Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до відповідача у якому просить суд зняти арешт накладений 22.03.2010 року постановою дізнавача ВД Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві Рашкован А.О. по кримінальній справі №51-2586, який зареєстрований 24.03.2010 року за №9653640 реєстратором - Перша київська державна нотаріальна контора на підставі постанови К.С. №51-2586, 22.03.2010, Голосіївське РУ ГУ МВС України в м. Києві, дізнавач ВД Голосіївського РУ Рашкован А.О. (реєстраційний номер обтяження 9653640), на земельну ділянку кадастровий номер 90074053, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:90:074:0053 на [ADDRESS] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 12.11.2009 року. 29.05.2009 року прокуратурою Голосіївського району міста Києва була порушена кримінальна справа №51-2586 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1, 3 ст.358 КК України, за фактом підробки документів при оформленні [PERSON] для передачі у приватну власність земельної ділянки. Вказує, що на земельну ділянку було накладено арешт постановою дізнавача Голосіївського РУ ГУМВС України в місті Києві Поміталкіної А.П. Позивач зазначає, що 26.12.2015 року постановою слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві Полохало кримінальне провадження було закрито. Однак питання про зняття арешту не було вирішене. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.10.2017 року скасовано заходи забезпечення зберігання речових доказів. Позивачка звернувшись до державного реєстратора отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав і їх обтяжень. З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу стало відомо в межах кримінального провадження було винесено 2 постанови про арешт земельної ділянки. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В. від 21.09.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2022 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіній О.О. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 05.05.2022 року справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. На адресу суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що питання скасування арешту майна в рамках кримінального провадження повинно вирішуватись в порядку кримінального судочинства. Також надійшов відзив у якому відповідач зазначає, що питання скасування арешту майна в рамках кримінального провадження повинно вирішуватись в порядку кримінального судочинства, а також те, що відповідач є неналежним оскільки Голосіївське РУ ГУМВС України в м. Києві є юридичною особою, і саме воно повинно бути відповідачем у справі. 26.10.2022 р. за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено Голосіївське УП ГУ НП у м.Києві. 08.02.2023 р. судом замінено неналежних відповідачів ГУ НП в м.Києві та Голосіївське УП ГУ НП у м.Києві на належного - ГУ МВС України в м.Києві. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надіславши клопотання про розгляд справи у її відсутність та ухвалення законного рішення. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов _підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.11.2004 року позивач є власником земельної ділянки на [ADDRESS] . Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09.09.2021 року вищевказана земельна ділянка має кадастровий номер 8000000000:90:074:0053. Відповідно до постанови дізнавача відділу дізнання Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві Поміталкіна А.П. від 19.02.2010 року, земельні ділянки №90074003, №90074053 по вул. Заливна, 17, що розташовані в Голосіївському районі м. Києва, визнано речовими доказами у кримінальній справі №51-2586 та накладено арешт на зазначене майно. Відповідно до витягу з ЄРДР 26.12.2015 року постановою слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві Полохало Д.О. кримінальне провадження за номером 12013110010001938 від 08.02.2013 (кримінальна справа №51-2586) було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко О.Л. від 06.10.2017 року у справі №752/19389/17 скасовано заходи забезпечення зберігання речових доказів, застосований відповідно до постанови Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві 10.02.1010 року у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 90074053, власницею якої є [PERSON] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Пода Світлани Петрівни від 03.06.2021 року №58541893 було відмовлено позивачу у державній реєстрації скасування обтяження на земельну ділянку, через те, що обтяження зареєстровано на іншій підставі, а саме: постанова дізнавача Рашкован А.О., К.С. №51-2586, 22.03.2010, Голосіївське РУ ГУ МВС України в м. Києві, що також вбачається з інформаційної довідки від 08.09.2021 року №273918505. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність арешту, накладеного на майно, що належить позивачу на праві власності, перешкоджає їй у визначений законом спосіб реалізувати своє право власності в повному обсязі, а отже таке право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки у інший спосіб позивачі позбавлені можливості вирішити питання щодо скасування арешту. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Арешт майна має тимчасовий характер і після припинення процедури, в зв`язку з якою накладено арешт, відповідне втручання право власності особи набуває фактично свавільного характеру. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача не те, що даний спір підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки позивач не була учасником кримінального провадження, а отже спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим. Спір є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат по справі.

Outcome: approved