Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

21 червня 2022 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Брухно В.С., звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О., у якому просить визнати виконавчий напис №254932 вчинений 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу\~ Остапенком Євгеном Михайловичем, таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, просить повернути їй стягнуті кошти по виконавчому провадженню №ВП67990529, у розмірі 5104 грн 76 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі виконавчого напису №254932 вчиненого 30 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» стягнуто заборгованість в розмірі 9510 грн 00 коп. 24 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. на підставі вказаного вище виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП №67990529, за яким були стягнуті кошти із заробітної плати позивача у розмірі 5104 грн 76 коп. Однак позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом. Позивач вважає, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норму закону. 23 червня 2022 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 23 червня 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження відповідача. (а.с.34) Ухвалу про відкриття провадження від 23 червня 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження, але була повернути до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Пояснень щодо вказаних заяв по суті\~ справи до суду не надав. (а.с. 33) Ухвалу про відкриття провадження від 23 червня 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватному виконавцю виконавчого округу Сумської області Савенку Ю.О. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження, але була повернути до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання». Пояснень щодо вказаних заяв по суті\~ справи до суду не надав. (а.с.40) 07 березня 2023 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. В обґрунтування клопотання зазначено, що сума витрати на правничу допомогу є неспівмірною та не відповідає розумності та дійсної вартості наданих послуг, складності справи. Предмет позову не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. А тому просить відмовити у стягнення витрат на правову допомогу, та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 35,36) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №67990529) від 24.12.2021 винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О., вбачається, що відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №254932 вчиненого 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з вимогою про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 9510 грн 00 коп. (а.с.10,11) Із заяви про примусове виконання рішення від 16.11.2021 вбачається, що заявник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося із зазначеною вище заявою до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О., в якому просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №254932 від 30.06.2021. (а.с.12) Відповідно до виконавчого напису вчиненого 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. запропоновано стягнути із [PERSON] невиплачені в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», якому ТОВ «Мілоан», відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №42-МЛ від 28.11.2019 за Кредитним договором №7405000 від 14.05.2019, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Також, у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27.11.2019 по 25.06.2021. Загальна сума заборгованості по кредитному договору 9510 грн 00 коп. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. (а.с. 13) Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XI (далі - Закон №3425-XI), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 88 Закону №3425-XI, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Пункту 2 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт 2 був внесений до Переліку на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в адміністративній справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, визнано незаконною та нечинною Постанову Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». У зв`язку з наведеним у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. В продовження, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованість перед кредитором. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не надав суду доказів того, що стягувачем надавалися документи, які передбачені зазначеним вище Порядком. [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, не було перевірено надіслання такої вимоги та отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту тощо. Із урахуванням наведеного вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В частині вимог щодо поверненню позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. На момент ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, із позивача вже було стягнуто в загальному розмірі 5104 грн 76 коп. в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, що слідує з довідки з місця роботи позивача виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» 08 червня 2022 року за №3/2238, щодо утримання з заробітної плати по виконавчому провадженню ВП №67990529. (а.с.23) Однак оскільки цим рішенням позовна вимога щодо визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню задоволена та виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, тому правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі (на виконання виконавчого напису) перестали існувати. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19, від 23.04.2019 року в справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року в справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року в справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 року в справі № 6-100цс15. У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від [PERSON] відпала, і вказані кошти у сумі 5104 грн 76 коп. підлягають поверненню позивачу. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)(Велика Палата Верховного Суду Справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтверджені витрати на правову допомогу, додано Договір №0501/1 про надання правової допомоги від 05.01.2022, акт приймання-передачі послуг, наданих адвокатом, згідно із Договором про надання правової допомоги №0501/1 від 05.01.2022, від 09.06.2022; квитанцію №0906/1 від 09.06.2022 , з якої вбачається що адвокатом Брухно В.С. прийнята від [PERSON] сума у розмірі 5000 грн; розрахунок судових витрат з детальним описом виконаних робіт. (а.с.15-22). Враховуючи вказане вище, суд приходить висновку про часткове задоволення клопотання\~ позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вареник О.Л. за квитанцією №2167057374206984 від 16.06.2022 сплачено судовий збір за позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 992 гривні 40 копійок. (а.с.1) Також, Вареник О.Л. за квитанцією №2167001374289584 від 16.06.2022 сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову в розмірі 496 грн 20 коп. (справа №589/1590/22, провадження 2-3/589/12/22.) З врахуванням зазначеного, з відповідача\~ на користь позивача слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 1488 гривень 60 копійок.

Outcome: approved