Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

31 січня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що з 14 лютого 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Сторони проживають окремо, діти проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Коштів, необхідних для нормального розвитку дітей, позивачу не вистачає. На утримання дітей щомісячно потребується сума у розмірі 21 000,00 грн, зокрема, вартість дитячого садка - 12 000,00 грн., витрати на одяг та продукти харчування орієнтовно 9000,00 грн. Позивач працює, щомісячний її дохід становить мінімальну заробітну плату, що не дозволяє у повній мірі забезпечити утримання дітей, тому вона змушена постійно звертатися за грошовою підтримкою до своїх батьків. Угода про сплату аліментів між нею та відповідачем не укладалася. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, однак суми, які він перераховував не були фіксованими, сплачувалися ним у такому розмірі, в якому вважав за доцільне сам відповідач. Відповідач є працездатним, працює за межами України, отримує хорошу заробітну плату, є здоровим. Матеріальне становище відповідача дозволяє йому здійснювати утримання дітей в заявленому розмірі, інших дітей чи непрацездатних родичів у нього на утриманні немає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 10500,00 грн до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 квітня 2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на сьогоднішній день відповідач [PERSON] перебуває за межами України, ніде офіційно не працевлаштований, тому не має постійного доходу, перебивається по тимчасових заробітках. Доходи відповідача є мінливими, оскільки не має постійного доходу і може працювати по кілька днів на тиждень, при тому повинен сплачувати оренду житла та страхові платежі. Підприємницькою діяльністю відповідач не займається, не отримує допомоги по безробіттю та інших соціальних допомог. Вважає, що позивачем недоведено обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10500 грн і що матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати такий розмір аліментів. За таких обставин представник відповідача погоджується на стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.46-50). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просив стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки № 7572 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2020 року, що набрало законної сили 21 січня 2021 року, розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю (а.с.6-8). Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.9-10). Згідно довідки № 1428 від 26 січня 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської ради, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Позивач працює у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника та отримує заробітну плату (а.с.14). Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки Фізичної особи-підприємця [PERSON] , що видана [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] відвідують заклад денного догляду за дітьми в ФОП [PERSON] з вересня 2021 року. Вартість місячного абонемента станом на 01 січня 2023 року складає для [PERSON] - 7500,00 грн, для [PERSON] - 4500 грн (а.с.16). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відсутні відомості про наявність у [PERSON] нерухомого майна (а.с.68). Відповідно до довідки Фізичної особи-підприємця [PERSON] , що видана [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] відвідують заклад денного догляду за дітьми в ФОП [PERSON] з вересня 2021 року. Вартість місячного абонемента станом на 01 березня 2023 року складає для [PERSON] - 8500,00 грн, для [PERSON] - 5500 грн (а.с.69). Сину [PERSON] було рекомендоване лікування з приводу захворювання (а.с.70). Позивачем були витрачені кошти на лікування (а.с. 71). 05 квітня 2023 року директором Крихівецького ліцею Івано-Франківської міської ради та класним керівником надана характеристика на ученицю 2-Г класу [PERSON] . З характеристики вбачається, що дитина є дисциплінованою, старанною ученицею, є уважною, зосередженою, спокійною, врівноваженою, ввічливою, толерантною. Мати учениці постійно підтримує зв`язок з класним керівником. Пільг не має. В їдальні ліцею харчується щодня (а.с. 72). 22 грудня 2022 року Івано-Франківською міською радою прийнято рішення «Про встановлення розміру батьківської плати за харчування дітей у закладах дошкільної освіти, дошкільних групах закладів загальної середньої освіти Івано-Франківської міської ради», згідно якого встановлено розмір батьківської плати у сумі 39,00 грн за один день відвідування у дошкільних групах (від чотирьох до шести (семи) років) закладів дошкільної освіти загального типу, закладів загальної середньої освіти Івано-Франківської міської ради з 6-годинним перебуванням та дворазовим харчуванням дітей (а.с.73-74). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення дитиною повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Визнання відповідачем позову у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд приймає до уваги, але оцінює критично, оскільки, по-перше, у батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами, по-друге, представник відповідача у судовому засіданні не підтвердив те, що саме цієї суми коштів аліментів буде достатньо для утримання двох малолітній дітей. Суд зазначає, що принцип врахування лише трудових офіційних доходів платника аліментів не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства. На даний час у платника аліментів основне джерело доходу не обов`язково пов`язане з працею і при стягненні аліментів слід виходити з оцінки майнового стану платника аліментів, а не з врахування його трудових доходів. Можливість другого з батьків утримувати дитину суд тлумачить розширено і не обмежує лише наявністю в нього офіційного доходу, але також враховує фінансування витрат такого з батьків, його можливість надавати утримання дитині. Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про відсутність нерухомого майна у [PERSON] суд враховує при визначенні розміру аліментів, але ця інформація є частковою і не може підтверджувати у повному обсязі матеріальне становище відповідача. Перебування відповідача за кордоном протягом тривалого часу свідчить про матеріальну можливість відповідача забезпечувати собі проживання в іншій європейській країні і, відповідно, підтверджує можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визнає відповідач у відзиві на позовну заяву. Також суд враховує те, що батько дітей, будучи за кордоном, не виконує жодні батьківські обов`язки і виховання дітей повністю здійснюється лише матір`ю. Відповідно до вимог частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я відповідача, те, що у нього на утриманні, окрім сина [PERSON] та дочки [PERSON] , інших дітей немає, рівень забезпеченості відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає, проте має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 9000,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 31 січня 2023 року, задовольнивши позовні вимоги частково, оскільки, на переконання суду, відповідач має можливість надавати позивачу на утримання дітей аліменти саме у такому розмірі. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» , від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 84, 85, 141, 180-18, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial