Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання природного газу, посилаючись на те, що відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, споживачем, здійснювалось фактичне споживання природного газу за адресою споживання: [ADDRESS] , постачальником якого був ТзОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП». Відповідно до розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Такий договір укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, споживачем [PERSON] було підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювалися відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу і на його ім`я відкрито абонентський рахунок № [NUMBER] . Позивач зазначає, що відповідач здійснював споживання природного газу, у період з лютого по березень 2021 року в загальному обсязі 186 куб.м, на загальну суму 1278,48 грн. Відповідач із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг позивача та фактично користувався послугами із газопостачання. Таким чином, позивачем виконано свої зобов`язання в повному обсязі, однак, відповідач добровільно не виконав свої зобов`язання щодо оплати послуг з газопостачання, внаслідок чого станом на 30.11.2022 виникла заборгованість в розмірі 1278,48 грн. Окрім того, за несвоєчасну сплату заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача за період з 26.03.2021 по 23.02.2022 року - 3% річних, що становить 35,20 грн. та інфляційні втрати - 112,75 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Тому, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст.178 ЦПК України, так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року за № 2496, та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року за № 2500 відповідачем, як споживачем за адресою споживання: [ADDRESS] , на підставі укладеного з позивачем ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» 10.12.2020 року договору на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України, здійснювалося фактичне споживання природного газу, був відкритий абонентський рахунок № [NUMBER] . Згідно даних про фінансовий стан споживача [PERSON] , останній за період з лютого 2021 по березень 2021 року спожив 186,00 куб.м. природного газу за тарифом 6,87352 грн./м.куб., у зв`язку з чим йому було нараховано до сплати 1278,47 грн., які споживач станом на листопад 2022 року не сплатив. Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У свою чергу, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пунктом 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобов`язання, у відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови виконання зобов`язання з постачання природного газу, отже позовні вимоги ТОВ «ЕНЕРДЖІТРЕЙД ГРУП» в частині стягнення боргу є обґрунтованими, а тому вказаний вище борг за надані послуги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1278,48 грн. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку інфляційних втрат та 3% річних по заборгованості [PERSON] за період з 26.03.2021 року по 23.02.2022 року, розрахованих позивачем, інфляційні втрати становлять 112,75 грн,, а 3% річних - 35,20 грн. Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року введено воєнний стан, строк якого продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, строком на 90 діб. Строк дії воєнного стану Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Відтак, хоч позивачем проведено нарахування інфляційних втрат та 3% річних до 24.02.2022, однак оскільки з наведеного вище вбачається, що на даний час на території України діє воєнний стан, на час якого Кабінетом Міністрів України забороняється не тільки нарахування, а й стягнення інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі 2224,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial