Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Волочиська окружна прокуратура в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є громадянкою російської федерації, на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 17 вересня 2012 року №577/2012 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» як спадкоємець права на земельну частку (пай), набула право власності на 1/3 земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6821284800:02:044:0453 площею 1,4091 га, яка знаходиться на території Лісогірської сільської ради Городоцького району Хмельницької області ( на даний час с.Лісогірка Городоцької ОТГ Хмельницького району Хмельницької області). 25.09.2013 [PERSON] зареєструвала право власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що [PERSON] будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на 1/3 земельної ділянки сільськогосподарського призначення (з 25.09.2013 по даний час) не відчужила її, є підстави для їх конфіскації у власність держави. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов. Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, попередньо надіслав суду письмове пояснення про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач, зважаючи на його громадянство РФ та місце проживання на території держави-агресора, повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, що підтверджується відповідною публікацією від 16.03.2023, але своїм правом на участь не скористалася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не надала. \~Треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг 2012» , [PERSON] , [PERSON] належним чином , повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Вирішуючи питання щодо підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом, суд зважує на наступне. Приписи\~ст.131-1 Конституції України, ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у випадках, а саме: якщо захист цих не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Оскільки, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у відповідності до положень ст.145 Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, на звернення прокурора про виявлені порушення із вимогою вжити заходів щодо їх усунення у тому числі в судовому порядку, в листі повідомили обласну прокуратуру про неподання позову щодо усунення даних порушень у зв`язку з відсутністю коштів та не заперечує проти звернення з позовом органів прокуратури, самостійно не реалізувало це своє процесуальне право, то у відповідності до положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України маються всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18. Щодо суті спору, судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою російської федерації і на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 17 вересня 2012 року №577/2012 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» як спадкоємець права на земельну частку (пай), набула право власності на 1/3 частину земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 6821284800:02:044:0453 площею 1,4091 га, яка знаходиться на території Лісогірської сільської ради Городоцького району Хмельницької області ( на даний час с.Лісогірка Городоцької ОТГ Хмельницького району Хмельницької області). Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 6202227 від 25.09.2013 [PERSON] зареєструвала право власності на 1/3 земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначена обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 312579522 від 17.10.2022. Співвласниками земельної ділянки із кадастровим номером 6821284800:02:044:0453 в рівних частках (по 1/3 частині) є [PERSON] та [PERSON] , які залучені до участі в справі в якості третіх осіб. 18.01.2016 земельну ділянку [PERSON] передала в оренду ТОВ «Агрохолдинг 2012»на підставі договору оренди від 27.11.2015, строк дії договору 7 років. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1,2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч.1 ст.39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Тому, оскільки спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України. Іноземці (особи без громадянства) підпадають під дію національного права, що регулює правовідносини з приводу набуття права власності, з окремими винятками (ст.374 ЦК України). Зокрема, це обмеження права іноземців на отримання у власність земель сільськогосподарського призначення, передбачені ст.22, 81 ЗК України. Згідно з ч.4 ст.81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Дана норма також кореспондується з ч.1 ст.145 ЗК України, відповідно до якої, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на 1/3 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення (з 25.09.2013 по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 4026 грн.\~00 коп. (2684 грн. за подання позовної заяви та 1342 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved