Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебуває [PERSON] та отримує пенсію відповідно до ч. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 20.11.2018 [PERSON] була призначена пенсія по інвалідності, як особі з третьою групою інвалідності, пов`язаної з виконанням військової служби (акт огляду МСЕК серії 12 №425737). З урахуванням цього відповідачу було проведено перерахунок пенсії в зв`язку з чим виникла переплата за період з 01.02.2020 по 30.09.2021 в розмірі 34471,98 грн. Заходи досудового врегулювання спору, застосовані до відповідача, результатів не дали. Вимоги про стягнення надміру виплаченої пенсії обґрунтовані нормами ч.1 ст. 1166, ч.1 ст.1212 ЦК України та ч. 4 ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які покладають на відповідача обов`язок повернути безпідставно отриману пенсію. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отриману пенсію в сумі 34471,98 грн. та судовий збір в сумі 2481 грн. 11.11.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 15.03.2023 судом постановлено ухвалу про визнання обов`язковою особистої участі представника позивача Горжий А.В. та відповідача [PERSON] . Представник позивача Горжий А.В. підтримала позовні вимоги. Суду пояснила, що під час нарахування пенсії відповідачу була допущена програмна помилка. Вини відповідача в отриманні пенсії в збільшеному розмірі немає, він надав усі необхідні документи для нарахування пенсії. ГУ ПФУ в м. Києві мало у своєму розпорядженні усю необхідну інформацію щодо зміни групи інвалідності відповідачу. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачу було достовірно відомо про зміну групу інвалідності на третю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] перебуває обліку в ГУ ПФУ в м. Києві як отримувач пенсії. 21.02.2019 [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з копією акту огляду МСЕК до довідки серії АВ №0988600 [PERSON] встановлена 2 група інвалідності з 12.01.2019 на строк до 01.02.2020, дата чергового переогляду 12.01.2020. Згідно з протоколом від 27.02.2019 відповідачу, як непрацюючій особі, була призначена пенсія по інвалідності в розмірі 60% від грошового забезпечення в розмірі 8852,66 грн., на період з 20.11.2018 по 31.01.2020, група інвалідності 2, що склало 5311,60 грн. Згідно з копією акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ №425737 [PERSON] встановлена 3 група інвалідності з 20.01.2020 на строк до 01.02.2022, дата чергового переогляду 20.01.2022. Згідно з протоколом від 01.02.2020 відповідачу, як непрацюючій особі, була призначена пенсія по інвалідності в розмірі 40% грошового забезпечення, на період з 01.02.2020 по 31.01.2021, група інвалідності 3, що склало 5311,60 грн. 27.09.2022 ГУ ПФУ в м. Києві провело перерахунок пенсії [PERSON] з 01.02.2020 та визначило її розмір 40% від суми грошового забезпечення в розмірі 8852,66 грн., що склало 3541,06 грн. Згідно з розрахунком, зробленим позивачем, розмір коштів, які підлягають утриманню з відповідача, становить 34471,98 грн. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби. Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України. Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи- 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку) ст.21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 1 ч.1 ст.1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення вищенаведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво виплачені суми пенсії можуть бути стягнуті позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила, зокрема, якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача. Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум. До подібних висновків щодо застосування ст. 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13, від 02.07.2014 по справі № 6-91цс14. Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 по справі 753/15556/15-ц. Представник позивача наполягала на тому, що під час нарахування пенсії відповідачу була допущена програмна помилка, внаслідок чого виникла переплата за період з 01.02.2020 по 30.09.2021 в розмірі 34471,98 грн. Водночас жодних доказів на підтвердження зазначених доводів суду надано не було, що дає підстави для висновку про недотримання стандарту належної обачливості з боку позивача. За таких обставин суд відхиляє доводи позивача щодо допущеної рахункової помилки при перерахуванні пенсії відповідачу, адже доказів на підтвердження вказаних доводів стороною позивача не надано. Також суд враховує, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічна правова позиція також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Оцінивши усі докази, подані учасниками справи, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а судом не встановлено рахункової помилки з боку позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed