Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

14 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 20 червня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №292. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактично подружні відносини між ними припинилися з 30.03.2022, з цього часу спільне господарство не ведуть, разом не проживають, подальше перебування у сімейних відносинах є неможливим. 17 березня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, від неї через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 червня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №292 ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 775 від 11 вересня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.9). Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на життя, подальше їх сумісне проживання неможливе. Фактично шлюбні відносини припинено з 30.03.2022. За змістом ч. 1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved