Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню, і в обґрунтування своїх вимог вказала про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 18479 від 21.05.2020 року про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованості в розмірі 11983,70 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком В.В. 25.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62420525 з виконання вчиненого 21.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованості в розмірі 11983,70 грн. Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення з неї заборгованості є неправомірним. Просить визнати виконавчий напис №18479 від 21.05.2020 року про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованості в розмірі 11983,70 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Акціонерного товариства Альфа-Банк на її користь судлвий збір в розмірі 992,40 грн. та 2000 грн. за надання професійної правничої допомоги. 10.01.2023 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представниці Акціонерного товариства Альфа-Банк за довіреністю Луньової А.Г. надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначила про те, що відповідач заперечує проти всіх доводів позовної заяви та проти всіх обставин, якими позивачка обгрунтовує свої позовні вимоги. Вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню, тому просить відмовити позивачці в задоволенні позову. У разі задоволення позовних вимог повністю або частково, просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшити їх розмір. Судовий розгляд просить проводити за відсутності представника відповідача. 10.04.2023 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представниці позивачки [PERSON] адвоката Максименко Е.П. надійшли додаткові пояснення, в яких вона зазначила про те, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати: 992,40 грн. судового збору та 2000 грн. за професійну правничу допомогу. В судове засідання треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 18479 від 21.05.2020 року про стягнення з [PERSON] \~на користь Акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованості в розмірі 11983,70 грн. Приватний нотаріус мотивував напис тим, що позивачка є боржником за кредитним договором № 491009042 від 09.08.2019 року, укладеним між нею та Акціонерним товариством Альфа-Банк. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.09.2019 року по 16.01.2020 року. Сума заборгованості за кредитним договором складає 11333,70 грн., за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] ,\~ на користь АТ Альфа-Банк, складає 11983,70 грн. ( а.с. 20). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області від 25.06.2020 року було відкрито виконавче провадження № 62420525 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 16). Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»), Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 21.05.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису 21.05.2020 року була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Таким чином,\~суд вважає\~за необхідне\~виконавчий напис № 18479 від 21.05.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення\~з [PERSON] \~ на користь Акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 11983,70 грн. визнати таким, що не підлягає виконанню. Що стосується\~вимоги позивачки\~про стягнення\~з АТ\~Альфа-Банк на її користь витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 2000,00 грн., то суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Згідно договору від 12.09.2022 року адвокат Максименко Елеонора Павлівна, з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, уклали договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с. 11). Із змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. \~Згідно ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування. \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 12.09.2022 року, адвокатом Максименко Е.П., що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 6023/10 від 18.05.2017 року, отримано від [PERSON] за надані правові послуги відповідно до договору № б/н від 12.09.2022 року про надання професійної правничої допомоги грошові кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. (а.с. 15). \~ \~ \~ \~Отже, суд вважає за необхідне стягнути з \~АТ Альфа-Банк на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved