання послуг, а тому компенсаційні нарахування мають обчислюватись щодо кожного місяця окремо, а період прострочення починається з 21 числа місяця, який є наступним щодо того, за який має вноситись плата (тобто платіж за лютий 2017 року має бути здійснений до 20 березня 2017 року, а отже прострочення починається з 21.03.2017р. і т.д.), а закінчується датою, що визначена у позовній заяві (тобто 31.10.2019р.). Таким чином, обчислення розміру інфляційних втрат має здійснюватись за формулою, за якою загальна сума інфляційних нарахувань дорівнює сумі інфляційних нарахувань за кожен окремий місяць, яка обчислюється шляхом помноження розміру щомісячного платежу на сукупний індекс інфляції за період прострочення. Використовуючи для обчислення інфляційних втрат показник індексу споживчих цін, що опублікований на веб-ресурсах за посиланням https://ukrstat.gov.ua та https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/, які є загальнодоступними ресурсами, Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІС сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Для платежу за лютий 2017 року в сумі 1104,59 грн. сукупний індекс інфляції необхідно обчислювати шляхом множення щомісячних індексів інфляції, починаючи з квітня 2017 року (перший повний місяць періоду прострочення) до жовтня 2019 року (останній повний місяць періоду прострочення): ІІС = (100,9 : 100) х (101,3 : 100) х (101,6 :100) х (100,2 : 100) х (99,9 : 100) х (102 : 100) х (101,2 : 100) х (100,9 : 100) х (101 : 100) х (101,5 : 100) х (100,9 : 100) х (101,1 : 100) х (100,8 : 100) х (100 : 100) х (100 : 100) х (99,3 : 100) х (100 : 100) х (101,9 : 100) х (101,7 : 100) х (101,4 : 100) х (100,8 : 100) х (101 : 100) х (100,5 : 100) х (100,9 : 100) х (101 : 100) х (100,7 : 100) х (99,5 : 100) х (99,4 : 100) х (99,7 : 100) х (100,7 : 100) х (100,7 : 100) = 1,250332537 Інфляційне збільшення: 1104,59 x 1,250332537 - 1104,59 = 276,51 грн. Аналогічним методом слід обчислювати й інфляційне збільшення по іншим місяцям, внаслідок чого за період надання послуг позивачем з лютого 2017 року по листопад 2018 року включно сумарне інфляційне збільшення розміру заборгованості по щомісячним платежам за період прострочення (лютий 2017 року жовтень 2019 року) складає 1393,60 грн. Подібним чином (щодо кожного простроченого щомісячного платежу) має обчислюватись і сума трьох відсотків річних за наступною формулою: Сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100, де «С» - сума заборгованості, «Д» кількість днів прострочення. Так, за лютий 2017 року розмір плати за послуги централізованого опалення складав 1104,59 грн. і відповідна плата мала бути внесена до 20.03.2017р., а отже прострочення починається з 21.03.2017 і за період прострочення до 31.10.2019р. включно (як заявлено в позовній заяві) складає 944 дні, а відтак сума 3% річних за прострочений платіж за лютий 2017 року складає 85,70 грн. (1104,59 грн. * 3 * 944 : 365 : 100). Аналогічним чином необхідно обчислювати і 3% річних щодо платежів за інші місяці, але період прострочення за кожен місяць буде зменшуватись на кількість днів у попередньому місяці, а отже і сума 3% річних буде зменшуватись: березень 2017 року (913 днів прострочення) 63,08 грн.; квітень 2017 року (883 дні прострочення) 3,04 грн.; жовтень 2017 року (699 днів прострочення) 40,66 грн.; листопад 2017 року (669 днів прострочення) 48,34 грн.; грудень 2017 року (638 днів прострочення) 56,51 грн.; січень 2018 року (607 днів прострочення) 74,28 грн.; лютий 2018 року (579 днів прострочення) 69,83 грн.; березень 2018 року (548 днів прострочення) 62,03 грн.; квітень 2018 року (518 днів прострочення) 7,89 грн.; жовтень 2018 року (334 дні прострочення) 2,82 грн.; листопад 2018 року (304 дні прострочення) 32,28 грн. Отже загальна сума трьох відсотків річних за наведеним вище алгоритмом складає 546,47 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 12\~504,95 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати послуг централізованого опалення 10\~564,88 грн., інфляційні нарахування 1\~393,60 грн., три відсотки річних 546,47 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат, понесених позивачем (судовий збір, сплачений при поданні позову в розмірі 2102грн). Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 12\~504,95 грн., що складає 34,327456% від загальної ціни позову (36\~428,42 грн.), а отже на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України позивачу має бути відшкодовано за рахунок відповідача 721,56 грн. судового збору (2102 грн. * 34,327456%). Додатково суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Аналіз зазначеної норми закону в контексті засад диспозитивності та змагальності цивільного судочинства свідчить, що особливості виконання судового рішення суд може визначити з урахуванням позиції учасників справи та обставин, які свідчать про необхідність визначення порядку та способу виконання судового рішення. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що первинний розгляд справи був здійснений судом в заочному порядку з ухваленням заочного рішення від 12.02.2021р., яким позовні вимоги були задоволені частково і стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання в загальній сумі 23\~877,05 грн., інфляційні втрати у розмірі 5\~696,81 грн. та 3% річних у розмірі 1\~753,11 грн., а всього 31\~326,97 грн., а також стягнуто судовий збір в сумі 1807,64 грн. На виконання такого заочного рішення суду позивачу були видані два виконавчі листи на стягнення суми боргу в розмірі 31\~326,97 грн. та судових витрат в розмірі 1807,64 грн., які були пред`явлені позивачем до виконання і перебували на примусовому виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавчі провадження №66412634 та №66413050, відповідно. У зв`язку із скасуванням заочного рішення суду від 12.02.2021р. відповідні виконавчі провадження мали бути закінчені на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчі листи надіслані до суду разом із постановою про закінчення виконавчого провадження. Натомість, до суду був надісланий лише виконавчий лист на стягнення судових витрат в розмірі 1807,64 грн. разом з постановою державного виконавця від 10.01.2022р. про закінчення виконавчого провадження №66413050 /т. 1 а.с. 240-242/. Відповідачем же надано суду копію постанови державного виконавця від 02.12.2021р. про закінчення виконавчого провадження №66412634, за змістом якої вбачається, що заочне рішення суду від 12.02.2021р. №711/1305/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 31\~326,97 грн. фактично виконане в повному обсязі. Зазначена обставина свідчить про наявність передумов для вирішення питання про поворот виконання заочного судового рішення від 02.12.2021р. та визначення особливостей порядку виконання даного судового рішення, але відповідне питання може бути вирішено судом виключно за наявності відповідної заяви сторони (ч. 5 ст. 444 ЦПК України). Натомість, оскільки сторонами не здійснювалось відповідних заяв, то суд позбавлений можливості визначити особливості порядку виконання даного рішення суду, внаслідок чого воно підлягає виконанню в загальному порядку за умови набрання ним законної сили. У свою чергу сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з заявою в порядку, передбаченому ст.ст. 432, 435, 444 ЦПК України для встановлення способу і порядку виконання судового рішення та вирішення питання про повернення відповідачу стягнених з нього в рамках виконавчого провадження №66412634 коштів. На підставі викладеного,

Outcome: partial