Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , інтереси яких представляє адвокат Горбатюк В.В., за участі заінтересованих осіб: [PERSON] , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що заявник є матір`ю [PERSON] , та бабою малолітньої [PERSON] . Заявник станом на теперішній час, як внутрішньо переміщена особа проживає за адресою [ADDRESS] . До останнього часу малолітня дитина [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Поряд з цим 17.03.2023 близько 23 год. в квартирі, що за адресою [ADDRESS] , [PERSON] нанесла своїй доньці [PERSON] тілесні ушкодження. За вказаним фактом відділ поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 18.03.2023 розпочав досудове розслідування кримінального провадження № 12023025020000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Малолітня [PERSON] була передана для подальшого проживання бабі [PERSON] . Водночас Служба у справах дітей Вінницької міської ради готує позовну заяву про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Заявник стверджує, що в подальшому [PERSON] неодноразово намагалась забрати малолітню дитину від [PERSON] . Так, 24.03.2023 [PERSON] зателефонувала матері [PERSON] та висловила на її адресу погрози фізичного та психологічного впливу у зв`язку з перебування малолітньої [PERSON] за місцем проживання [PERSON] . У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, [PERSON] приїхала до квартири де проживає заявник ( [ADDRESS] ) та без згоди заявника намагалась проникнути до квартири, висловлюючи при цьому погрози на адресу [PERSON] . Працівники поліції, які прибули за викликом [PERSON] винесли терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 24.03.2023 серія АА № 093934, з забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; а також забороною в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 10 діб, тобто до 03.04.2023. З огляду на викладене, заявник просила ухвали рішення, яким видати обмежувальний припис щодо тимчасового обмеження прав [PERSON] у виді заборони: обмеження спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] ; заборони наближатись на визначену відстань (100 метрів) до місця проживання (перебування) та навчання [PERSON] ; заборони вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців. Ухвалою суду від 14.04.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали, просили заяву задоволити з підстав, що у ній наведено. Заявник [PERSON] також пояснила, що її донька [PERSON] 17.03.2023 жорстоко побила свою доньку та відповідно онуку заявника - [PERSON] . Такі факти мали місце неодноразово, однак раніше з цього приводу вони до правоохоронних органів не звертались. Зазначила, що [PERSON] є наркозалежною особою, однак на обліку як наркозалежна особа вона не перебуває. В підтвердження факту наркозалежності [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] неодноразово зупинялась працівниками поліції на автомобілі в стані наркотичного сп`яніння, про що складались відповідні протоколи. Також зазначила, що дитина [PERSON] на даний час боїться матері та не бажає з нею а ні проживати, а ні спілкуватись. Батько [PERSON] на даний час проживає в російській федерації, куди виїхав ще в 2014 році та контакту зі своєю донькою не підтримує. Заявник відверто побоюється за життя та здоров`я своєї онуки, а тому звернулась до суду з цією заявою. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей ВМР Марценюк Л.Є. заяву підтримала, просила її задовольнити. Зазначила, що з малолітньою [PERSON] вона спілкувалась 20.03.2023 в умовах лікарні. Зазначила, що дитина повідомила їй про факт її побиття [PERSON] та з зовнішнього вигляду дитини, яка була уся в синцях, з обірваним на голові волоссям та вирваними нігтями вона сприйняла усю жорстокість, яку мати проявила до своєї дитини. [PERSON] під час спільного проживання з дитиною не забезпечувала їй належного догляду та виховання. Вона не цікавилась а ні її навчанням, а ні дозвіллям тощо. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона працює на посаді практичного психолога Вінницького місцевого центру соціальних служб. В березні 2023 до них в центр надійшло повідомлення з дитячої обласної лікарні, що до них поступила дитина [PERSON] зі значними тілесними ушкодженнями, які дитині нанесла її матір. При відвідуванні лікарні дитина свідку повідомила, що у день побиття дитина була вдома сама, коли повернулась її матір то почала безпричинно її бити. В дитини були синці на обличчі, вирване волосся та вирвані нігті. Вона говорила, що під час побиття не могла вирватись від матері і не могла утекти. Вдруге свідок спілкувалась з дитиною десь через три тижні. Свідок провела психологічне тестування та відповідні дослідження і встановила, що дитина перебуває в пригніченому стані, в неї тремтять руки, дитина закривала очі та була в дуже тривожному стані, який межує з панічним. Дитина як тоді так і на даний час скута і закрита. Вона уникає спілкування з приводу побиття, оскільки їй важко відновлювати в пам`яті ці події. Дитина панічно боїться матері та не хоче повертатись до неї додому для спільного проживання. Під час спілкування дитина повідомляла, що конфлікти у неї та матері виникають часто, однак так як цього разу її матір ще не била. На її переконання як практичного психолога інтересам дитини на даний час відповідає проживання саме з бабусею, оскільки повернення дитини до матері буде для неї додатковим психотравмуючим фактором. Додатково зазначила, що поспілкувавшись з дитиною в коридорі суду перед засіданням, дитина виявила страх, що до суду прийде її мати та може забрати її з собою, чого дитина панічно боїться. