Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

АТ „Кредобанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 214499 гривень 29 копійок. Свої вимоги обґрунтували тим, що 12 липня 2019 року між АТ „Кредобанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-205632, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на суму 150530 гривень на строк до 11 липня 2024 року, з яких: на поточні потреби - 46972 гривень 79 копійок; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „АЛЬФА-БАНК" - 59220 гривень 22 копійки; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „Ідея Банк" - 14865 гривень; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „Ідея Банк" - 10395 гривень 05 копійок; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „ПУМБ" - 19076 гривень 94 копійки (п.п. 2.1, 2.3, 2.4 договору). За користування кредитом відповідач [PERSON] зобов?язувалася сплачувати відсотки в розмірі 36.99% річних (п. 4.1 договору). Відповідно до п. 6.9 договору банк у випадках, передбачених п. 3.3 договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. АТ „Кредобанк" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання згідно умов договору у повному обсязі не виконала, не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 2 вересня 2021 рокуутворилась заборгованість на загальну суму 214499 гривень 29 копійок, з них: заборгованість за тілом кредита - 140622 гривень 83 копійки,заборгованість за відсотками - 73876 гривень 46 копійок. Відповідач [PERSON] являється чоловіком позичальника[PERSON] . Відповідно до вимог чинного законодавства, якщо одним із подружжя договір укладено в інтересах сім?ї, то цивільні права за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Посилаючись на зазначені обставини, АТ „Кредобанк" просило стягнути в його користь з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку 214499 гривень 29 копійок кредитної заборгованості за кредитним договором № CL-205632 від 12 липня 2019 року та судові витрати по справі. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 13 квітня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" про заміну позивача його правонаступником було задоволено, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" до участі у справі за позовом Акціонерного товариства „Кредобанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 214499 гривень 29 копійок як правонаступника позивача - Акціонерного товариства „Кредобанк". Представник позивача - ТОВ „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" Кашпур М.Л. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] на виклик в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлялися судом про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про одержання судових повісток, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позовні вимоги АТ „Кредобанк" до суду не подавали. Згідно з ч. 5-7 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1-5, 9-10 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] були належним чином завчасно повідомленими про час та місце розгляду справи. Враховуючи те, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності та відсутності відповідачів, в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача - ТОВ „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" Кашпура М.Л. та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2019 року між АТ „Кредобанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-205632, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на суму 150530 гривень на строк до 11 липня 2024 року, з яких: на поточні потреби - 46972 гривень 79 копійок; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „АЛЬФА-БАНК" - 59220 гривень 22 копійки; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „Ідея Банк" - 14865 гривень; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „Ідея Банк" - 10395 гривень 05 копійок; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ „ПУМБ" - 19076 гривень 94 копійки (п.п. 2.1, 2.3, 2.4 договору). За користування кредитом відповідач [PERSON] зобов?язувалася сплачувати відсотки в розмірі 36.99% річних (п. 4.1 договору). Відповідно до п. 6.9 договору банк у випадках, передбачених п. 3.3 договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно з п. 6.1 договору позичальник зобов?язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 6.3 договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сумм - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому кредитним договором. Відповідно до п.п. 6.2, 6.3 договору відповідач[PERSON] повинна була щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, здійснювати повернення суми заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу в розмірі по 5594 гривень. Для здійснення належного погашення кредиту відповідач зобов?язувалася щомісячно, не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, який є Додатком № 1 до кредитного договору, забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, та доручила позивачу щомісячно, в кінцеву дату погашення щомісячного платежу, передбачену графіком платежів, здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку в сумі щомісячного платежу. За умовами п. 6.9 договору банк у випадку, передбаченому п. 3.3 кредитного договору, зокрема, у разі прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно з п. 6.10 договору позичальник зобов?язаний після отримання відповідного повідомлення банку усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні, протягом 30 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов?язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. АТ „Кредобанк" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання згідно умов договору у повному обсязі не виконала, не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 2 вересня 2021 рокуутворилась заборгованість на загальну суму 214499 гривень 29 копійок, з них: заборгованість за тілом кредита - 140622 гривень 83 копійки,заборгованість за відсотками - 73876 гривень 46 копійок. Відповідач [PERSON] являється чоловіком позичальника[PERSON] 21 липня 2021 року АТ „Кредобанк" було направлено [PERSON] , а 26 липня 2021 року - [PERSON] досудові вимоги про повернення кредитних коштівна загальну суму 207134 гривень 37 копійок, які відповідачами були проігноровані. 21 грудня 2021 року АТ „Кредобанк" відступив ТОВ „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" відповідно до договору факторингу № 2 право вимоги за кредитним договором № CL-205632 від 12 липня 2019 року, укладеним між АТ „Кредобанк" та [PERSON] . Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, розрахунку кредитної заборгованості станом на 2 вересня 2021 року, кредитного договору № CL-205632 від 12 липня 2019 року та додатків до нього, договору факторингу № 2 від 21 липня 2021 року,досудових вимог про повернення кредитних коштів № 30562/2021 від 21 липня 2021 року та № 30562/2021 від 26 липня 2021 року, анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту № CL-205632 від 11 липня 2019 року,виписки з особового рахунку за період з 12 липня 2019 року по 2 вересня 2021 року, меморіальних ордерів № 40700668, № 40700559, № 40700588, № 40700611, № 40700632 від 12 липня 2019 року. Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. При вирішенні заявлених позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з відповідача [PERSON] суд бере до уваги наступні обставини. Відповідно до ст. 1056 ЦК України у разі невиконання позичальником обов?язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов?язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов?язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1-3 ст. 61 СК України об?єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об?єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім?ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім?ї, створює обов?язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім?ї. Згідно з ч. 1-3 ст. 12, ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при вирішенні заявлених позовних вимог бере до уваги, що подані позивачем письмові докази не дають підстав визнати доведеним той факт, що кредитний договір № CL-205632 від 12 липня 2019 року був укладений [PERSON] в інтересах сім?ї, оскільки, як вбачається зі змісту договору, він був укладений з метою отримання коштів на поточні потреби та для погашення (рефінансування) кредитної заборгованості за договорами, укладеними [PERSON] з ПАТ „АЛЬФА-БАНК", ПАТ „Ідея Банк", ПАТ „ПУМБ" та ПАТ „Ідея Банк". У той же час, в даній справі, інший з подружжя - [PERSON] згоди на укладення кредитного договору [PERSON] не надавав, що підтверджується анкетою-заявою фізичної особи на отримання готівкового кредиту № CL-205632 від 11 липня 2019 року. Будь-які інші докази, які б підтверджували цю обставину, у справі відсутні. З огляду на це, суд вважає, що доводи позивача про необхідність покладення на [PERSON] обов?язку зі сплати заборгованості за кредитним договором № CL-205632 від 12 липня 2019 року, укладеним його дружиною, є безпідставними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № CL-205632 від 12 липня 2019 року до задоволення не підлягають. Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки АТ „Кредобанк", правонаступником якого є ТОВ „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", взяті на себе зобов`язання по укладеному договору № CL-205632 від 12 липня 2019 року виконало у повному обсязі, а відповідачем [PERSON] порушено умови вказаного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору нею своєчасно не сплачувалися, слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" 214499 гривень 29 копійок кредитної заборгованості. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ „РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" 3217 гривень 49 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При вирішенні вказаних у позовній заяві вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 21449 гривень 93 копійки суд бере до уваги, що позивачем в обґрунтування цих вимог представлено суду лише копії ордеру серії КС № 573217 від 16 червня 2020 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531, посвідчення адвоката Павленка С.В. та першого і останнього аркуша договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, але не надано суду будь-яких належних доказів фактичного понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також доказів у підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. З представлених суду копій аркушів договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року неможливо встановити обумовлений сторонами обсяг робіт, гонорар адвоката, строк та порядок оплати наданих послуг. Розрахунку витрат на правничу допомогу з переліком виконаних робіт та наданих адвокатом послуг до позовної заяви не додано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 21449 гривень 93 копійки до задоволення не підлягають.

Outcome: partial