Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Смілянський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 січня 2021 року до центру зайнятості в пошуках роботи звернулась [PERSON] із заявами про надання їй статусу безробітної та про призначення допомоги по безробіттю. Відповідача було ознайомлено із правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, зокрема, щодо того, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно, протягом 3-х робочих днів, подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг і що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З 27 січня 2021 року [PERSON] було надано статус безробітної та розпочато виплату допомоги по безробіттю. 16 серпня 2021 року у зв`язку з отриманням з ПФУ інформації про факт виконання відповідачем оплачуваної роботи в ТОВ «ЛАК», центром зайнятості було направлено запит до цього товариства про підтвердження достовірності цих даних. У відповідь ТОВ «ЛАК» направив до центру зайнятості копію договору підряду, яким підтверджені трудові відносини відповідача з даним підприємством в період з 22 по 30 червня 2021 року під час перебування на обліку в центрі зайнятості. 15.09.2021 директора Шполянської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості\~ направлено листа з проханням провести розслідування страхового випадку щодо [PERSON] з приводу її роботи в ТОВ «ЛАК». У відповідь надійшов акт, в якому зазначено встановлення факту виконання відповідачем робіт в період перебування на обліку в Смілянському МРЦЗ. Оскільки [PERSON] приховала інформацію щодо своєї зайнятості та безпідставно отримувала нараховану допомогу по безробіттю, позивач просив стягнути з неї 2262 грн. 77 коп. отриманої допомоги за період часу з 22.06.2021 по 13.07.2021. Ухвалою від 07 листопада 2022 року суд визнав справу малозначною та постановив розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] 23 листопада 2022 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується також свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У судове засідання з`явилась відповідач. Позивач направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності його представника, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона дійсно працевлаштувалась в ТОВ «ЛАК», однак працювала там лише 1,5 день. Потім вона стала себе погано почувати і більше на роботу не виходила. Цивільно-правовий договір, що підтверджує її працевлаштування, підписала не вона, а її знайома, яка пізніше їй його і передала. За свою роботу вона отримала кошти у розмірі 350 грн. Чому не повідомила про своє працевлаштування центр зайнятості, вона не знає. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 січня 2021 року [PERSON] подала до Смілянського МРЦЗ\~ заяв про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. У заяві про надання статусу безробітного відповідач зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. У заяві про призначення їй виплати допомоги по безробіттю [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена із умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Крім того, відповідачем 27.01.2021 засвідчено власним підписом те, що її ознайомлено, що зареєстровані безробітні зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації. Згідно з персональною карткою №230221012700005 відповідачу 27 січня 2021 року було надано статус безробітного. 22 червня 2021 року між ТОВ «ЛАК» та [PERSON] було укладено договір підряду (цивільно-правова угода) №ЛК-00000477 від 22 червня 2021 року, з якого вбачається, що [PERSON] взяла на себе зобов`язання виконати роботи з видової прополки соняшника. Замовник в свою чергу зобов`язався своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу. Згідно з актом приймання-передачі виконаної роботи №1 до вказаного договору підряду від 30 червня 2021 року відповідач отримала за виконану нею роботу винагороду у розмірі 350 грн. Відповідно до акту № 2366/10 перевірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків від 27 вересня 2021 року, складеного за участю представника Шполянської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості та представника ТОВ «ЛАК», в ході звірки з даними персоніфікованого обліку було встановлено факт виконання робіт [PERSON] з 22.06.2021 по 30.06.2021 згідно договору цивільно-правового характеру у ТОВ «Лебединська аграрна компанія» в період перебування на обліку в Смілянському міськрайонному центрі зайнятості в період з 27.01.2021 по 30.06.2021. Під час перевірки було використано бухгалтерські відомості нарахування та виплати заробітної плати, договори підряду (цивільно-правові угоди). Роботодавцем підтверджено факт виконання робіт відповідачем в зазначений період. З розрахунку та додатку до наказу від 20.09.2021 вбачається, що в період часу з 22.06.2021 по 13.07.2021 відповідачу у зв`язку з її працевлаштуванням за договором цивільно-правового характеру в період перебування на обліку в Смілянському центрі зайнятості було переплачено 2262,77 грн. допомоги по безробіттю. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Пунктом 1 частин першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріальногозабезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг (пункт 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці і соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/69 від 13 лютого 2009 року). Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Згідно з пунктом 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці і соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/69 від 13 лютого 2009 року, рішення про повернення коштів оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач 27 січня 2021 року отримала статус безробітної. Судом також встановлено, що в період часу з 22 по 30 червня 2021 року вона виконувала роботи в ТОВ «ЛАК», за що отримала грошову винагороду. Заперечуючи проти позову відповідач посилалась на те, що договір підряду на виконання робіт підписувала не вона, відповідно, він не повинен мати наслідком відшкодування нею коштів, отриманих як допомога по безробіттю. Надаючи оцінку запереченням відповідача з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України). Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Заперечуючи проти позову з підстав не підписання нею цивільно-правової угоди на виконання робіт, відповідач жодного доказу на підтвердження викладеного не надала. Крім того, в своїх поясненнях відповідач підтвердила, що їй відомо було про наявність цього договору, оскільки його копію вона отримала від знайомої, однак жодної дії по оспорюванню цієї угоди не вчинила. Суд також враховує, що відповідач підтвердила факт виконання нею робіт, визначених угодою, підписання якої заперечує, а також підтвердила факт отримання нею коштів за виконану роботу. В свою чергу укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 527/576/17 (провадження № 61-29533св18). Аналізуючи встановлені судом обставини та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач свій обов`язок щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення і надання соціальних послуг, не виконав, а його дії з отримання допомоги по безробіттю за період з 22.06.2021 до 30.06.2021 є недобросовісними, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до платіжного доручення №563 від 18.10.2022\~ позивач сплатив 2481 грн. 00 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом. Зважаючи на те, що позов підлягає до повного задоволення, понесені позивачем судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять. На підставі наведеного,

Outcome: approved