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] суду повідомила, її мати неодноразово її била. Вона боїться матері та не хоче з нею проживати. На даний час вона проживає з бабусею з якою у неї гарні та доброзичливі відносини. Бабуся її не ображає. При намаганні суду з`ясувати у дитини обставини її побиття та взаємовідносини з матір`ю, остання замкнулась та розплакалась. Повідомила, що боїться повернення до матері. З огляду на викладене, суд з метою недопущення завдання дитині психологічної травми припинив її опитування та видалив за межі зали суду. Вислухавши учасників справи, допитавши свідка, сприйнявши позицію та психологічний стан дитини, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] є відповідно матір`ю та донькою. (а.с. 14). Згідно довідки від 22.06.2017 № 620198 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання заявника [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] . (а.с. 10). Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису слідує, що місцем проживання заінтересованої особи [PERSON] є [ADDRESS] . Малолітня [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , а відповідно онукою заявника [PERSON] (а.с. 15). Малолітня [PERSON] навчається в 5 Є класі Комунального закладу «Вінницький ліцей № 31», що в [ADDRESS] . [PERSON] майже не займається вихованням доньки, батьківських зборів у школі не відвідує, спілкування з класним керівником часто уникає. На спілкування дитини з психологом та соціальним педагогом мати згоди не надає. (а.с. 33). Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.03.2023, 18.03.2023 за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження №12023025020000111 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставинами якого [PERSON] просила прийняти міри до своєї доньки [PERSON] , [INFO] , яка нанесла тілесні ушкодження своїй доньці [PERSON] [INFO] , близько 23 год. 17.03.2023 за адресою [ADDRESS] . (а.с.12, 26). Постановою дізнавача сектору дізнання Відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Шамковою В.О. у наведеному вище кримінальному провадження залучено заявника [PERSON] до кримінального провадження, як законного представника [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки КНП Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня ВОР від 18.03.2023, [PERSON] 18.03.2023 поступила до лікарні з діагнозом: Політравма, закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Множинні забійні садна обличчя. Забій м`яких тканин грудно-поперекового відділу хребта, забій кісток тазу. Госпіталізація ЧПХ. (а.с. 25). Постановою Дізнавача СД ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, лейтенанта поліції В. Шамкової в межах кримінального провадження №12023025020000111 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України призначено судово медичну експертизу характеру та важкості тілесних ушкоджень, які мають місце у [PERSON] , яку станом на час розгляду цієї справи не завершено. (а.с. 27). Свідок [PERSON] , яка допитана в межах цього ж кримінального провадження, повідомила, що 17.03.2023 близько 22 год. 40 хв. вона з чоловіком вийшли з під`їзду за місцем проживання та почули, що на 10 поверсі, в квартирі, яка здається подобово, чутно голосні звуки. Піднявшись до квартири [ADDRESS] , що на 10 поверсі прислухалась до шуму. Біля дверей квартири [ADDRESS] було вже добре чутно звуки ударів, крики та плач дитини. Свідок намагалась потрапити до квартири, але дверей ніхто не відчиняв. Під дверима свідок чула, що кричала дитина, яка просила щоб мати її не била. Виходячи зі звуків ударів вона розуміла, що у квартирі дитину б`є мати, а тому вона викликала поліцію. Поки чекали поліцію, з квартири було чутно благання дитини до матері припинити побиття, однак звуки ударів не припинялись. Коли приїхала поліція та вона разом з працівниками зайшла до квартири то побачила дитину, яка була дуже налякана та плакала. На відкритих ділянках тіла дитини свідок бачила «свіжі» синці та садна. При спілкуванні з дитиною остання повідомляла, що її била матір руками та ногами. Причини такого побиття дитина не пояснила. Також дитина повідомляла, що в ході побиття вона благала матір припинити її бити, однак мати ставала ще агресивнішою та била сильніше. Діставшись до дверей дитина покинула квартиру, а коли приїхала швидка медична допомога, дитину передали лікарям. Коли дитина ще перебувала в квартирі мати намагалась наблизитись до неї, але дитина починала плакати ще більше та просила не пускати до неї матір. Таку поведінку дитина пояснювала тим, що мати її вб`є. Про вказану подію свідок повідомила бабусю дитини, яка дуже швидко приїхала та поїхала в лікарню разом з дитиною. (а.с. 28-29) В письмових поясненнях малолітньої [PERSON] , які відібрані працівниками поліції безпосередньо після виявлення факту побиття, остання повідомила, що 18.03.2023 її безпричинно побила матір. Мати била її руками, ногами об стіл. Мати тягнула її за волосся, била об стіл та плитку, під час чого дитина просила матір побиття припинити. Мати на прохання дитини припинити побиття не реагувала (а.с. 31). З постанов Вінницького міського суду Вінницької області у справах: № 127/294/21 від 23.02.2021, № 127/2711/21 від 06.04.2021, № 127/284/21 від 24.02.2021 судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а так само за відмову від проходження огляду на предмет виявлення у неї, як водія, стану наркотичного сп`яніння. (а.с. 47 57). Відповідно до пункту першого частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 07 грудня 2017 року\~\~ № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справі, що розглядається судом достовірно встановлено, що 17.03.2023 близько 23 год. в квартирі, що за адресою [ADDRESS] , [PERSON] нанесла своїй доньці [PERSON] тілесні ушкодження: політравма, закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Множинні забійні садна обличчя. Забій м`яких тканин грудно-поперекового відділу хребта, забій кісток тазу. Внаслідок вказаних тілесних ушкоджень дитину [PERSON] госпіталізовано. Вказана обставина доводиться показами самої малолітньої [PERSON] , свідка [PERSON] , протоколом допиту свідка [PERSON] та наведеними вище, дослідженими в судовому засіданні, доказами. 18.03.2023 за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження №12023025020000111 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставинами якого [PERSON] , [INFO] , близько 23 год. 17.03.2023 за адресою [ADDRESS] нанесла тілесні ушкодження своїй доньці [PERSON] [INFO] . Вказане кримінальне провадження перебуває в стадії досудового розслідування. Необхідність видачі обмежувального припису заявник аргументувала неодноразовими фактами чинення фізичного насильства [PERSON] відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , намаганнями [PERSON] забрати малолітню доньку [PERSON] від бабусі дитини, заявника по справі [PERSON] , всупереч волі дитини, якій дитина була передана для подальшого проживання та можливістю продовження [PERSON] чинення фізичного насильства відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] . Оцінюючи вказані доводи заявника суд зазначає наступне. Згідно термінового заборонного припису від 24.03.2023 винесеного стосовно кривдника [PERSON] , виданого органом поліції, заборонено [PERSON] вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постраждалою особою зазначено [PERSON] , яка постраждала від насильства психологічного характеру, яке чинилось [PERSON] . Станом на час винесення вказаного заборонного припису малолітня [PERSON] проживала разом [PERSON] (а.с.16) Таким чином суд приходить до висновку про можливість продовження [PERSON] психологічного та/або фізичного насильства відносно своєї доньки [PERSON] , оскільки після подій, що стались 17-18.03.2023 вона шукає шляхи повернення дитини всупереч волі останньої. Суд констатує, що сприйнятий в судовому засіданні психологічний стан дитини, яка пригнічена, налякана та тривожна, не дозволяє суду прийти до висновку, що повернення дитини до матері для спільного проживання відповідає інтересам дитини. Спілкування дитини з матір`ю, проживання їх в одному місці чи побачення (спілкування) завдасть дитині повторної психологічної травми, оскільки дитина боїться матері, не бажає з нею спілкуватись та підтримувати будь який контакт. До вказаного висновку суд дійшов також з огляду на покази свідка практичного психолога [PERSON] . Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на ньогообов`язків:1)заборона перебувати в місці спільного проживання(перебування)з постраждалою особою;\~2)усунення перешкоду у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За результатами дослідження фактичних обставин справи та представлених доказів, суд приходить до висновку, що перед судом доведено відповідні ризики, які обумовлюють безальтернативну необхідність застосування судом до [PERSON] запропонованих заявником спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Застосування таких заходів в повній мірі відповідає інтересам дитини [PERSON] , яка боїться матері, не бажає з нею бачитись та спілкуватись та відповідно боїться повернення до неї для спільного проживання. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved