Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - позивач), діючи через свого представника - Іжаковського О.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором №0930412610 від 04 вересня 2019 року у 47 469 грн. 91 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 вересня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачкою було укладено кредитний договір №0930412610, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн. 00 коп. в межах строку дії договору - 36 місяців з дня підписання договору. 09 листопада 2019 року в рамках вказаного договору відповідачка погодила пропозицію на отримання 4 201 грн. траншу, після чого на її картковий рахунок було перераховано грошові кошти на суму 4 000 грн. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та позивачем було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема й договором №0930412610 від 04 вересня 2019 року. Станом на 18 січня 2023 року за вказаним кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 47 469 грн. 91 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 999 грн. 97 коп., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 35 840 грн. 00 коп., заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги - 7 629 грн. 94 коп. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №0930412610 у розмірі 47 469 грн. 91 коп. Також позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх повністю з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, при цьому вказала, що строки позовної давності за кредитним договором не сплинули, повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу відповідачці не надсилалося, однак це жодним чином не впливає на права позивача щодо стягнення заборгованості за вказаним договором, оскільки до позивача перейшли усі права та обов`язки кредитора, то він мав право здійснювати нарахування відсотків за отриманим кредитом після відступлення права вимоги. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позов в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю. Заяви та клопотання учасників справи Відповідачкою у справі подано відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги вона не визнає і у задоволенні позову просить відмовити, вказує, що відповідачем не доведе обставини на які він посилається, зокрема переходу права вимоги за кредитним договором згідно договору факторингу, також вона не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, хоча згідно договору факторингу позивач був зобов`язаний надіслати таке повідомлення протягом 20 днів. Також вказує, що останній платіж за договором мав бути здійснений у жовтні 2019 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 01 лютого 2023 року, у зв`язку з чим сплинув трирічний строк позовної давності, який вона просить застосувати у справі та відмовити у зв`язку з цим у задоволенні позов. Крім того відповідачка вказує, що позивач самостійно здійснив обрахування заборгованості за кредитним договором, однак не мав цього робити, а міг лише здійснити нарахування відповідно до вимог статті 625 ЦК України. Представником відповідача подано відповідь на відзив в якій зазначено, що строки позовної давності за кредитним договором, укладеним відповідачкою, права вимоги за яким перейшли до позивача, спливають лише 04 вересня 2025 року. Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не тягне за собою відмову в позові новому кредитору і не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором, відповідно не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за таким договором. Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідача не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 07 лютого 2023 року судом відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому роз`яснено відповідачці право подати відзив на позов та заперечення, а позивачу, у разі подання відповідачкою відзиву, право подати відповідь на відзив, а також визначено необхідні для вчинення вказаних дій строки. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 04 вересня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачкою було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0930412610 зі строком дії 36 календарних місяці, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн. 00 коп., з максимальною відсотковою ставкою за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%, максимальна реальна річна процентна ставка визначена у 638,75% (а.с. 8-13). 09 листопада 2019 року в рамках вказаного договору ТОВ «Інфінанс» надав відповідачці пропозицію на отримання кредиту у сумі 4 000 грн. на 30 днів з відсотковою ставкою 1,75% на день та річною ставкою 638%, строк дії договору позики визначено 3 роки (а.с. 14-15). Того ж дня вказану пропозиції відповідачка погодила, підписавши акцепт оферти з використання електронного підпису (а.с. 16), після чого на її картку було зараховано грошові кошти у сумі 4 000 грн. (а.с. 17). Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається, після укладення договору про надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало у повному обсязі, надавши їй кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору, при цьому відповідачка мала повернути отримані кошти зі сплатою відсотки за їх використання у розмірі та строки, визначені договором. З розрахунку, наявного в матеріалах справи, вбачається, що відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 18 січня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 47 469 грн. 91 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 999 грн. 97 коп., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 35 840 грн. 00 коп., заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги - 7 629 грн. 94 коп. (а.с. 19). Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ « Вердикт Капітал», тобто позивачем, відповідно до чинного законодавства України укладено договір факторингу № 14-07/21, згідно умов якого та у відповідності до статті 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб - боржників ТОВ «Інфінанс», включаючи і відповідачку, що крім самого договору, копія якого доданого до позову, підтверджується витягом з реєстру боржників, доданих до договору (а.с. 40-52). З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що відповідачка не повідомлялася про перехід до позивача права вимоги за вказаним вище кредитним договором, однак з огляду на наведені вище положення цивільного законодавства дана обставина жодним чином не свідчить, що до позивача не перейшло право вимоги, оскільки у цьому випадку новий кредитор несе лише ризик настання для нього несприятливого наслідку у разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору. При цьому на перехід права вимоги за кредитним договором до нового кредитора, яким є позивач, дана обставин жодним чином не впливає. З цих підстав суд відкидає як необґрунтовані заперечення проти позову, висловлені відповідачкою в її відзиві, про те, що надіслання відповідного повідомлення про перехід права вимоги до нового кредитора є обов`язковою умовою виникнення у боржника обов`язку виконати свої зобов`язання перед новим кредитором. Як вбачається, станом на час розгляду справи відповідачка прийнятих на себе зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим існує заборгованість у розмірі 47 469 грн. 91 коп. Стосовно доводів відповідачки про те, що позивач не мав права здійснювати самостійно розрахунку заборгованості суд враховує наведені вище положення статті 514 ЦК України згідно яких до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки нарахування відсотків на суму отриманого відповідачкою кредиту здійснювалося позивачем відповідно до погодженої під час укладення договору відсоткової ставки, при цьому до позивача за договором факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року перейшли усі права та обов`язки ТОВ «Інфінанс», зокрема й право на отримання відсотків за користування коштами, наданими у кредит, суд відкидає наведені вище доводи відповідачки, як необґрунтовані. Також суд вважає безпідставними доводи відповідачки про подання позивачем даного позову поза межами строку позовної давності, оскільки як встановлено в ході судового розгляду строк дії укладеного між ТОВ «Інфінанс» та відповідачкою договору, в рамках якого було надано кредитні кошту у сумі 4 000 грн., становить 36 місяців, тобто три роки, відповідно саме з моменту закінчення строку дії договору має обраховуватися строк позовної давності, який положенням статті 257 ЦК України визначений у три роки. Отже, на час звернення позивача до суду вказаний строк не сплинув. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в ході судового розгляду підтвердився факт порушення відповідачкою своїх зобов`язань щодо сплати боргу за договором надання позики №0930412610 від 04 вересня 2019 рокуу розмірі 47 469 грн. 91 коп., при цьому право вимоги за вказаним договором на час розгляду справи належить позивачу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю. Судові витрати Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. та витрати на надання правової допомоги у розмірі 9 000 грн. 00 коп., при цьому відповідачкою судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. З приводу витрат на надання правової допомоги суд враховує, що згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На обґрунтування здійснених позивачем судових витрат на надання правової допомоги представником позивача подано договір №03-01/2023 від 03 січня 2023 року, заяву на надання правової допомоги №159 від 05 січня 2023 року по супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідачки, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 09 січня 2023 року на суму 9 000 грн., з яких письмова поглиблена консультація 1 год. - 3 000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка і друк необхідних документів 4 год. - 6 000 грн., платіжне доручення від 17 счня 2023 року на перерахування коштів, а також прайс-лист АО «Лігал Асістанс», яке надавало правову допомогу у даній справі (а.с. 78-88). Оцінивши вказані вище документи суд вважає розмір заявлених до стягнення судових витрат на надання правової допомоги не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, який витратив адвокат на виконання відповідних робіт та обсягом виконаних ним робіт. Відповідно суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідачки необхідно стягнути в якості судових витрат на надання правової допомоги 3 000 грн., що відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, обсягу робіт, які останній виконав та часу, який він витратив. Отже, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача становить 5 684 грн. 00 коп. (2 684 грн. 00 коп. + 3 000 грн. 00 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved