Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

24.05.2019\~року позивач МКП Миколаївводоканал звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 11 916,40 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 19.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] та Міським комунальним підприємством Миколаївводоканал було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водопостачання №20910311, умовами якого передбачено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачених договором. Згідно п.2 договору суб`єктами користування послуг є 6 осіб, членів сім`ї - 8. Позивач зазанчив, що Договір укладений до 31.12.2016 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовжений, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Нарахування за надані послуги виконувалось відповідно до норм затверджених рішеннями Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998р. та №592 від 14.07.2017р., а саме згідно благоустрою помешкання: водопостачання з розрахунку 6,00 м3 на 1 людину на місяць. Прилади обліку води в квартирі боржників не встановлені. Вказав, що нарахування послуг водопостачання та водовідведення здійснювалося з урахуванням 25% знижки на оплату цих послуг, яка надана [PERSON] з 01.01.2006 року по 15.03.2016 року, як дитині війни відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни та з урахуванням 50% знижки на оплату цих послуг, яка надана [PERSON] з 09.06.2011 року по 30.06.2015 року, як багатодітній сім`ї відповідно до Закону України Про охорону дитинства. МКП Миколаївводоканал у повному обсязі та належним чином виконував свої обов`язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення. 13 травня 2016 року між МКП Миколаївводоканал та [PERSON] був укладений договір про добровільне погашення заборгованості з розстрочкою платежу № 3381. За умовами цього договору боржникові надавалась розстрочка по погашенню заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 2117,54 грн., яка існувала станом 13.05.2016р. Відповідачі зобов`язались щомісячно сплачувати заборгованість рівними частинами в розмірі 88,23 грн. Оплата останньої частини заборгованості повинна була бути здійснена відповідачами до 31 травня 2018р. Однак в порушення умов договору Відповідачами не здійснювалось жодного платежу за договором та частково оплачувались поточні платежі. В результаті систематичного неналежного здійснення відповідачами оплати за поточне споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 20.05.2019 року існує заборгованість в розмірі 11 916,40 грн. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.10.2019 р. позовні вимоги МКП "Миколаївводоканал" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення були задоволені, та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за спожиті\~послуги з\~централізованого водопостачання\~та водовідведення\~станом на\~20.05.2019\~року у\~розмірі 11\~916,40\~грн. Також з відповідачів на користь позивача стягнутий судовий збір по 320,16 грн. з кожного. 02.04.2020 р. відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] звернулися до Корабельного районного суду м. Миколаєва з заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі №488/2264/19 за позовною заявою МКП "Миколаївводоканал" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення. У своїй заяві заявники не погодилися з заочним рішенням суду від 28.10.2019 р. через те, що дана справа розглядалась за їх відсутності. Жодного виклику до суду і жодного рішення по вказаній справі вони не отримували. Тому вважали, що рішення ухвалене без врахування обставин та доказів, про які вони можуть повідомити суду та які можуть суттєво вплинути на вирішення справи. Також заявник зазначили, що зміст судового рішення не містить відомості про об`єкт нерухомості до якого здійснювалось постачання води та надавались послуги з водовідведення, а саме відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Якушевою О.І. від 30.08.2009 року р. № 1806, власниками 2/3 частин житлового будинку [ADDRESS] є: [PERSON] , 1/3 частина, [PERSON] , 1/3 частина. Інша 1/3 частина житлового будинку належить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої міської Ради депутатів трудівників Миколаївської області від 07.07.1972 року, зареєстрованого у МЕТІ від 07.07.1972 року за р. № 2936. Тобто, житловий будинок належить вказаним особам на праві спільної часткової власності. Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення з заявниками не укладався і ними не підписувався, вони не брали на себе договірних зобов`язань по отриманню та оплаті послуг водопостачання та водовідведення до житлового будинку [ADDRESS] . Більше того, вони фактично не проживають у вказаному житловому будинку з 1995 року і до сьогоднішнього дня, їхнім постійним місцем проживання є: [ADDRESS] . Тобто, послугами з водопостачання та водовідведення до житлового будинку [ADDRESS] заявники не користуються з 1995 року і по сьогодні. Ухвалою суду від 14.05.2020 року заочне рішення Корабельного районного суду від 28.10.2019 року по цивільній справі № 488/2264/19 за позовною заявою МКП "Миколаївводоканал"\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~спожиті послуги\~водопостачання та\~водовідведення - скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 15.01.2021 р. представником позивача була надана заява про уточнення розміру позовних вимог, згідно з якою, посилаючись на положення п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 15.01.2021 р. в сумі 12 888,34 грн. В судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. У своїй заяві також зазначив, що позивач не отримував від відповідачів жодних підтверджувальних документів (передбачених чинним законодавством) щодо неотримання ним послуг у зазначений у позовній заяві період. Вказав, що відповідачами не здійснено жодних дій для з`ясування суми заборгованості, укладення договору реструктуризації боргу або оплати заборгованості, надавши розрахунок заборгованості станом на 21.03.2023 р. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, проте про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, причини їх неявки суду не відомі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] та Міським комунальним підприємством Миколаївводоканал був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водопостачання № 20910311, умовами якого передбачено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачених договором. Згідно з п. 2 договору суб`єктами користування послуг є 6 осіб, членів сім`ї - 8. На момент укладення договору тарифи на послуги становлять: 1) з централізованого постачання холодної води 5,496 грн./м3; 2) з водовідведення 4,38 грн./м3. Договір укладений до 31.12.2016 року і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовжений, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Нарахування за надані послуги виконувалось відповідно до норм затверджених рішеннями Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998р. та №592 від 14.07.2017р., а саме згідно благоустрою помешкання: водопостачання з розрахунку 6,00 м3 на 1 людину на місяць. Прилади обліку води в квартирі боржників не встановлені. Крім того, нарахування послуг водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] здійснювалося з урахуванням 25% знижки на оплату цих послуг, яка надана [PERSON] з 01.01.2006 року по 15.03.2016 року, як дитині війни відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни та з урахуванням 50% знижки на оплату цих послуг, яка надана [PERSON] з 09.06.2011 року по 30.06.2015 року, як багатодітній сім`ї відповідно до Закону України Про охорону дитинства. Судом також було встановлено, що 13 травня 2016 року між МКП Миколаївводоканал та [PERSON] був укладений договір про добровільне погашення заборгованості з розстрочкою платежу № 3381. За умовами цього договору відповідачу надавалась розстрочка по погашенню заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 2117,54 грн., яка існувала станом 13.05.2016р. Відповідачі зобов`язались щомісячно сплачувати заборгованість рівними частинами в розмірі 88,23 грн. Оплата останньої частини заборгованості повинна була бути здійснена відповідачами до 31 травня 2018р. Однак в порушення умов договору відповідачами не здійснювалось жодного платежу за договором та частково оплачувались поточні платежі. Судом також було встановлено, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована та права власності на вказане нурхоме майно не має. Вказані обставини підтверджені підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а саме: Відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 11.06.2019 р. вх. № 9108, згідно з якими [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Новопетрівка починаючи з 20.03.2000 року (а.с. 21). Відсутність реєстрації вказаної особи за спірною адресою: [ADDRESS] , також підтверджена наданим представником відповідача витягом з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 21.03.2023 р. про зареєстрованих у даному житловому приміщенні осіб. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] також не зареєстроване. Доказів протилежного суду не надано. Під час судового розгляду судом, окрім іншого, було встановлено, що відповідачі: [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~ були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] станом на 17.11.2020 р., а також на дату розгляду даної справи, що підтверджується листом Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за вх. № 18048/20-Вх. від 26.11.2020 р., а також Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 21.03.2023 р. наявного в матеріалах справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування від 30.08.2009 р. належить по 1/3 частці у праві власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах цивільної справи Договором дарування 2/3 часток житлового будинку від 30.08.2009 р. і зареєстрованого в реєстрі за № 1806, а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 09.10.2009 р. за реєстраційним номером 27741830, номер запису: 2936, в книзі: 19. Відповідачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої міської Ради депутатів трудящих від 07.07.1972 року, зареєстрованого у МБТІ від 07.07.1972 року за р. № 2936, належить право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з урахуванням укладеного 30.08.2009 р. [PERSON] договору дарування 2/3 часток вказаного житлового будинку своїм онукам: [PERSON] і [PERSON] . Розрахунок боргу, обґрунтований належним чином, відповідачами не спростований. Аналізуючи вказані обставини, суд зазначає наступне. Згідно з постановою Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру № 207 від 02.03.2016 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації") на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Частиною 2 пункту 4 постанови №207 від 02.03.2016 року передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання. Пунктами 8, 9 постанови № 207 від 02.03.2016 року передбачено, що документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України Про адміністративні послуги. Відповідно до п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630 від 21.07.2005 року, споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Проте, всупереч вказаних вимог законодавства, доказів які б свідчили про не проживання відповідачів за місцем реєстрації, позивачу надано не було та до позивача з такими доказами відповідачі не звертались, а відтак вказану позивачем інформацію не спростували. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Пунктом 11 частини 2 статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Згідно з частиною 4 статті 319, статті 322 ЦК України власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Отже, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес). Якщо будинок належить на праві приватної власності декільком особам, то позов про стягнення заборгованості має бути пред`явлений до всіх співвласників квартири. При цьому, в разі належності будинку декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на будинок. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання будинку і визначено уповноваженого власника будинку. Такі висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 у справі № 352/2163/13-ц. Що стосується строків давності, про які заявив відповідач [PERSON] у своїй заяві про перегляд заочного рішення, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного праву або інтересу, який встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що оскільки споживачі, не виконували зобов`язання щодо оплати спожитих послуг, 06.02.2015р. позивач звертався до Корабельного районного суду м. Миколаєва з заявою про видачу судового наказу у порядку наказаного провадження, у зв`язку з наявністю у відповідачів заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 4068,77 грн., яка утворилась станом на 02.02.2015 року та за результатами розгляду якої був виданий судовий наказ від 13.02.2015 у справі № 488/918/15-ц., та за заявою [PERSON] ухвалою суду був скасований. Крім того, як вже було встановлено судом, 13 травня 2016 року між МКП Миколаївводоканал та [PERSON] був укладений договір про добровільне погашення заборгованості з розстрочкою платежу № Р/3381 терміном на 24 календарних місяців (до 13.05.2018р.), пунктом 2.1 якого передбачено, що боржник визнав в повному обсязі наявну заборгованість, що свідчить про переривання строку позовної давності згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України. Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені вимоги закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Так, в частині вимог МКП Миколаївводоканал щодо стягнення заборгованості з [PERSON] належить відмовити у зв`язку з недоведеністю, що остання є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Вимоги щодо стягнення у солідарному порядку з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь МКП Миколаївводоканал заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 15.01.2021 р. в сумі 12 888,34 грн. підлягають задоволенню. Згідно з статтею 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921,00 грн. сплачений позивачем при подачі цього позову. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial