Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

у жовтні 2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до суду із вищевказаним позовом, в якому просили суд стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 16 330,43 грн, моральну шкоду у розмірі 500 000 грн та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що в провадженні Бориспільського районного суду Київської області перебувало кримінальне провадження № 42018111100000156 від 14.07.2018 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою суду від 31.08.2021 року у справі № 359/2062/19 провадження в справі було закрито та звільнено відповідача від кримінальної відповідальності від відбуття покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючої підстави, на що відповідач погодилася. Позивачі є потерпілими у кримінальному провадженні, подані ними цивільні позови залишені без розгляду. Вказують на те, що 30.04.2018 року у с. Вороньків Бориспільського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Transporter, д.з.н. [NUMBER] , яким керувала відповідачка [PERSON] та мопеда Delta Ex 50QT-B, без реєстраційного номера, під керуванням [PERSON] . Водій [PERSON] рухалася зі швидкістю близько 50 км/год. по автодорозі вул. Центральна с. Вороньків Бориспільського району в напряму центру села та не врахувала дорожню обстановку, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки ТЗ, внаслідок чого допустила зіткнення з мопедом [PERSON] , який виконував маневр повороту ліворуч з другорядної дороги і рухався попереду автомобіля відповідачки в попутному напрямку. У результаті ДТП водій мопеда Delta Ex 50QT-B [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. [INFO] [PERSON] помер від серцево-легеневої недостатності та інш. сукупних хвороб, які на думку судово-медичних експертів не перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП. Однак позивачі наголошують, що отримані травми вплинули на життєдіяльність [PERSON] . Він постійно потребував стороннього догляду, зокрема дружини та доньки. Внаслідок дій відповідача, позивачі з метою підтримання стану здоров`я [PERSON] здійснювали витрати на хірургічне втручання та лікування. Всього було витрачено 16 330,43 грн, а тому на користь [PERSON] просили стягнути з [PERSON] кошти у розмірі 8455,43 грн, на користь [PERSON] - 7875 грн. З огляду на характер вчиненого злочину та його наслідки позивачам було заподіяно моральну шкоду, що полягає у перенесених стражданнях, негативних психологічних переживаннях, які обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистостей. Зважаючи на викладене, вважають, що для відшкодування моральної шкоди, завданими злочинними діями відповідача достатньою була б одноразова виплата в розмірі 200 000 грн на користь [PERSON] та 300 000 грн на користь [PERSON] . Разом з позовною заявою представником позивачів - [PERSON] подано заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] та [PERSON] прийнято до розгляду і відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 13 жовтня 2021 року у задоволенні заяви представників позивачів про забезпечення позову відмовлено. Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва від 20.04.2022 року справа 752/24877/21 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 60). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 5 липня 2022 року справу прийнято до провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 62). Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У грудні 2022 року відповідачка [PERSON] в особі представника, адвоката - Саламатової А.Г. подала до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечує висунуті вимоги повністю як необґрунтовані з огляду на наступне. Зазначає, що відповідно до висновку експерта № 101/238/тр, виконаний на підставі ухвали ст. слідчого судді Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області, смерть [PERSON] настала від хронічної ішемічної хвороби серця з розвитком серцево-легеневої недостатності. Відмічається компресійний перелом тіла L3-L4, косо-поперековий перелом дуги L3, що могли утворитися від дій топого (их) предмету (ів) на момент спричинення мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і не знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 238 при судово-медичному дослідженні медичної документації [PERSON] відмічається компресійний перелом тіла L3-L4, косо-поперековий перелом дуги L3, що могли утворитися від дій топого (их) предмету (ів), враховуючи локалізацію та морфологічні особливості, міг утворитися від удару і, ймовірно від падіння. Вказує на те, що згідно з висновком судової автотехнічної експертизи, тілесні ушкодження, отримані [PERSON] в результаті його падіння зі свого мопеду під час ДТП, спричинені йому в результаті і його порушення ПДР України. Додані до позовної заяви документи не підтверджують факт спричинення збитків та/або матеріальної шкоди позивачам. Не доведено доказами та належними обґрунтуваннями і розмір моральної шкоди, яка спричинена саме ДТП, а не смертю [PERSON] , оскільки його травми не пов`язані з ДТП. Також звертає увагу на те, що позивачами не враховано принцип розумності при заявлені суми відшкодування. Просить відмовити у задоволенні позову і стягнути з позивачів 42 000 грн на користь відповідачки судові витрати на правничу допомогу. Усудовому засіданні 24.04.2023 року сторони у справі відсутні. Позивачки [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Литвиненко А.В. просила розглянути справу за її відсутності з урахуванням заперечень викладених у відзиві на позов. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] є його дружиною, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15,16). 30.04.2018 року у с. Вороньків Бориспільського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Transporter, д.з.н. [NUMBER] , яким керувала відповідачка [PERSON] та мопеда Delta Ex 50QT-B, без реєстраційного номера, під керуванням [PERSON] . Як встановлено судом, що 30.04.2018 року близько 12 години водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, д.з.н. [NUMBER] , рухалася зі швидкістю близько 50 км/год. по автодорозі вулиці Центральна села Вороньків Бориспільського району Київської області, в напрямку центру села. Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні під час руху водій [PERSON] , проявляючи злочинну недбалість, не врахувала дорожню обстановку, в момент виникнення небезпеки для руху, яку вона спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки ТЗ, чим грубо порушила п.п. 2.3 «б»,12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001та введених в дію з 01.01.2002, внаслідок чого допустила зіткнення з мопедом «DELTA EX 50QT-B», без реєстраційного номера, під керуванням [PERSON] , який виконавши маневр повороту ліворуч з другорядної автодороги, рухався попереду автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер [NUMBER] , в попутному напрямку. В результаті ДТП водій мопеда «DELTA EX 50QT-B», без реєстраційного номера, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіл хребців L3-L4, косо-поперекового перелому правої половини дорсальної частини дуги L3, які згідно висновку експерта №101/238/тр від 08.10.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018111100000156 від 03.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України. Порушення [PERSON] п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з ДТП та спричиненням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Як вбачається з карти виїзду екстреної медичної допомоги № 1915 від 30.04.2018 року [PERSON] скаржився на біль в поперековій ділянці. Зі слів пацієнта їхав на мопеді заїхав в яму і впав. Від госпіталізації категорично відмовився. Попередній діагноз: садни м`яких тканин, лоба і обох кистей; забій поперекового відділу хребта (а.с. 85). Відповідно до Висновку експертного дослідження № 238 від 15.07.2018, зробленого на підставі наплавлення ст. слідчого Бориспольського ВП ГУ НП України в Київській області капітана поліції Н.А. Ліб, з наданої медичної картки № 5328/234/464 стаціонарного хворого Бориспільської ЦРЛ відомо: [PERSON] госпіталізований по направленню лікаря травматолога від 12.05.2018 з діагнозом: забій поперекового відділу хребта, виражений больовий синдром, в травматологічне /нейрохірургічне відділення. 15.05.2018 огляд кардіолога: діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, кардіосклероз, атеросклероз аорти і вінцевих судин. 05.06.2018 МРТ попереково-крижового відділу хребта: МР-ознаки поперекового перелому тіла L3 хребта. Дегенеравно-дистрофічні зміни поперекового-крижового відділу хребта. Деформуючий спондилез. 08.06.2018 ЕКГ заключення - синусова тахікардія, гіпертрофія лівого шлуночка. 11.06.2018 виконана операція ляминектомія на рівні L2 L3, пошарове вшивання рани з встановленням гумового випусткника. [INFO] зафіксована біологічна смерть [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2018) (а.с. 30). Смерть [PERSON] настала від хронічної ішемічної хвороби серця з розвитком серцево-легеневої недостатності. При судово-медичному дослідженні трупа та медичної документації відмічається компресійний перелом тіла L3-L4, косо-поперековий перелом дуги L3, що могли утворитися від дій топого (их) предмету (ів) на момент спричинення мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і не знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з причиною смерті [PERSON] (а.с. 78). У Висновку експерта № 101/238/тр від 08.10.2018, виконаного на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області за матеріалами кримінального провадження №42018111100000156, зазначено, що враховуючи кількість, морфологічні особливості, характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, що описані в медичній документації та вказані в п.1б Висновку, можна зробити висновок, що дані ушкодження могли утворитись за обставин, викладених в ухвалі про проведення експертизи, а саме внаслідок ДТП, і можуть відповідати даті травми 30.04.2018 (а.с. 81). За матеріалами кримінального провадження, на підставі ухвали про призначення автотехнічної експертизи, судовим експертом Експертно-криміналістичного центру Грабовським О.І. було зроблено висновок № 12-1/1867 від 22.10.2018 (а.с. 82), відповідно до якого: 1.В заданій дорожній ситуації водій автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» реєстраційний номер [NUMBER] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. 2.За даних дорожніх обставин, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» мав технічну можливість попередити зіткнення з мопедом без реєстраційного номера шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху водію. 3.В заданій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. 4.В заданій дорожній ситуації водій мопеда «DELTA EX 50QT-B», без реєстраційного номера повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 та 16.11 ПДР України. 5.За даних дорожніх обставин, технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» водієм мопеда «DELTA EX 50QT-B», без реєстраційного номера полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 та 16.11 ПДР України. 6.В заданій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія мопеда «DELTA EX 50QT-B» вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 10.1 та 16.11 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу мопеда «DELTA EX 50QT-B» від 09.07.2018 року встановлено зовнішнє пошкодження: деформація задньої частини (а.с. 83). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2021 року у справі № 359/2062/19 водія [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.49 КК України, від відбуття покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження №42018111100000156, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2018, за обвинуваченням [PERSON] , закрито. Цивільний позов у кримінальному провадженні було залишено без розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Позивачі [PERSON] та [PERSON] вважаючи, що саме з вини [PERSON] , дії якої не відповідали вимогам ПДР їм завдана матеріальна шкода, просять стягнути з відповідача 16 330,43 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частинами 1-3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обов`язок доведення вини, власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. Така ж правова позиція висловлена у висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 08 листопада 2018 року (справа №336/3665/16-ц). Представник відповідача посилається як на підставу відмови у позові на ту обставину, що позивачами не доведено доказами та належними обґрунтуваннями факт спричинення і розмір їм матеріальної та моральної шкоди, які спричинені саме ДТП. Суд вважає, що позивачами не доведено належними докази заподіяння їм відповідачкою [PERSON] матеріальної шкоди у сумі 16 330,43 грн. З наданих квитанцій та товарних чеків (а.с. 17-29) не вбачається, що саме ними були понесені ці витрати, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки коштів у сумі 16330,43 на користь позивачок не підлягають задоволенню. Також позивачами заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку вони оцінюють у 500 000 грн 00 коп. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості. Пунктом 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі. Наданими суду документами позивачами не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 500 000 грн. Дана сума є завищеною. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що моральна шкода позивачам, завдана діями відповідачки їх батьку та чоловіку, спричинила та буде спричиняти душевні страждання протягом усього їхнього життя. При цьому суд враховує, що тілесні ушкодження [PERSON] з`явились також у зв`язку з його особистою необережністю та порушенням Правил дорожнього руху України, що призвели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а тому тягне за собою зменшення суми відшкодування. З огляду на те, що позивачі просили стягнути на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 500 000,00 грн, то з урахуванням зазначених обставин стягненню підлягає сума у розмірі 50 000,00 грн, що на думки суду є належним відшкодуванням у даному випадку. В решті заявлених вимог слід відмовити. З огляду на висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , заявлених до [PERSON] , понесені останньою витрати на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. Відповідно до правил статті 142 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого були звільнені позивачки при зверненні до суду з позовом у розмірі по 908 гривень за кожну позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial