Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, що стягуються за рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.09.2010 у розмірі 11510,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ленінського районного суд міста Миколаєва від 27.09.2010 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2010 до досягнення нею повноліття. Рішення суду виконується у примусовому порядку Інгульським відділом державної виконавчої служби Миколаївської міського управління юстиції, виконавче провадження №22205874. Внаслідок неналежного виконання відповідачем рішення суду за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 11510,28 грн. станом на 05.09.2021. Розмір неустойки за період з 01.01.2020 по 05.09.2021 складає 65784,62 грн. За такого, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що він ніколи не ухилявся від сплати аліментів. Але враховуючи, що боржник не має постійного місця працевлаштування та наявність карантинних обмежень, заборгованість склалась за період з січня 2019 по 05.09.2021. Він не сплачував аліменти лише в лютому, березні, червні, липні та серпні 2020 року, але на це була об`єктивна причина, а саме відсутність в нього постійної роботи та скрутне економічне положення в країні. Не зважаючи на це він самостійно намагався погасити заборгованість, частково сплачуючи заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.01.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 04.04.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач причини своєї неявки не повідомив, проте в матеріалах справи міститься письмова заява його представника відповідача від 23.03.2023 в якій він просить судове засідання провести за його відсутності за наявними матеріалами та відмовити в задоволені позовної заяви. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного. Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №429. Від спільного\~шлюб сторони\~мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий №2387. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.09.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2010 до її повноліття. На виконання рішення 12.10.2010 Ленінським районним судом міста Миколаєва було видано відповідний виконавчий лист. З матеріалів справи вбачається, що зазначений вище виконавчий лист перебувають на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментам за вих. №75679 від 14.09.2021 розмір такої заборгованості за вищевказаним виконавчим листом станом на 05.09.2021 становить 11510,28 грн. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом позову у справі, що розглядається є стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, на підставі положень статті 196 СК України. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Проте, стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, а також невірності наданого державним виконавцем розрахунку та неправомірності дій чи бездіяльності державного виконавця. Посилання відповідача на його скрутне матеріальне становище та відсутність в нього доходів жодним належним та допустимим доказом підтверджено не було. Суд звертає увагу і на те, що отримавши вищевказаний розрахунок відповідач не оскаржував його у встановленому законом порядку, а також не оскаржував дій державного виконавця. Кількість прострочених днів з 01 січня 2020 року по 05 вересня 2021 року становить 614 днів. Розмір неустойки (пені) становить 68746,36 грн., з яких: за лютий 2020 року 12136,49 грн. (2081,73х583х1%); за березень 2020 року 12498,30 грн. (2256,01х554х1%); за квітень 2020 року 161,14 грн. (30,81х523х1%); за травень 2020 року 10402,79 грн. (2110,10х493х1%); за червень 2020 року 10490,08 грн. (2270,58х462х1%); за липень 2020 року 10198,05 грн. (2360,66х432х1%); за серпень 2020 року 9091,79 грн. (2267,28х401х1%); за грудень 2020 року 1816,99 грн. (651,25х279х1%); за січень 2021 року 1075,70 грн. (433,75х248х1%); за лютий 2021 року 212,66 грн. (98,00х217х1%); за травень 2021 року 100,16 грн. (78,25х128х1%); за червень 2021 року 301,67 грн. (311,00х97х1%); за липень 2021 року 146,06 грн. (218,00х67х1%); за серпень 2021 року 114,48 грн. (318,00х36х1%). Враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості по аліментам у спірний період, зокрема січень, вересень, жовтень, листопад 2020 року, березень, квітень та вересень 2021 року, а тому за ці місяці неустойка (пеня) стягненню не підлягає. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) нарахована за період з 01.01.2020 по 05.09.2021 у розмірі 68746,36 грн., однак її розмір значно перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за цей період, який згідно розрахунку заборгованості по аліментам №75679 від 14.09.2021 станом на 05.09.2021 становить 11510,28 грн. Як вже зазначалось, згідно положень абзацу 1 частини першої статті 196 СК України розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21)\~вказано, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в\~абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. З аналізу вищевказаної постанови можна дійти висновку, що погашення боржником заборгованості по сплаті аліментів під час судового розгляду не звільняє його від обов`язку сплатити неустойку (пеню) за їх несвоєчасну сплату. Крім того, як вже зазначалось, відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості, а саме на нього покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Враховуючи, що позивач у своїй позовній заяві, просила про стягнення пені за період з 01.01.2020\~по 05.09.2021,\~а сукупний\~розмір заборгованості\~по аліментам\~за цей\~період становить\~11510,28\~грн.,\~зважаючи на\~загальні засади\~справедливості і\~розумності регулювання\~сімейних відносин\~та

Outcome: approved