Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

В січні 2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.04.2014 сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між подружжям не склалось через несумісні характери та різні погляди на сімейне життя. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 24.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату час та місце повідомлявся належним чином, до суду надав заяву відповідно до якої позов підтримав та просив суд справу слухати у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Позивач надав суду заяву про уточнення анкетних данних відповідачки, просив змінити прізвище у позовній заяві із [PERSON] на [PERSON] . Мотивував тим, що у позовній заяві він помилково зазначив дошлюбне прізвище відповідачки " [PERSON] " проте після укладення з ним шлюбу вона змінила на " [PERSON] " . Відповідач у встановлений судом строк відзив не подала. Враховуючи неявку відповідача, яка була належно повідомлена про місце, дату та час судового засідання та не повідомила про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі відділом РАЦС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 17.04.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (свідоцтво на 5 а.с.). У сторін в період шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved