Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частку жилого будинку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалася із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 88,0 кв. м, житловою площею 40,0 кв. м, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим Київським міським бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1978 року. Житловий будинок під літ. «А», загальною площею 88,0 кв. м, побудовано в 1958 році, сарай під літ. «Б» та погріб під літ. «Е» - у 1970 році, сарай під літ. «В» - у 1974 році, сарай під літ. «Г» - у 1976 році, який у 1980 році реконструйовано під гараж. Вказаний будинок та надвірні споруди побудовані його батьками під час шлюбу, однак право власності оформлено на батька згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 15 квітня 1965 року. Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , на час смерті спадкодавця проживав за адресою спадкового майна, а тому прийняв спадщину після смерті батька, однак з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки на час смерті батька був неповнолітнім і не досяг п`ятнадцятирічного віку. Враховуючи те, що законом не передбачений строк звернення до нотаріуса для оформлення прийнятої спадщини, він 08 жовтня 2019 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що 01 лютого 1979 року Першою київською державною нотаріальною конторою на вказаний будинок видано свідоцтво про право на спадщину за законом дружині спадкодавця - [PERSON] . При цьому у заяві про прийняття спадщини його матір [PERSON] вказала про відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , однак окрім неї спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були також діти спадкодавця: він, його брат [PERSON] та сестра [PERSON] . На думку позивача, [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на весь будинок, порушила його право на спадкування після смерті батька [PERSON] . Вважає, що він після смерті батька прийняв спадщину, яка складається із частки спірного житлового будинку, оскільки разом із матір`ю, братом та сестрою постійно проживав зі спадкодавцем до дня його смерті у вказаному будинку. [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] були він, його брат і сестра. 05 лютого 2008 року він та його сестра [PERSON] подали до нотаріальної контори спільну заяву про відмову від належної їм частки спадкового майна [PERSON] на користь [PERSON] 27 березня 2008 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . Зазначав, що він, його дочка та онука зареєстровані та проживають за адресою спірного житлового будинку, іншого житла не мають. Про порушення свого права він дізнався 08 жовтня 2019 року, отримавши постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням зазначеного, позивач просив: - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , видане 01 лютого 1979 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кушніренко Л.А. на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі 5дн-1012, а саме на частку спадкового майна, що складається з житлового будинку, загальною житловою площею 40 кв. м, у плані зазначений під літ. «А», з такими службовими приміщеннями: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е», споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , видане 27 березня 2008 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О. на ім`я [PERSON] , ідентифікаційним номер [NUMBER] , та зареєстроване в реєстрі № 1-932, а саме на частку спадкового майна, що складається з житлового будинку, житловою площею 12,40 кв. м, у плані зазначений літ. «А», з відповідними надвірними будівлями і спорудами: сараї за літ. «Б», «В», вбиральня за літ. «Д», погріб з шийкою за літ. «Е», спорудження № 1 , № І-ІІ , що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на частки житлового будинку, загальною площею 49,3 кв. м, у тому числі житловою площею 12,40 кв. м (на плані під літ. «А»), з відповідними частинами господарських будівель та споруд: сараїв (на плані під літ. «Б», «В»), вбиральні (на плані під літ. «Д»), погребу з шийкою (на плані під літ. «Е»), споруджень №1, № І-ІІ, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи ? ухвалою суду від 05 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 21 жовтня 2020 року о 16 год. 00 хв. (а. с. 33а-35, т. 1). ? 21 жовтня 2020 року у судове засідання сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 25 січня 2021 року о 12 год. 00 хв (а. с. 42, т. 1). ? 11 листопада 2020 року від Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 122/2007 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а. с. 46-69, т. 1). ?16 листопада 2020 року від Київського державного нотаріального архіву надійшла копія спадкової справи № 408/1979, заведена Першою київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 71-84, т. 1); ?25 січня 2021 року розгляд справи відкладено на 24 лютого 2021 року о 14 год. 45 хв. (а. с. 89, т. 1); ?22 лютого 2021 року від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а. с. 102, т. 1); ?24 лютого 2021 року від представника [PERSON] - адвоката Корзнікова С.В. надійшла заява про застосування строку позовної давності (а. с. 95-96, 104-105, т. 1). ? 24 лютого 2021 року розгляд справи відкладено на 21 червня 2021 року о 12 год. 00 хв. (а. с. 106-107, т. 1). ?05 квітня 2021 року від представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли пояснення (а. с. 116-122, т. 1); ?14 червня 2021 року від представника позивача - адвоката Тагієвої Т.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи (а. с. 129-130, т. 1); ?25 червня 2021 року від представника відповідача - адвоката Корзнікова С.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи (а. с. 135, т. 1); ?30 червня 2021 року розгляд справи відкладено на 13 жовтня 2021 року о 14 год. 00 хв. (а. с. 137, т. 1); ?12 жовтня 2021 року від позивача [PERSON] та його представника - адвоката Мєстєчкіної О.І. надійшли заяви про відкладення розгляду справи (а. с. 140, 141, т. 1); ?13 жовтня 2021 року від представника відповідача - адвоката Корзнікова С.В. надійшла заява про залишення позову [PERSON] без розгляду (а. с. 142, т. 1); ? ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року позов [PERSON] залишено без розгляду (а. с. 147-149, т. 1); ?26 травня 2022 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а. с. 189-192, т. 1); ?розгляд справи призначено на 08 листопада 2022 року о 10 год. 00 хв. (а. с. 201, т. 1); ?у листопаді 2022 року від представника позивача - адвоката Мєстєчкіної О.І. надійшли пояснення на позовну заяву (а. с. 217-220, т. 1); ?08 листопада 2022 року оголошено перерву та призначено справу на 25 січня 2023 року о 14 год. 00 хв. (а. с. 231-233, т. 1); ?24 січня 2023 року від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій остання просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] (а. с. 237-238, т. 1); ?24 січня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Мєстєчкіної О.І. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами суду з використання власних технічних засобів у порядку частини третьої статті 212 ЦПК України (а. с. 249-250, т. 1); ? ухвалою суду від 24 січня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Мєстєчкіної О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , про розгляд цієї справи в режимі відео конференції (а. с. 4-5, т. 2); ?25 січня 2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Мєстєчкіної О.І. надійшла заява про поновлення пропущеного з поважних причин строку, яка мотивована тим, що позивач дізнався про порушення свого права 08 жовтня 2019 року, оскільки саме 08 жовтня 2019 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом 01 лютого 1979 року отримала матір позивача - [PERSON] (а. с. 7-11, т. 2); ?25 січня 2023 року судове засідання знято з розгляду та не фіксувалось технічними засобами у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві; справу призначено на 14 березня о 14 год. 00 хв.( а. с. 15, 16, т. 2); ?14 березня 2023 року судове засідання знято з розгляду та не фіксувалось технічними засобами у зв`язку з перебуванням судді Мицик Ю.С. на лікарняному; справу призначено на 18 квітня 2023 року о 10 год. 00 хв.(а. с. 19, 20, т. 2). Представники позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на доводи, що в ньому викладені. У разі пропуску позивачем строку звернення до суду, просили поновити його, оскільки про порушене право позивачу стало відомо лише в 2019 році. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Корзніков С.В. заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Представник відповідача посилався на те, що позивачу ще у 2008 році було достеменно відомо про те, що весь спірний житловий будинок належить його матері [PERSON] , від спадщини після смерті якої він відмовився на користь [PERSON] . Третя особа [PERSON] у письмовій заяві просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що позивач відмовився від спадщини після смерті [PERSON] та до 2019 року не порушував питання щодо спадкового будинку. Розгляд справи проводити за її відсутності. Представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у письмових поясненнях просив ухвалити справедливе, законне та обґрунтоване рішення, розгляд справи проводити за відсутності представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин [INFO] помер батько позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , та третьої особи [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина (а. с. 74, т. 1). Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 15 квітня 1965 року [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] (а. с. 14, 76, т. 1). 01 лютого 1979 року [PERSON] звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 73, т. 1). 01 лютого 1979 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кушніренко Л.А. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , а саме на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ. «А», що розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок дерев`яний, розташований на земельній ділянці розміром 986 кв. м., загальною житловою площею 40 кв. м, з такими службовими приміщеннями: сарай під літ. «Б», сарай під літ. «В», сарай під літ. «Г», погріб під літ. «Е» (а. с. 79, т. 1). [INFO] померла матір позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , та третьої особи [PERSON] - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина (а. с. 50, т. 1). З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори 31 січня 2008 року звернувся [PERSON] (а. с. 48, т. 1). 05 лютого 2008 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори зі спільною заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а. с. 49, т. 1). 27 березня 2008 року державним нотаріусом 16-ої київської державної нотаріальної контори Трапєзніковою З.О. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , у тому числі з урахуванням 2/3 часток, від яких відмовились [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно складається із: житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 лютого 1979 року. На земельній ділянці розташований житловий будинок, дерев`яний, житловою площею 12,40 кв. м, у плані зазначений літ. «А». Крім житлового будинку на ділянці розташовані: сараї за літ. «Б», «В», вбиральня за літ. «Д», погріб з шийкою за літ. «Е», спорудження № 1 , № І-ІІ (а. с. 67, т. 1). 08 жовтня 2019 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 80, т. 1). Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 жовтня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] його батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що 01 лютого 1979 року за реєстровим № 5дн-1012 Першою київською державною нотаріальною конторою на вищевказаний житловий будинок видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я дружини померлого [PERSON] (а. с. 84, т. 1). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК УРСР). Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Ураховуючи наведене, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном або подали державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Звертаючись до суду із цим позовом, [PERSON] вказував, що на час відкриття спадщини йому не виповнилось 15 років, тому він також має право на частину спадщини, що залишилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Мати позивача - [PERSON] , подаючи до Першої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вказувала, що інших спадкоємців, передбачених законом, немає. За неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди (статті 14 ЦК УРСР). Неповнолітні віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою свої батьків (усиновителів) або піклувальників (частина перта статті 13 ЦК Української РСР). Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] його сину [PERSON] виповнилося 14 років і у передбачений законодавством строк його законні представники або опікун до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися. Відповідно до статті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений законом, може бути продовжено судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Аналогічна норма міститься у статті 1272 ЦК України. Нормами ЦК УРСР не передбачено автоматичного прийняття спадщини неповнолітньою особою. Після досягнення повноліття у 1979 році позивач до нотаріуса не звертався, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] лише 08 жовтня 2019 року, а з цим позовом - у квітні 2020 року, тобто як з пропуском шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, так і зі спливом шести місяців після набуття ним повноліття. Виходячи з зазначеного, [PERSON] як спадкоємець першої черги мав право на спадкування за законом, але стосовно нього як неповнолітнього, а в наступному і ним самим у повнолітньому віці, не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак останній не прийняв спадщину. Посилання позивача на те, що на час відкриття спадщини він був неповнолітнім, а тому прийняв спадщину після смерті батька, є безпідставними, оскільки до 01 січня 2004 року діяли норми ЦК УРСР, які не передбачали прийняття неповнолітніми спадщини автоматично. На думку суду, задоволення вимог позивача про визнання за ним права на спадкове майно по закінченню майже 47 років після спливу встановленого законом для вчинення цієї дії шестимісячного строку в ситуації, коли право на спадщину вже оформлено спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] - [PERSON] , з урахуванням частки, від якої відмовились позивач та третя особа [PERSON] , є недопустимим, оскільки це порушувало б закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на справедливий суд в такому його елементі, як правова визначеність. Вимоги про визнання частково недійними Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимоги про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , в задоволенні якої судом було відмовлено. Отже, враховуючи відсутність доказів на підтвердження вчинення дій, що свідчать про прийняття позивачем спадщини після смерті батька, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Щодо строку позовної давності Представник відповідача подав заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, а представник позивача подав заяву про поновлення строку позовної давності. Застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18)). Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за його безпідставністю, оскільки позивач не надав доказів прийняття ним спадщини і порушення його прав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed