Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 01.07.2013 у сумі 44737,34 грн станом на 17.10.2022 та понесені судові витрати у розмірі 2481 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку із чим підписала заяву б/н від 01.07.2013. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який змінювався. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 17.10.2022 утворилась заборгованість у вказаному розмірі, яку позивач прохає стягнути на його користь. Ухвалою суду від 25.11.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Представник позивача звернувся на адресу суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги ним підтримані повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалась, причини не прибуття в судове засідання не повідомила. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із не прибуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 11.04.2023 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши приєднані до справи матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. 01.07.2013 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку клієнт згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. За наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 49), старт карткового рахунку відбувся 26.02.2014, 26.02.2014 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн, 26.02.2014 - кредитний ліміт зменшено до 0 грн, 26.02.2014 - кредитний ліміт зменшено до 0 грн, 26.05.2017 - кредитний ліміт збільшено до 11 000 грн, 19.10.2017 - кредитний ліміт збільшено до 12000 грн, 07.09.2018 - кредитний ліміт збільшено до 17000 грн, 10.09.2018 збільшено до 20000 грн, 27.11.2019 до 25000 грн, 27.02.2020 до 30000 грн, 06.08.2020 - до 35000 грн, 29.12.2020 - до 40000 грн, 15.12.2021 - кредитний ліміт зменшено до 0 грн. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 17.10.2022 заборгованість [PERSON] перед банком становить 44737,34 грн, з яких: 38836,74 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5900,60 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.18-25). Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 17.10.2022 має заборгованість у розмірі 44737,34 грн. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів Банку Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена ВСУ у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростована позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua.) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін, скріпленої їхніми підписами, про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За таких обставин, враховуючи обсяг заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості за непогашеним тілом кредиту в розмірі 38836,74 грн, решта позовних вимог задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати вирішено судом в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial