Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою Чугуївської міської ради Харківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на власності, обґрунтовуючи свої вимоги таким. [INFO] помер [PERSON] , з яким вона фактично проживала однією сім`єю, після смерті якого відкрилася спадщина за законом на житловий будинок, яку вона має намір прийняти. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на будинок та відсутні родинні відносини між нею та померлим та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на будинок. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Чугуївської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності представника Чугуївської міської ради Харківської області та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4313961 від 03 червня 2013 року, [PERSON] належить на праві приватної форми власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,2 кв.м., житлова площа 21,5 кв.м. Згідно з висновком про вартість майна, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , становить 36300 грн 00 коп. без ПДВ. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 червня 2018 року, виданого виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років, про що складено відповідний актовий запис № 44. Згідно з актом від 03 грудня 2020 року, складеним секретарем Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області Ананьєвою Н. А. в присутності сусідів-свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , дійсно з жовтня 2012 року та на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , фактично проживала з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Згідно з повідомленням № 170/02-14 від 16 лютого 2023 року, наданим Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області, [PERSON] було повідомлено про те, що після смерті [PERSON] , в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) з заявами про прийняття спадщини за законом або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, оскільки постійно проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. У зв`язку з вищевказаним, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області пропонує звернутися до суду з питань визнання права власності в порядку спадкування за законом або заповітом. Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України, визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд, дослідивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, приймаючи до уваги, що [PERSON] позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, приходить до висновку про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин справи, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній належно посвідчений правовстановлюючий документ, що підтверджував би право власності померлого на житловий будинок, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved