Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] 31 січня 2023 року звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, посилаючись на те, що 2 серпня 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Воле-Баранецькій сільській раді Самюірсбкого району Львівської області. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . На даний час син [PERSON] є повнолітнім і навчається на другому курсі денної форми навчання в Національному університеті «Львівська політехніка», на державній формі, за спеціальністю «Право», термін навчання - до червня 2025 року. [PERSON] навчається на платній основі, 28 липня 2021 року позивачкою за особисті кошти оплачено вартість освітньої послуги за 2021/2022 навчальний рік в розмірі 31000 грн., загальна вартість платної освітньої послуги за весь термін навчання без урахування інфляції становить 124000 грн. Позивачка зазначає, що син не має самостійних доходів, на сьогоднішній день позивачка не взмозі самостійно здійснювати його тримання, оскільки ніде офіційно не працює, має дохід лише з тимчасових заробітків, відповідач добровільно матеріально сину не допомагає. Покликаючись на зазначені обставини позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період його навчання в Національному\~університеті «Львівська\~політехніка»,\~на державній\~формі,\~за спеціальністю\~«Право»,починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ним двадцяти трьох років. На адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Львівській області 1 лютого 2023 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було направлено запит щодо доступу до персональних даних відносно [PERSON] (а.с. 20). Самбірським міськрайонним судом Львівської області 8 березня 2023 року отримана відповідь про реєстрацію місця проживання [PERSON] (а.с. 22). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 березня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23). Позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с. 18). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом отримання повістки про виклик до суду (а.с.31), у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. За зазначених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка відповідача [PERSON] не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Воле -Баранецькою сільською радою Самбірського району Львівської області (а.с. 12). [PERSON] навчається на другому курсі в Національному університеті «Львівська політехніка», за денною формою здобуття освіти, за спеціальністю «Право», термін навчання для здобуття освітнього ступеня бакалавр додержавній формі - до червня 2025 року, що підтверджується договором № 81-16к від 28 липня 2021 року про надання платної освітньої послуги (а.с. 14) та довідкою № 20/2023 від 13 січня 2023 року (а.с. 15). Загальна вартість навчання складає 124000,00 грн. (а.с.14). За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що її син [PERSON] навчається на денній формі навчання, то не має змоги працювати, не має інших джерел доходів і потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку обох батьків. Грошове забезпечення позивача здійснює його мати, [PERSON] , а саме: оплату проживання в гуртожитку, поточні витрати на придбання продуктів харчування, одягу, проїзд до місця навчання. Відповідач не покриває частини витрат необхідних для навчання позивача. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Також судом враховується та обставина, що позивач, як повнолітня особа, повинна та може вживати заходи для свого власного забезпечення. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач є особою працездатного віку, тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Окрім того, ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають до задоволення. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, стан здоров`я сторін, матеріальне становище відповідача. Також суд враховує необхідність придбання продуктів харчування, одягу, проїзд, предметів і речей для навчання тощо. Тому суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період його навчання в Національному\~університеті «Львівська\~політехніка»,\~за спеціальністю\~«Право»,починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ним двадцяти трьох років. Зважаючи на положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., оскільки позивачка, при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved