Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 02.03.2018 змінено розмір аліментів, стягнених з відповідача від 19.12.2016 року та прийнято визначено стягнення аліментів в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину на утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , починаючи з 09.02.2018 року і до повноліття дітей. Діти проживають із позивачкою та перебувають на повному її утриманні. На даний час їй стало відомо, що матеріальне становище відповідача є стабільним, він знаходиться на заробітках за кордоном. Однак, на даний час, витрати на потреби на дітей значно зросли, оскільки діти дорослішають та у зв`язку з цим змінюються та збільшуються фінансові витрати на їх утримання. Фактична сума аліментів на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину не покриває усіх витрат, які позивачка витрачає на їх утримання. А тому, враховуючи те, що відповідач не має інших утриманців, а стягуваний розмір аліментів не покриває витрат на утримання дітей, позивачка просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/2 частину заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 05.04.2023 року відповідач надіслав суду відзив на позов, в якому зазначає, що позивач не довела виникнення нових обставин, які є підставою для зміни способу стягнення аліментів, після ухвалання рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 02.03.2018 року.А також позивачка вже зверталась до суду( про стгянення 1/4 частини з усіх доходів відповідача). Однак судом було ухвалено рішення про стягнення аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. І з таким рішенням суду позивачка [PERSON] погодилась та не оскаржувала його в апеляційному порядку. Ухвалою суду від 10.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністтю та просить їх задоволити. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить відмовити у задоволені позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (копія на а.с.8). [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (копія на а.с.9). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (копія на а.с.10). Згідно інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , військова частина ( коп.а.с. на 11-14). 07.03.2012 рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмільницької області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (копія на а.с.16). 02.03.2018 рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмільницької області задоволено позов про зміну розміру аліментів.( коп.а.с. на 15). 24.04.2021 позивачка уклала шлюб, та змініла прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] "( коп. на а.с. 17). Довідками №1,14,153 від 01.03.2023 підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відвідують дитячу школу мистецтв ( коп. на а.с. 18-20). Довідкою №30 від 01.03.2023 підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відвідують спеціалізовану школу №214 ( коп.на а.с. 21-22). Наказом № 66 від 28.09.2022 року, виданого КП"Шкільне харчування Оболонського району м.Києва" , встановлено, що в школі дійсно є гаряче харчування за готівкові кошти( коп.на а.с. 23). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи\~законодавчими\~органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача\~аліментів\~у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Тобто, в даному випадку саме на позивача покладається обов"язок доводити обставини, які впливають на можливу зміну розміру аліментів. Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не навела виникнення нових обставин, які б були підставою для зміни способу стягнення визначених за рішенням суду аліментів, зокрема доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, а також доказів погіршення її матеріального стану. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, визначених статтею 192 СК України, для зміни способу стягнення аліментів. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з підстав їх недоведеності.

Outcome: dismissed