Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У грудні 2022 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради (далі по тексту - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Мати дівчинки померла. Наразі за заявою батька дитина влаштована до КЗ КОР «Великополовецька спеціальна школа І-ІІ ступенів». За час перебування дитини в закладі батько не телефонував ні до школи, ні дочці, не цікавиться нею, її здоров`ям та навчанням, не забирав її на вихідні додому. Неодноразово відповідач був помічений у стані алкогольного сп`яніння у сумнівній компанії чоловіків та жінок. На виклики до служби у справах дітей для проведення бесіди та засідання комісії не з`являвся. Вищенаведене свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, судові повістки повернулись без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 21.12.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши документи, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) (а.с. 14). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.11.2021 №22-13/3930, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). 10.09.2018 року надійшла заява гр. [PERSON] , рідної тітки [PERSON] , про те, що дитина не відвідує загальноосвітній навчальний заклад, а батьки нічого не роблять для влаштування дочки на навчання. Як зазначала гр. [PERSON] , мати малолітньої, гр. [PERSON] , є інвалідом II групи, практично не ходить, батько, гр. [PERSON] , працюючи офіційно, поводить себе неадекватно, часто вживає алкогольні напої (а.с. 34). У листі від 22.10.2018 року №57 Фастівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №5 стосовно [PERSON] , зазначається про порушення дисципліни, пропуски навчальних занять без поважних причин. Батьки на таку поведінку дочки не реагували, жодних з рекомендованих навчальним закладом дій щодо корекції поведінки дитини не здійснювали (а.с. 25). Згідно листа Фастівського відділення поліції Васильківського ВП ГУ НП в Київській області від 24.10.2018 №7694/109/1004/00/2018, виявлено факт розбещення малолітньої [PERSON] учнями НВК СЗОШ №9. Відомості по даному факту було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України. Але батьки малолітньої [PERSON] не зверталися з приводу будь-яких неправомірних дій щодо своєї дитини (а.с. 41). На підставі наказу Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради від 25.10.2018 року №62, взято на профілактичний облік [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах (а.с. 17). У листі від 04.12.2018 року №77/1 Фастівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №5 стосовно [PERSON] , зазначається про порушення дисципліни, пропуски навчальних занять без поважних причин, вкрай негативну поведінку [PERSON] , схильність її до жебракування. Батьки на таку поведінку дочки не реагували, жодних дій щодо впливу на поведінку дитини не здійснювали (а.с. 24). [PERSON] та [PERSON] перебували у Центрі для нарко- і алкозалежних осіб «Дім Матері Дитини» для проходження курсу реабілітації [PERSON] з 10.12.2018 року, що вбачається із довідки №37 від 11.12.2018 року (а.с. 33). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 16). За направленням №105 від 12.09.2019 року [PERSON] була влаштована до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» на підставі заяви батька від 03.09.2019 року та клопотання служби у справах дітей (а.с. 32). На підставі клопотання служби у справах дітей та сім`ї від 28.12.2019 року згідно листа №3-01/20 від 13.01.2020 року [PERSON] повернуто в родину (а.с. 31). Згідно характеристики [PERSON] , що складена головою будинкового комітету, батько проживає разом із дочкою, інколи зловживає алкоголем, що не дає у повному обсязі займатися вихованням дитини (а.с. 38). Деякий час протягом 2020 та 2021 року [PERSON] проживала у бабусі, [PERSON] (а.с. 35), навчалася у Фастівській ЗОШ №5 за індивідуальною формою навчання. Бабуся забезпечила дитину необхідним шкільним приладдям, сезонним одягом, уроки [PERSON] без поважної причини не пропускала, навчальні заняття часто виконувала. Батько, [PERSON] навчанням дочки не цікавився, з класним керівником зв`язок не підтримував, батьківські збори не відвідував. (а.с. 23). 03.11.2021 року до Служби у справах дітей та сім`ї надійшло повідомлення Фастівського районного управління поліції про знайдену дитину, [PERSON] , яку було виявлено 02.10.2021 року біля супермаркету «Сільпо», дівчинка просила про допомогу, вона не могла потрапити до квартири (а.с. 40). 02.11.2021 року [PERSON] було влаштовано до дитячого відділення КНП ФМР «Фастівська ЦРЛ». Продукти харчування, засоби гігієни, особисті речі дитині приносила бабуся, батько відвідував дочку два рази (а.с. 30). 23.11.2021 року [PERSON] була влаштована на навчання до КЗ КОР «Великополовецька спеціальна школа І-ІІ ступенів». Відповідно до листа №67 від 22.02.2022 року, надісланого адміністрацією навчального закладу, батько лише один раз приїжджав до закладу - привіз дочку на заняття. Після того жодного разу не відвідував, не забирав на вихідні та канікули, не цікавився життям, здоров`ям та навчанням дочки. Діною опікувалася бабуся, [PERSON] , забирала додому, забезпечувала одягом та взуттям, канцтоварами. Поверталася на навчання дитина завжди вчасно, охайна, мала з собою чистий змінний одяг (а.с. 21). Після початку військового вторгнення Російської Федерації на територію України, 24.02.2022 року, [PERSON] за проханням закладу терміново забрала онуку до себе додому, де дитина і перебувала до 06.09.2022 року. Згідно пояснення [PERSON] , з жовтня 2021 по вересень 2022 року онука, [PERSON] , перебувала на її вихованні та утриманні. За цей рік батько, [PERSON] , жодного разу не цікавився дочкою, не телефонував, грошової допомоги не надавав. В серпні 2022 року був випадок, коли батько проходив повз їх будинок, [PERSON] побачила його, кликала, бігла за ним, але батько навіть не зупинився і не повернувся, зробив вигляд, що не чує. [PERSON] повідомила, що 06.09.2022 року привезла [PERSON] до навчального закладу, але забирати її більше не в змозі. Бабуся зазначає, що за віком та станом здоров`я не може взяти на себе відповідальність за життя та здоров`я дитини, тим паче під час військового стану та воєнних дій в Україні (а.с. 36). Відповідно до характеристики голови будинкового комітету [ADDRESS] , [PERSON] , від 30.09.2022 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Неодноразово був помічений у стані алкогольного сп`яніння у сумнівній компанії чоловіків та жінок. Офіційно ніде не працює, живе за рахунок тимчасових підробітків разом зі співмешканкою. Сусіди неодноразово скаржилися на його поведінку та спосіб життя. неповнолітню [PERSON] не було видно за даною адресою більше року (а.с. 37). Судом також встановлено, що неодноразово здійснювалися виклики [PERSON] на бесіду до служби у справах дітей та сім`ї щодо з`ясування стану виконання ним своїх обов`язків відносно дочки [PERSON] . Крім того, дитина має наявні медичні діагнози, що потребують постійного догляду за дитиною (а.с. 19). Факти зловживання відповідачем алкогольними напоями підтверджено поясненнями бабусі [PERSON] - [PERSON] , тітки [PERSON] , працівниками служби у справах дітей, голови будинкового комітету. Згідно Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №14 від 02.11.2022 року, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с. 9-13). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При винесенні рішення у справі судом враховано висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] , яка наразі перебуває у КЗ КОР «Великополовецька спеціальна школа І-ІІ ступенів». Батько лише один раз приїжджав до закладу - привіз дочку на заняття. Після того жодного разу не відвідував, не забирав на вихідні та канікули, не цікавився життям, здоров`ям та навчанням дочки. З місця проживання відповідач характеризується вкрай негативно. Неодноразово був помічений у стані алкогольного сп`яніння у сумнівній компанії чоловіків та жінок. Офіційно ніде не працює, живе за рахунок тимчасових підробітків разом зі співмешканкою. Сусіди неодноразово скаржилися на його поведінку та спосіб життя. Варто також зазначити, що така негативна поведінка батька носить тривалий характер, оскільки дитина перебуває на обліку з 25.10.2018 року, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Протягом вказаного часу відповідач не змінив у кращу сторону своє ставлення до дочки, так як його відношення до її утримання, виховання та розвитку є вкрай безвідповідальне. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї дочки не займається і ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не проявляє до дітей щонайменшої батьківської турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] . Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючись щодо вказаної вимоги, суд дійшов висновку, що саме в інтересах дитини слід позов у цій частині задовольнити. При цьому, визначаючись з розміром аліментів, суд враховує, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. За наведеного, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, обов`язок батька по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та можливим визначити розмір аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки доходів (заробітку) відповідача. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 06 грудня 2022 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки на час винесення даного судового рішення, органом опіки та піклування питання щодо встановлення опіки та піклування над дитиною не вирішувалось, тому слід зобов`язати Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради відкрити на [PERSON] , [INFO] , особистий рахунок у Державному ощадному банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, для перерахування аліментів, стягнутих з відповідача. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 984,80 грн. (992,40 грн. * 2) за задоволені позовні вимоги про позбавлення батьківських права та стягнення аліментів, так як позивач звільнений від сплати судового збору за даними вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: approved