Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 75342 грн., а саме суми, яка не покривається лімітом страхової компанії і є різницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та моральну шкоду в розмірі 200000 грн., спричинені внаслідок ДТП, а також судові витрати на професійну правничу допомогу. При цьому посилається на те, що 15.04.2017 року з вини водія [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував свої трудові обов`язки, сталася ДТП, у зв`язку з чим було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України. Позивача було визнано цивільним позивачем у кримінальному провадженні. Ухвалою суду від 11.01.2023 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Вартість матеріального збитку заподіяного позивачу внаслідок ДТП становить 175342,06 грн., з яких 99950 грн. сплачено позивачу страховою компанією в якості страхового відшкодування. Крім цього, позивачу внаслідок ДТП завдано моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.03.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.03.2023 року заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залишено без задоволення. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов та просив його задовольнити, а також зазначив, що його інтереси буде представляти адвокат Перегуда А.П. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, а представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Власником автобуса Mercedes-Benz 310 D, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] 15.04.2017 року близько 08 год. 30 хв., [PERSON] керував технічно справним автобусом Mercedes-Benz 310 D, реєстраційний номер [NUMBER] . Керуючи вказаним транспортним засобом у напрямку м. Чернівці на 9 км. + 750 м. автодороги «Житомир Чернівці», поблизу с. Тетерівка, Житомирського району, Житомирської області, водій [PERSON] , порушуючи вимоги пунктів 2.3б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, при здійсненні маневру перестроювання вправо не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час виконання вказаного маневру не надав перевагу у русі водієві автомобіля Chery Tiggo, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який рухався в правій смузі руху в попутному напрямку та здійснив зіткнення з ним. Згідно висновку експерта від 31.07.2017 року №11/67, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Chery Tiggo, реєстраційний номер [NUMBER] , на 15 квітня 2017 року складає 175342,06 грн. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи від 19.04.2018 року №494/576/18-25, з технічної точки зору, водій Mercedes-Benz 310 D, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п.2.3б), 10.1 та 10.3 ПДР України. З технічної точки зору, згідно проведеного дослідження, в діях водія автомобіля Mercedes-Benz 310 D, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам вищезазначених пунктів ПДР України. Регламентуючи та оцінюючи дії водія автомобіля Chery Tiggo, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] з точки зору забезпечення безпеки руху в даній дорожній обстановці, то слід зазначити, що з технічної точки зору ПДР в такому випадку, коли транспортний засіб (автомобіль Chery Tiggo) вже майже закінчив випередження іншого транспортного засобу (автомобіля Mercedes-Benz 310 D), який рухається по сусідній смузі руху, не забезпечуються умови не виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Більше того, ПДР для такої дорожньої обстановки не передбачені вимоги, які б регламентували дії водія в такій дорожній ситуації. З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору, слід вважати невідповідність дій водія [PERSON] , які суперечили вимогам пункту 2.3б), 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України. Висновками експертів від 08.06.2017 року та від 29.12.2021 року не спростовується наявність вини водія [PERSON] у вчиненні вищезазначеної ДТП. 30.04.2018 року прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12017060170000378 відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11.01.2023 року у справі №278/1628/18 кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Цивільні позови прокурора, потерпілих [PERSON] , [PERSON] та цивільного позивача [PERSON] , залишено без розгляду. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3,\~\~4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців\~\~з вини іншого - відшкодовується винним. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2023 року страховою компанією відшкодовано позивачу у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну позивача в розмірі 99950,00 грн. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (із змінами та доповненнями) роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія [PERSON] , що на відповідній правовій підставі керував автобусом, який перебуває у власності роботодавця [PERSON] , відшкодовується саме власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, суд приходить до висновку, що в результаті ДТП позивачу була заподіяна матеріальна шкода, яка за відрахування сплаченого йому страхового відшкодування і в межах позовних вимог складає 75342,00 грн. та відповідно до ст.ст. 1172, 1188, 1192 ЦК України підлягає відшкодуванню відповідачем. Згідно зі статтею 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний з пошкодженням автомобіля, який належить позивачу на праві власності та необхідністю проведення його ремонту. Внаслідок ДТП, яка викликала у позивача негативні емоції та пошкодження власного майна, він поніс душевні страждання, у зв`язку з чим був порушений його звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в його житті. З огляду на ту обставину, що внаслідок винних дій водія [PERSON] під час вищезазначеного ДТП було пошкоджено транспортний засіб позивача, враховуючи характер та обсяг страждань і немайнових втрат, яких зазнав [PERSON] та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також з огляду на обставини ДТП та встановлені судом факти, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 3000 грн. 00 коп., що відповідає положенню п.п. 8, 9 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача частково витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та в дохід держави судовий збір в розмірі 1089,70 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial