Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо - транспортною пригодою, зазначив, що 01 липня 2021 року транспортний засіб позивача марки Citroen модель С5 державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10.08.2021 року у справі № 723/2722/21 винуватцем ДТП визнано відповідача [PERSON] [INFO] , який керував транспортним засобом марки Renault Duster. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] за шкоду завдану третім особам була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Позивач звернувся до відповідача «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та отримав страхове відшкодування в розмірі 71 092,07 грн. Однак даних коштів недостатньо для здійснення відновлювального ремонту, так, як згідно із висновком експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen С5 становить 142 279,65 грн. Відповідач здійснив на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 71 092,07 грн., однак мав би сплатити суму в розмірі 74 092,07 грн. (76692,07-2 600 = 74 092,07 грн. - виплата 71 092, 07 грн. здійснена, однак недоплачено 3 000 грн. Решту суми збитків, що перевищує ліміт відповідальності страховика повинен сплатити відповідач [PERSON] . Позивач стверджує, що прямі збитки завдані позивачу внаслідок ДТП не відшкодовані в повному обсязі, зокрема в розмірі 73 187, 58 грн. (144279,65 - 71092,07=73187,58 грн.). Позивачем понесені витрати на проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 2 000 грн., просить суд стягнути з відповідачів понесені збитки. Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» у судове засідання свого представника не направили, направили до суду відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на наступне. Розмір страхового відшкодування 71 092.07 грн. виплачений позивачу, був визначений шляхом зменшення суми матеріального збитку згідно експертизи 76 692.07 грн. на суму франшизи 2 600 грн., згідно полісу страхування № ЕР- 204062341 та згідно узгодження розміру страхового відшкодування, досягнутого з позивачем, що підтверджується заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 25.08.2021 року за підписом позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подавав, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] 01 липня 2021 року о 13 год. 15 хв. в м.Сторожинець по вул.Шевченка, керував транспортним засобом марки Renault Duster, номерний знак [NUMBER] та при виїзді на перехрестя з вулицею Чернівецька, не надав перевагу в русі автомобілю Citroen C5, номерний знак [NUMBER] , який рухався з правого боку по вул.Чернівецькій та скоїв з ним зіткнення. Вину відповідача [PERSON] у вчиненні даної ДТП встановлено постановою Сторожинецького районного суду від 10.08.2021 року. Автомобіль марки Citroen C5, номерний знак [NUMBER] належить позивачу [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Citroen C5, номерний знак [NUMBER] відповідно до п. 1.3 висновку судового експерта №64/21 складеного 29 липня 2021 року становить 142 279,65 грн. Розмір франшизи відповідно до Полісу обов`язковго страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР- 204062341 складає 2 600,00 грн., страхова сума на одного потерпілого - 130 000 грн. Сума страхового відшкодування, яка складає - 71 092,07 грн. перерахована позивачу відповідачем ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Інтуранс Груп" 27.08.2021 року згідно виписки від 30.08.2021 року по картковому рахунку позивача. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо - транспортної пригоди становить 76 692,07 грн. За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14, аналізуючи правозастосовну практику за ст.1166 ЦПК України, зазначила, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено статтею 1188 ЦК України, відповідно до положень частини першої якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди" під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки з зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільна правова відповідальність відповідача застрахована приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Інтуранс Груп", згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-106094223. Враховуючи, що відповідальність відповідача приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Інтуранс Груп", обмежується лімітом страхового відшкодування за шкоду завдану майну третіх осіб в розмірі 127 400 грн., відповідач здійснив на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 71 092,07 грн., однак мав би сплатити суму в розмірі 74 092,07 грн. (76692,07-2 600 = 74 092,07 грн.), тому сума в розмірі 3 000 грн. підлягає стягненню з відповідача. Дорожньо-транспортна пригода відбулось з вини відповідача [PERSON] , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Сторожинецького районного суду від 10.08.2021 року. Прямі збитки завдані позивачу внаслідок ДТП не відшкодовані в повному обсязі, зокрема в розмірі 73 187, 58 грн. (144 279,65 - 71 092,07=73 187,58 грн.), тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню збитки в сумі 73 187,58 грн. Крім того, стягненню з відповідача підлягають витрати на проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 2 000 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved