Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості\~за кредитним договором з [PERSON] , посилаючись на те, що 11.04.2018 року між [PERSON] та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» (первісний кредитор) було укладено кредитний договір №Z62.00405.003841873. 02.12.2020 року між ПАТ«ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 2.2. Договору факторингу Права вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 Реєстру Боржників № 1 від 02.12.2020 року, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 117693,85 грн., з яких: 58102,37 грн. заборгованість за основним боргом; 19863,20 грн. - заборгованість за відсотками, 39728,28 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до п. 5.2 Договору факторингу, в день підписання Реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору, ПАТ «Ідея Банк» втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. В разі звернення Боржників до ПАТ «Ідея Банк» з приводу виконання зобов`язань за відступленими ТОВ «ФК «ЄАПБ» Правами Вимог, ПАТ «Ідея Банк» повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». На адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 02.12.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором №Z62.00405.003841873 від 11 квітня 2018 року в сумі 117693,85 грн., з яких: 58102,37 грн. -заборгованість за основним боргом; 19863,20 грн. - заборгованість за відсотками, 39728,28 грн. заборгованість за комісіями. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за Кредитним договором № Z62.00405.003841873 в розмірі 117693,85 грн. та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~ 10.03.2023 року відповідач [PERSON] , надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» в частині стягнення з нього 19863,20 грн. заборгованості за відсотками та 39\~728,28 грн. заборгованості за комісією не визнає. Вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Крім того вважає, що позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до нього про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню, у зв`язку із спливом строку позовної давності. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, прострочена заборгованість кредитними зобов`язаннями у нього виникла з 11.05.2018 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду, відповідно до дати зазначеної у позовній заяві 09.09.2021 року. У зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором просить відмовити у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю та пропуском строку позовної давності. 28.03.2023\~року представник\~позивача ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~-\~Незамай А.Д.\~надіслала до\~суду відповідь\~на відзив, в якому зазначила, що ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У зв`язку з чим, просила задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Незамай А.Д. у поданій відповіді на відзив просила проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов не визнає, заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено,\~що 11.04.2018\~року між\~ [PERSON] та\~ПАТ «ІДЕЯ\~БАНК» (первісний\~кредитор)\~було укладено\~кредитний договір\~№ Z62.00405.003841873\~на поточні\~потреби, відповідно до якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» надало відповідачу кредит на суму 59925.00 грн., зі сплатою річних і щомісячних відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15 % річних строком на 36 місяців. (а.с.4-5). \~ \~ \~ \~ Разом з укладанням кредитного договору [PERSON] було власноруч підписано згоду - повідомлення фізичної особи клієнта Банку, заяву анкету, паспорт споживчого кредиту та ознайомлено з графіком щомісячних платежів за кредитним договором (а.с.6-9). Первісний кредитор ПАТ "ІДЕЯ БАНК" належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором від 11.04.2018 року та видав [PERSON] кредитні кошти в сумі 59\~925.00 грн. шляхом перерахування коштів на вказаний рахунок позичальника, що підтверджується Ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту в сумі 52108,70 грн та випискою по рахунку про сплату страхового платежу в сумі 7 816,30 грн. (а.с. 12;16-17). 02.12.2020 року між ПАТ«ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 12/89 у відповідності до умов якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. (а. с.19-21). Згідно п. 2.1. Договору факторингу, за цим договором Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги, та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієна за оплату та на умовах, визначених цим Договором. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 5.1 Договору факторингу Права Вимоги вважаються таким, що перейшли від клієнта до Фактора в день підписання відповідного Реєстру Боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. Договору факторингу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02.12.2020 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 117693,85 грн., з яких: 58102,37 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19863,20 грн.\~ - сума заборгованості за відсотками, 39728,28 грн. заборгованість за комісіями (а.с.22). \~ \~ \~ \~ На вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено Повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних [PERSON] до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (а.с.18). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач взяті на себе зобов`язання згідно договору від 11.04.2018 року по поверненню кредиту, сплаті відсотків не виконує, має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 117693,85 грн. Вказана заборгованість, згідно письмового розрахунку, складається з наступних сум: 58102,37 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19863,20 грн. - заборгованість за відсотками; 39728,28 грн. - заборгованість за комісіями (а.с. 15). Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові N 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за N 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за N 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за N 667/11010/14-ц. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору № Z62.00405.003841873 від 11.04.2018 року, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 11 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за Договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п.3.3.1 цього Договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, [PERSON] не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Тому, у зв`язку з порушенням майнових прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 58102,37 грн., та заборгованості за відсотками в розмірі 19863,20 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідача на безпідставність позовних вимог є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями, суд зазначає наступне. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за комісіями в сумі 39728,28 грн. Згідно п. 1.10 Кредитного договору Z62.00405.003841873 від 11.04.2018 року за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа №524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Тобто, пунктом 1.10 кредитного договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору № Z62.00405.003841873 від 11.04.2018 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Ідея Банк", щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними. Відтак у цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають. Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. У відзиві на позов відповідач просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності до вимог позивача, посилаючись на те, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, прострочена заборгованість кредитними зобов`язаннями у відповідача виникла з 11.05.2018 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду, відповідно до дати зазначеної у позовній заяві 09.09.2021 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно п. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кожного окремого платежу за Кредитним договором. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на події, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Виходячи із норм ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців. Відповідно до п. 5.5 Кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється сторонами тривалістю у 3 роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до п.6 Кредитного договору, сторони погодили Графік щомісячних платежів за Кредитним договором. Даним графіком передбачено щомісячне погашення Кредиту, починаючи з 11.05.2018 року по 11.04.2021 року включно. Таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язаннями, яке виникли на основі кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов`язувався здійснювати повернення кредиту частинами, тобто щомісячними платежами, у розмірі та в строки, визначені кредитним договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами Договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а, отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що за умовами Договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися відповідачем частинами 11 числа місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання відповідачем кожного з цих зобов`язань. З вище зазначеного слідує, що у разі неналежного виконання Позичальником зобов`язання за Кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов Кредитного договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Зважаючи на вище викладене, оскільки позовна заява подана у вересні 2021 року, а відповідно платежі, за якими не пройшов строк позовної давності перебувають у періоді з травня 2018 року по квітень 2021 року. Отже, твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності безпідставні. Крім того, початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права на позов, а саме з 02.12.2020 року, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, тому відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № Z62.00405.003841873 від 11.04.2018 року в сумі 77\~965,57 грн., з яких: 58102,37 грн. - заборгованість за основним боргом; 19\~863,20 - заборгованість за відсотками. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1503,74 грн., який розрахований наступним чином (77 965,57 грн. : 117693,85 грн. х 2270 грн.). На підставі вище викладеного,

Outcome: partial