Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.12.2004 р. та 24.12.2004 р. він набув право власності на наступні земельні ділянки, які розташовані на території Шпитьківської сільської ради Києво-Святощинського району Київської області: площею 1,6801 га, кадастровий номер 3222488200:06:002:0019; площею 2,4270 га, кадастровий номер 3222488200:07:004:0060; площею 6,2846 га, кадастровий номер 3222488200:07:004:0059; площею 2,9742 га, кадастровий номер 3222488200:06:002:0016; площею 6,7206 га, кадастровий номер 3222488200:06:002:0017, що підтверджується відповідними державними актами на право приватної власності на землю серії ЯБ № 278658, 278654, 278653, 278656, 278657, які видані Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - Земельні ділянки). 12.04.2005 р. між ТОВ «ЛІКОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 21578507) та АБ «АЖІО був укладений кредитний Договір № 12-EBRD з відповідними додатковими договорами та угодами, відповідно до умов яких АБ «АЖІО» надало ТОВ «ЛІКОМ» кредит в сумі 2 500 000,00 доларів США 00 центів зі строком повернення до 31.12.2011 р. (далі -Кредитний договір). 13.04.2005 р. позивачем, як майновим поручителем ТОВ «ЛІКОМ», з метою забезпечення вимог АБ «АЖІО», що випливають з вказаного вище Кредитного договору, було укладено з останнім Договір іпотеки № 12-EBRD/2, відповідно до умов якого були передані в іпотеку АБ «АЖІО» належні мені Земельні ділянки. В подальшому на вказані Земельні ділянки були зареєстровані обтяження. 25.02.2011 р. позивачем був укладений додатковий договір № 1 до Договору іпотеки з ПАТ «СЕБ Банк» (правонаступник АБ «АЖІО»), відповідно умов якого сторони домовились викласти Договір іпотеки в новій редакції, зокрема погодили, що кінцевим строком повернення кредиту відповідно до Кредитного договору є 31.12.2011 р. 25.07.2013 р. між ПАТ «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «СЕБ Банк») був укладений з ТОВ «СКАЙ КЕПІТАЛ» договір відступлення прав за Договором іпотеки, відповідно до умов якого ПАТ «Фідобанк» у зв`язку з укладенням з ТОВ «СКАЙ КЕПІТАЛ» договору факторингу № 6 від 22.06.2012 р. передав останньому права за Договором іпотеки. Будучи обізнаним про цю обставину та з метою недопущення стягнення з позивача та ТОВ «ЛІКОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 21578507) грошових коштів за Договорами, позивач як єдиний учасник та засновник ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962), приблизно у липні 2013 р. надав вказівку директору даного товариства [PERSON] укласти договори відступлення прав вимоги за Договорами з ТОВ «СКАЙ КЕПІТАЛ», що і було ним зроблено. Так, 26.07.2013 р. директором ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962) [PERSON] за вказівкою позивача, як єдиного учасника даного товариства, був укладений з ТОВ «СКАЙ КЕПІТАЛ» договір відступлення права вимоги № 3-Ф/Б за Кредитним договором та договори відступлення права вимоги за договорами іпотеки, застави та поруки. Грошові кошти, які ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962) сплатило ТОВ «СКАЙ КЕПІТАЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 3797493) згідно умов вказаних вище договорів, були особистими грошовими коштами позивача, які він спеціально для цього заздалегідь вніс на банківський рахунок ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962). При цьому з [PERSON] досягли згоди, що він, як директор ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962) не буде вчиняти жодних дій, спрямованих на стягнення заборгованості за Договорами з мене та ТОВ «ЛІКОМ» ідентифікаційний код юридичної особи: 21578507) і що з ТОВ «ЛІКОМ» ідентифікаційний код юридичної особи: 21578507) зобов`язання перед новим кредитором ТОВ «ЛІК ОМ», ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962) припиняться шляхом сплину строків позовної давності. До нещодавнього часу все відбувалося згідно досягнутої між ними з [PERSON] домовленості. Однак, 31.08.2020 р. позивачем було отримано вимогу ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика» № 1-11/0820 від 11.08.2020 р. про сплату заборгованості за Договорами у загальному розмірі 936 658,42 долари США та 564 846,8 грн. протягом 30 календарних днів з дня отримання такої вимоги. В іншому випадку ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика» погрожувала розпочати процедуру стягнення на Земельні ділянки шляхом прийняття ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика» такого майна у власність або реалізації його на прилюдних торгах за виконавчим написом нотаріуса. Крім того, зі змісту вказаної вище Вимоги № 1-11/0820 від 11.08.2020 р. позивачу стало відомо, що всупереч домовленості з [PERSON] ним 18.11.2019 р., як директором ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 28510962), було укладено з ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика» договір відступлення права вимоги за Кредитним договором та усіма договорами, пов`язаними із забезпеченням виконання зобов`язання (іпотеки, застави, поруки та майнової поруки), а 16.07.2020 р. між даними товариствами був укладений договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки. Про вказані вище обставини позивачу раніше нічого відомо не було і відповідно про укладення зазначених вище правочинів він дізнався лише 31.08.2020 р. Жодні документи до вимоги від 11.08.2020 р. долучені не були. Оскільки позивач не був письмово повідомлений про заміну кредитора у вказаному вище зобов`язанні та відповідно оскільки йому не надавались докази переходу до ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика», як нового кредитора, прав у спірному зобов`язанні, позивач 04.09.2020 р. звернувся з відповідним запитом до останнього, в якому серед іншого наголосив на відсутності у останнього права починати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, що прямо випливає з положень ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України. ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика» отримало лист 10.09.2020 р. У зв`яку з тим, що позивачем не було отримано жодної відповіді на вказаний вище запит, позивач 05.10.2020 р. звернувся з повторним запитом до ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика», а також із запитом до ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962). В подальшому ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика» (далі - Відповідач 2) листом № 1-13/1020 від 13.10.2020 р. повідомило, що воно як новий кредитор, розпочинає процедуру звернення стягнення на Земельні ділянки або їх реалізації на прилюдних торгах за виконавчим написом нотаріуса в порядку, передбаченому ст. 41 ЗУ «Про іпотеку». Що стосується мого звернення до ТОВ «ЛІК ОМ», то воно жодної відповіді на нього не надало. 20.01.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. був винесений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 77, яким він на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від червня 1999 року № 1172, пропонує звернути стягнення на Земельні ділянки на користь Відповідача 2, та за результатами звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно задовольнити вимоги останнього, а саме стягнути заборгованість в сумі 602 986,42 доларів СІІІА та 569 846,68 грн. за період з 25.03.2006 р. по 11.08.2020 р. Позивач вважав, що вказаний вище виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича № 77 від 20.01.2021 р. (далі - Виконавчий напис) був вчинений останнім з порушеннями чинного на той час законодавства України, в зв`язку з чим він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Причиною виникнення спору по даній справі є безпідставна з правової точки зору (без ознак безспірності стягнення) видача нотаріусом Виконавчого напису з порушенням позовної давності, невжиття Відповідачем 2 заходів щодо належного пред`явлення вимоги, узгодженості суми заборгованості, невідповідність форми Виконавчого напису вимогам ст. 89 Закону та відсутність через вказане у Виконавчого напису сили виконавчого документу. Тому з урахування уточненої позовної заяви позивач просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 20 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 77 про звернення стягнення на Земельні ділянки площею 1,6801 га, кадастровий номер 3222488200:06:002:0019; площею 2,4270 га, кадастровий номер 3222488200:07:004:0060; площею 6,2846 га, кадастровий номер 3222488200:07:004:0059; площею 2,9742 га, кадастровий номер 3222488200:06:002:0016; площею 6,7206 га, кадастровий номер 3222488200:06:002:0017, що розташовані на території Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та належать на праві власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) для задоволення вимог ТОВ «Київська книжково-журнальна фабрика» на загальну суму 602 986 (шістсот дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) доларів США 42 центи та 569 846 (п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 68 копійок за період з 25.03.2006 р. по 11.08.2020 р., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська книжково-журнальна фабрика», подала до суду відзив, згідно якого зазначила, що доводи позивача про недоведеність безспірності заборгованості перед відповідачем 1 є безпідставними, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не повинен встановлювати права та обов`язки учасників правовідносин, не повинен перевіряти наявність необхідних документів. Відтак, доводи Позивача про вчиненні нотаріусом порушення не грунтуються на положеннях чинного законодавства та практиці Верховного Суду. Позивач вказуючи, що він є власником земельних ділянок не додав жодних оригіналів або належним чином завірених копій правочинів, з яких у позивача виникли речові права на спірні земельні ділянки. Отже, Позивач не надав до суду доказів того, що його будь-які права порушені. Безпідставними та необґрунтованими є твердження позивача про те, що відповідач погрожував звернути стягнення на земельні ділянки позивача. Тому представник відповідача просив відмовити у вимогах позову. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович подав до суду відзив згідно якого просив залишити позовні вимоги без задоволення. Ухвалою суду від 03.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача проти вимог позову заперечувала та просила в позові відмовити. Інші сторони в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляд справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 20.01.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 77, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 1,6801 га - кадастровий номер: 3222488200:06:002:0019; земельну ділянку площею 2,4270 га - кадастровий номер: 3222488200:07:004:0060; земельну ділянку, площею 6,2846 га - кадастровий номер: 3222488200:07:004:0059, земельну ділянку, площею 2,9742га - кадастровий номер: 3222488200:06:002:0016, земельну ділянку, площею 6,7206 га,кадастровий номер: 3222488200:06:002:0017, що розташовані на території Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, які належать на праві власності [PERSON] . За результатом звернення на вищевказане нерухоме майно задовольнити вимоги іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська книжково-журнальна фабрика», а саме стягнути заборгованість в сумі 500 000 дол. США заборгованість за кредитом; 102 986,42 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 67008,65 грн заборгованість по комісії; 497 838,03 грн. пені. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення, як боржника, так і іпотекодавця, аби надати їм можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно. Тому повідомлення боржника та іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що вони одержали або мали одержати повідомлення, але не одержали його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс 18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706 цс 19). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018 св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164 св 19). Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника та іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається з п. 2.1.1 Додаткового договору № 1 від 05.02.2011 р. до Договору іпотеки № 12-EBRD/2 від 13.04.2005 р., Боржник ТОВ «ЛІК ОМ» був зобов`язаний повністю повернути Іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 31.12.2011 р. Таким чином, строк позовної давності почав перебіг з 01.01.2012 р, та відповідно сплив 02.01.2015 року. Отже відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» право вимоги у стягувача, яка забезпечена іпотечним майном, що належало на праві власності позивачу, існувало з 01.01.2012 року по 02.01.2015 року. Тобто, протягом вказаного терміну ТОВ «ЛІК ОМ», а в подальшому його правонаступники, вправі було звернутися до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Зміна сторони стягувача (правонаступництво) не переривало відповідного строку. На момент вчинення спірного виконавчого напису від 20.01.2021 року, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, а тому у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська книжково-журнальна фабрика» було відсутнє відповідне право щодо задоволення своїх вимог за рахунок майна позивача. Том суд приходить до висновку про неправомірність вчинення відповідного виконавчого напису, та необхідності визнання йог Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у заявлених позовних вимогах. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved