Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей. Позов обґрунтований тим, що з 14 червня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; та [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2022 року, у зв`язку з тривалими конфліктами, та неможливістю подальшого спільного проживання. Діти фактично проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] , де створені всі необхідні умови для життя, навчання та виховання дітей. Позивач працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді старшого майстра виробничої дільниці Конверторного цеху та має стабільний дохід, робочий день дозволяє займатися з дітьми, проводити разом з ними дозвілля та піклуватися про них. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи Рассомаха С. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дослідивши всі обставини, викладені в позовній заяві, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 14 червня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір`ю - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10). [PERSON] належать на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] ; та [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14 ,15). Згідно довідок № 125806 від 17.02.2023, № 125868 від 20.02.2023 [PERSON] працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.16, 17). [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] , та батьками [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , квартира складається з 4 кімнат, умови проживання задовільні, наявне газо-, водо-, електро- постачання, централізоване опалення. Житло облаштоване меблями та побутовою технікою. Діти мають окрему кімнату з окремими спальними місцями, є стіл для навчання, ноутбук, дитячі речі, іграшки, наявні запаси продуктів харчування. Батько піклується про дітей, забезпечує усім необхідним для життя та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 24.02.2023 № 11/10-25/177 (а.с.18). Діти [PERSON] , [PERSON] відвідують Комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садочок) № 136 Криворізької міської ради з 03.09.2018, та з 08.09.2021 по теперішній час; та обслуговуються сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради, що підтверджується довідками від 24.02.2023, та від 27.02.2023 (а.с.20, 21). У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Частиною 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (МАМСНUR v UKRAINE, № 10383/09, § 100 ЄСПЛ від 16.07.2015). Таким чином, судом встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме інтересам дітей, що відповідно підтверджується висновком Центрально-Міської районної у місті ради виконавчий комітет від 14.04.2023 року, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, становить 1073 грн 60 коп., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved