Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила встановити юридичний факт того, що заповіт [PERSON] від 13 січня 1997 року, посвідчений секретарем виконкому Браїлівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області Скалюк Н.М., зареєстрований в реєстрі за №5, складений на ім`я [PERSON] дійсно складений на користь [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , як спадкоємцем за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] спадкоємцем якої був [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що на день смерті батькові належав будинок у [ADDRESS] , який останній успадкував за заповітом після смерті матері [PERSON] . Вона спадщину після смерті батька прийняла, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того зазначає про наявну розбіжність у заповіті, складеному [PERSON] на користь померлого [PERSON] , а саме невірно вказане прізвище спадкоємця « [PERSON] » -замість вірного « [PERSON] », а тому звернулася до суду з метою встановлення вказаного юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі (арк. спр.48). Від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.35). Процесуальні дії у справі 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 07 березня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, в підготовчому засіданні оголошено перерву. 17 березня 2023 року в підготовчому засіданні оголошено перерву у зв`язку з повторним витребуванням доказів. 30 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. Фактичні обставини справи, встановлені судом 13 січня 1997 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно, де б воно не було, з чого не складалося, і взагалі те, що на день смерті їй належатиме і на що вона за законом матиме права [PERSON] (арк. спр.9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.спр.7). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в належному їй домоволодінні із земельною ділянкою в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті були зареєстровані: син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , онука - [PERSON] , правнук - [PERSON] (арк. спр. 21,23). Інформація про реєстрацію права власності спадкодавця [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок в [ADDRESS] у КП «Новоушицьке БТІ» - відсутня (арк. спр. 18). Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] становить 108 468 гривень (арк.спр.17). До складу домоволодіння входять: житловий будинок, веранда, сарай, літня кухня з підвалом, веранда, господарська будівля. Вказана обставина також підтверджується даними технічного паспорта (арк.спр.13-16). З даних довідки № 46 від 26 січня 2023 року вбачається, що після смерті [PERSON] фактично в управління і розпорядження спадковим майном вступив спадкоємець за заповітом [PERSON] (арк.спр.24). Даними спадкової справи №334-2014, заведеної 18 листопада 2014 року після смерті [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] 18 листопада 2014 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Інші спадкоємці відсутні (арк. спр. 63-71). Свідоцтвом на народження (арк.спр.5) підтверджується та обставина, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03 березня 1970 року, про шо свідчить свідоцтво про одруження (арк. спр.6). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.спр. 8). Вказане свідоцтво видане повторно 14 жовтня 2022 року із врахуванням змін стосовно відомостей про померлого, а саме змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану (арк. спр.10-11). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті була зареєстрована дружина [PERSON] , яка померла [INFO] (арк. спр. 20,22). Даними спадкової справи №147/2021, підтверджується, що позивач [PERSON] 30 липня 2021 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Спадкоємці за законом - дружина померлого [PERSON] [INFO] відмовилася від прийняття спадщини та обов`язкової частки у спадщині, донька померлого [PERSON] [INFO] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] . Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні (арк. спр. 37-47). Позивачу [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 29 листопада 2022 року (арк.спр. 19). З огляду на викладене виник спір про право на спадкове майно та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в іншому (позасудовому) порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо встановлення факту належності заповіту. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293, частиною шостою статті 294 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Крім того, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України ). Суд вважає доведеним факт складання заповіту [PERSON] на користь [PERSON] , незважаючи на те, що заповіт містить технічну помилку в написанні прізвища спадкоємця, а саме вказано « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », як останній зазначений у свідоцтві про смерть. Вказаним правочином було встановлено дійсне волевиявлення спадкодавця на розпорядження належним їй майном на випадок смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо визнання права в порядку спадкування. Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , тому застосуванню підлягають як норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI та норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 534, статті 549 ЦК 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Водночас застосуванню підлягає законодавство, що регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. На підтвердження права власності спадкодавця [PERSON] на спірний будинок позивач надала суду довідку Новоушицької селищної ради Хмельницької області № 44 від 26 січня 2023 року, видану на підставі записів погосподарських книг, які велися на підставі Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5. Саме записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності, на підставі яких органи БТІ здійснювали державну реєстрацію права власності. Таким чином право власності спадкодавця [PERSON] на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] підтверджене належними доказами та ніким не заперечується, а тому відповідно домоволодіння увійшло до складу спадщини, яку фактично прийняв [PERSON] в порядку статті 549 ЦК УРСР, як спадкоємець за заповітом, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном. Водночас позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] в порядку статті 1269 ЦК України, як спадкоємець першої черги, шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Зміна адреси спадкового домоволодіння, зокрема з [ADDRESS] на [ADDRESS] , пов`язана із прийняттям 17 липня 2020 року Верховною радою України постанови «Про утворення та ліквідацію районів». Зазначений факт є загальновідомим та доказуванню, в силу вимог частини третьої статті 82 ЦПК України, не підлягає. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Оскільки відсутності інші спадкоємці, які прийняли спадщину, Новоушицька селищна рада Хмельницької області, на території якої знаходиться спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Натомість саме бездіяльність спадкодавця щодо не проведення державної реєстрації права власності в установленому законом порядку на спірне спадкове майно є підставою для виникнення спору. Тому,

Outcome: approved