Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У грудні 2022 року позивач в особі свого представника адвоката Горобця Д.Г. звернулася до Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею і [PERSON] 30 березня 2018 року, що зареєстрований Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 136. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Дітей від шлюбу не мають. Потреба у наданні стоку для примирення відсутня. У зв`язку з наведеним позивач просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у своєму позові просить розглядати справу без її участі. Відповідач надав заяву, яка підписана цифровим електронним підписом, про розгляд справи без його участі, в якій позов визнав. Розпорядженням Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ з Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 30 березня 2018 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 136. Після реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище « [PERSON] ». Сторони дітей від шлюбу не мають. Як вбачається з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, зокрема, припинення сторонами шлюбних відносин, небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві не просила змінити її прізвище на дошлюбне, тому після розірвання шлюбу прізвище позивачу слід залишити « [PERSON] ». При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що відповідно до частини 1\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Водночас статтею 142 ЦПК України, ч. 3\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» \~встановлений порядок розподілу витрат у разі визнання позову. Суд враховує, що відповідачем до початку розгляду справи по суті була подана письмова заява про визнання позову про розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути половину сплаченого нею при зверненні до суду судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved