Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

23 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду до [PERSON] із зазначеним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання дитини малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач [PERSON] зазначив, що 22.07.2011 між ним та [PERSON] було укладено шлюб. З а час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між ними не склалося. Кожен має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. З 2018 року фактично сімейні стосунки припинилися. Відповідач за останні чотири роки постійно виїздила на роботу до іншої країни. На даний час остання проживає за кордоном, офіційно не працює, жодного спілкування з дитиною не підтримує, у його вихованні участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. Дитина наразі проживає разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 327941262 від 09.11.2010 позивач є співвласником даного нерухомого майна, а саме - квартири. За відомостями Криворізької територіальної громади 313757 від 19.09.2022, за вищезазначеною адресою є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (яка проживає разом з матір`ю відповідача). В квартирі створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини, житлові умови відповідають усім санітарно-гігієнічним нормам, зроблено сучасний ремонт, в квартирі чисто, прибрано. Про відповідальне ставлення позивача до батьківських обов`язків свідчить, у тому числі, характеристика, видана Криворізькою загальноосвітньою школою №119. Позивач займає посаду монтажника устаткування котельних установок у КПТМ «Криворіжтепломережа», його загальний дохід з березня 2022 по вересень 2022 становить 95500,89 грн. Таким чином, позивач забезпечує дитину всім необхідним для навчання та дозвілля, цілком та повністю віддається його вихованню, відповідально відноситься до виконання батьківських обов`язків, на обліку сім`я не перебуває. Оскільки згоди про місце проживання дитини з відповідачем не досягнуто, відповідач може самостійно, протиправно змінити місце проживання дитини. У зв`язку з чим звернувся до суду, щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2022 року справу передано упровадження судді Ковтун Н.Г. Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року провадження у справі за зазначеним позовом відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання. Одночасно ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей Саксаганської районної у місті ради висновок щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07 грудня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. 22.07.2011 уклав шлюб з відповідачкою, від спільного життя [INFO] у них народився син [PERSON] . Подружнє життя між ними не склалося,шшлюб було розірвано за ініциативи відповідачки. Відповідачка останні чотири роки постійно виїздила працювати за кордон. 4 березня 2023 року відповідачка виїхала за кордон для влаштування особистого життя. Про те, що з нею поїде син, мови не шло. Вона поїхала одна, потім до неї приїхала її донька [PERSON] . Протягом цього часу відповідачка проживає в іншій країні, з сином не спілкується, у його вихованні участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. Син проживає разом з ним, та знаходиться повністю на його утриманні. За слів доньки відповідачки [PERSON] йому відомо, що у відповідачки в Польші склались відносини з іншим чоловіком, від якого вона приховує наявність сина, тому вважає, що доля сина її не цікавить. В своїх поясненнях уточнив позовні вимоги, просив визначити місце проживання разом з ним без зазначення адреси. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив визнати місце проживання дитини з батьком. Заінтересована особа неповнолітній [PERSON] у суді вказав на те, що він навчається в школі, проживає разом з батьком. Мама поїхала від них, з ним не спілкується. Батько йому готує, допомогає робити уроки. Він хоче жити з батьком. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання. Представник третьої особи виконкому Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не з`явилася, від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі. До матеріалів справи долучила висновок Саксаганської районної у місті ради виконавчого комітету щодо визначення місця проживання [PERSON] . На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та заслухавши позивача, заінтересовану особу, суд дійшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, 22 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 265 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON] , де в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати - [PERSON] (а.с.11). Дитина наразі проживає з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 327941262 від 09.11.2010 позивач є співвласником даного нерухомого майна, а саме - квартири (а.с.12). Відповідно до характеристики родини неповнолітнього [PERSON] , виданої Криворізькою загальноосвітньою школою №119, вбачається, що за останні 4 роки мама виїздила на роботу до іншої країни, в цей час дитина залишалася з батьком. Зараз батьки дитини у стані розлучення. Батько дитини відповідально відноситься до виконання батьківських обов`язків, підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться успіхами у навчанні (а.с.14). Згідно довідки виданої №158/03 від 01.09.2022, виданої КПТМ «Криворіжтепломережа», позивач [PERSON] займає посаду монтажника устаткування котельних установок, та його загальний дохід з березня 2022 по вересень 2022 становить 95 500,89 грн. (а.с.15). Висновком виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у питанні щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , покладається на розсуд суду (а.с.24-25). Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що з мамою не спілкується, він її не бачить. Його вихованням займається батько. Він хоче жити разом з батьком. Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечить інтересам дитини, оскільки останній проживає з ним, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, його віку, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved