Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 липня 2017 року у справі № 496/1783/17, на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/6 на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області, по справі № 496/1783/17, з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) і до повноліття дітей. [INFO] старшому сину [PERSON] виповнилося 18 років, у зв`язку з чим припинилося стягнення аліментів на його утримання на підставі вищезазначеного судового рішення. Після досягнення старшою дитиною повноліття, державний виконавець Біляївського відділу державної виконавчої служби, в провадженні якого перебуває виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного вище рішення суду, зробив розрахунок розміру аліментів на утримання меншої доньки [PERSON] , та визначив його як 1/6 частина від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Однак такий розмір аліментів є недостатнім для нормального фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, що є порушенням положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Позивач зазначає, що покращився матеріальний стан відповідача, оскільки він з 19 жовтня 2021 року працює заступником директора ТОВ «ТЕКОМ АГРО ГРУП», де отримує пристойну заробітну плату, натомість як матеріальний стан стягувана аліментів погіршився, так як зросли потреби дитини, у зв`язку з чим зросли і витрати на її утримання. Ухвалою суду від 15.02.2023 року відкрито спрощене провадження по справі. До судового засідання позивач та її представник не з`явилися, однак від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої просила провести судове засідання без сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі (а.с. 44). Відповідач до судового засідання не з`явився, але до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, та просив позов залишити без задоволення (а.с. 45). Крім того, надав до суду відзив на позовну заяву та в обґрунтування вимог зазнавав, що має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Крім того погіршився стан його здоров`я, а саме надано третю групу інвалідності. Також просить, при розгляді справи щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з нього, за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 липня 2017 року у справі № 496/1783/17, на користь позивача [PERSON] врахувати те, що, відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року по справі № 496/4940/22, провадження № 2/496/1637/22, з відповідача стягуються, на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 3000 грн., щомісячно (а.с. 33-34). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 9 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). 16.11.2017 року видано виконавчий лист щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів, але не менше 50 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку (а.с. 7). Також, з відповідача на користь позивача, на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 3000 грн., щомісячно і до закінчення ним навчання, але не більше до досягнення сином 23 років (а.с. 9-10). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, за змістом норми ст.\~192\~СК України особа, яка отримує аліменти може звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів у випадку, якщо погіршилося її матеріальне становище або стан її здоров`я, або поліпшилося матеріальне або сімейне становище платника аліментів, а також стан його здоров`я. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Стаття 192 Сімейного Кодексу України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, містить перелік підстав для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192\~СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв`язку із змінами згідно Закону Україну «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VIII мінімального розміру аліментів. Так, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності вищезазначеним Законом. Тобто, таке збільшення відбувається в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Відповідно до п. п. 3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У позовні заяві позивачка посилається, що відповідач з 19 жовтня 2021 року працює заступником директора ТОВ «ТЕКОМ АГРО ГРУП», де отримує пристойну заробітну плату (близько 22 000 грн. на місяць), однак з вказаного приводу суду не надано відповідних доказів. Відповідачем зазначено, що він має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 35, 26). Крім того погіршився стан здоров`я відповідача, а саме надано третю групу інвалідності, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 37). Крім того, з відповідача на користь позивачки, на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2022 року, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 3000 грн., щомісячно і до закінчення ним навчання, але не більше до досягнення сином 23 років. Щодо інших підстав, то позивачка не довела, що майновий стан відповідача істотно покращився, а її погіршився, позивачка зазначає, щодо необхідності додаткових витрат на утримання дитини, та на підтвердження надано копії медичних довідок (а.с. 27, 28). Крім того, в матеріалах справи відсутнє рішення суду у справі № 496/1783/17, на підставі якого з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , - у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) і до повноліття дітей. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані \~докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed