Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Подільського районного суду Київської області з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору, стягнення суми, інфляційних, неустойки, відшкодування моральної шкоди. Вказувала, що 03.11.2021р. між нею та ФОП « [PERSON] » було укладено Договір № S-131 від 03.11.2021 року. Згідно умов Договору Виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками Виконавця. Замовник зобов`язується оплатити та прийняти готові Вироби та роботу відповідно до умов даного Договору. Відповідно до умов договору загальна вартість виробів складає 52 275,00 грн. [PERSON] свої зобов`язання за умовами вказаного договору було виконано.\~ Проте ФОП « [PERSON] » в свою чергу не виконав вказані умови договору, що стало підставою для звернення [PERSON] з вказаною позовною заявою. Таким чином, у\~ зв`язку з невиконанням умов договору [PERSON] просила суду\~ розірвати Договір № S-131 від 03.11.2021 року, стягнути на її користь: 52 275,00 грн. сплаченої, згідно умов договору вартості виробів;\~ 13 603,37 грн. суми збитків від інфляції; 13 173,30 грн. неустойки по Договору; 10 000,00 грн. моральної шкоди за невиконання Договору; 1073,60 грн. судового збору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва вказану позовну заяву було передано за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області. 20.02.2023 року Ухвалою Макарівського районного суду Київської області позовну заяву [PERSON] \~ прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. 13.03.2023 на електронну адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. 21.03.2023 року ухвалою суду вказане клопотання позивача було залишено без задоволення. Копію ухвали суду від 20.02.2023 року та копію позовної заяви з додатками було направлено на адресу ФОП [PERSON] , проте конверт повернувся без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Такий висновок КЦС ВС зроблено у рішенні (постанові) від 11.05.2021 року у справі 216/3765/16-ц. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2018 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності\~ [PERSON] 03.11.2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] (платник ЄП) було укладено\~ Договір S-131 від 03.11.2021 року. Відповідно до умов Договору п.1.1. Виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій (далі - Вироби) за розцінками Виконавця. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Замовник зобов`язується оплатити :а прийняти готові Вироби та роботу відповідно до умов даного Договору. Згідно розділу 2 Вартість замовлення, передбачено, що загальна вартість Виробів складає 52 275,00 грн., завдаток 36 500,00 грн., борг до передачі у власність 15 775,00 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору замовник зобов`язується сплатити вартість виробів, що складає 52 275,00 грн. Підпунктом 3.1.1 передбачено, що після внесення Замовником завдатку, борг до передачі у власність» повинен бути погашений не пізніше 7 (семи) днів, з дня внесення завдатку. Після виконання п.3.1 Виконавець зобов`язується передати\~ у3 власність Замовника виготовлені вироби на протязі 30 робочих днів з моменту виконання пункта 3.1.1. У випадку, якщо Вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація, непрямі кути; шпроси; тонування; арочний гиб і т.п.), строк передачі у власність Замовника виготовлених Виробів збільшується до 40 робочих днів (п. 3.2 Договору). Пунктом 4.3 Договору про зміну вартості Договору або його розірвання Виконавець зобов`язаний сповістити Замовника листом з повідомленням, відправленим поштою. У випадку невиконання п. 3.2, Виконавець зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості даного Договору за кожний робочий день (п. 4.4. Договору). Договір діє з моменту укладання та до повного виконання Сторонами свої зобов`язань(п.3.12 Договору). Відповідно до п. 2.2 Договору ФОП [PERSON] отримав від [PERSON] завдаток у розмірі 36 500,00 грн., що підтверджується\~ Товарним чеком від 03.11.2021 року (а.с.19). 03.12.2021 року Замовником було сплачено «борг до передачі у власність» у розмірі 15 775,00 грн., що підтверджується Товарним чеком від 03.12.2021 року(а.с.19). Таким чином враховуючи умови Договору S-131 від 03.11.2021 року та сплати 03.12.2021 року\~ суму Замовником передбачену п. 2.3 «борг до передачі у власність», Виконавець зобов`язувався передати у власність Замовнику виготовлені Вироби до 19.01.2022 року. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до змісту ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). За змістом ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однією з умов належного виконання зобов`язання є виконання його у встановлений строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, (ст.611 ЦК України). В силу ч.1, 3 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст.651 ЦК України). Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Критерієм істотного порушення визнається розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору, тобто позбавляється можливості отримання очікуваних результатів виконання договору (вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 р. по справі №904/4628/17). Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині розірвання договору S-131 від 03.11.2021 року та стягнення грошових коштів, сплачених за вироби, такими, що підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про сплату неустойки та суми збитків від інфляції суд враховує наступне. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.1,2 ст. 551 ЦК України). Так відповідно до п. 4.4. Договору передбачено, що у випадку невиконання п.3.2. Договору Виконавець зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості даного Договору за кожен робочий день прострочення. Враховуючи те, що ФОП [PERSON] не виконав умови договору, а саме не передав Замовнику у власність ПВХ конструкції, згідно розрахунку позивача сума неустойки складає 13 173,30\~ грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла зі по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). Таким чином, зобов`язання Відповідача виникли після 19.01.2022 року, тому розрахунок індексу інфляції починається з наступного місяця - лютого 2022 року. За таких обставин, вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначила позивач у позовній заяві, їй була спричинена моральна шкода, яка полягала у суттєвих емоційних стражданнях, пов`язана з невиконанням договору. На підтвердження моральної шкоди, заподіяної відповідачем, позивач не зазначила та не надала суду належних доказів на підтвердження заявленого розміру. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000,00 грн. Водночас враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі по 5 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial