Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що між сторонами 29 травня 2017 року укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачу позику у розмірі 15000 грн. строком на один рік до 29 травня 2018 року зі сплатою 35 % річних. У вказаний строк відповідач не повернула позивачу всю суму грошових коштів, залишок складає 12100 грн. Вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України відповідач зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та згідно пункту 7 Договору позики сплатити 35 % річних від простроченої суми. Крім того, зазначив що з урахуванням зазначеної норми і рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сума боргу [PERSON] станом на 29.06.2018 року становить 12100 грн. х(100,0 х 101,9 х 101,7 х 101,4 х 100,8 х 101,0 х 100,5 х 100,9 х 101 х 100,7 х 99,5 х 99,4 х 99,7 х 100,7 х 107 х 100,1 х 99,8 х 103,4 х 100,2 х 99,7 х 100,8 х 100,8 х 100,3 х 100,2 х 99,4 х 99,8 х 100,5 х 101 х 101,3 х 100,9 х 101,3 х 101 х 101,7 х 100,7 х 101,2 х 100,2 х 100,1 х 99,8 х 101,2 х 100, 9 х 108 х 100,6 х 116 х 101,3 х 101,6 х 104,5 х 103,1 х 102,7 х 102,1 х 100,7 х 101,1 х 101,9 х 102,5 х 100,7 х 100,7) % індекси інфляції за період з 29.06.2018 року по 22.12.2022 року = 14163, сума пов`язана з індексом інфляції становить 14163 грн. (26263 12100). Крім того вказав, що за 54 місяці користування коштами відповідач [PERSON] повинна сплатити проценти в розмірі 12100 +4235 + 14163 = 30498 грн. Просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 26263 грн., проценти за весь час прострочення в сумі 4235 грн., а всього 30 498 грн. \~ \~\~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.02.2023 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~\~У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надала. \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Додатково зазначив, що відповідачкою у лютому 2018 року сплачено 1200 грн., а у квітні 2021 року сплачено 1500 грн. в рахунок погашення боргу, а тому просив позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. \~ Відповідач\~ в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася\~\~належним чином, причину неявки суду не повідомила, із заявами до суду не зверталася. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.\~ Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. 29 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір позики грошових коштів під процент між фізичними особами, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 15000 грн. під 35 % річних строком на один рік, а саме до 29 травня 2018 року. Відповідно до п. 2.1 Договору позика повертається частинами у сумі, не менше 1700 грн. на один календарний місяць. 29\~травня 2017\~року була\~складена розписка,\~відповідно до\~якої [PERSON] отримала позику від [PERSON] в сумі 15000 грн. під 35%, та зобов`язалася повернути її до 29 травня 2018 року по 1700 грн. в місяць. В розписці зазначена дата «29.05.2017» та прізвище і підпис [PERSON] . Як вказав у позові позивач, кошти відповідач в повному обсязі не повернула. Відповідно до положень статті 509\~Цивільного кодексу\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем надано суду Договір позики та письмову розписку від 29.05.2017 року. У змісті розписки зазначено наступне: «Я, [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Придніпровським РВ УМВС дата 12 листопада 1999 р. м. Черкаси, отримала позику від [PERSON] в сумі 15 тис. грн. під 35 % 29.05.2017 р. (п`ятнадцять тисяч грн..), зобов`язуюсь повернути до 29 травня 2018 р. по 1700 грн. в місяць. Дата написання розписки 29 травня 2017 р. Прізвище [PERSON] . Підпис.».\~ Зі змісту представленої письмової розписки убачається, що в них зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність саме за договором позики, мета отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. У наявності у тексті розписки\~\~є особистий підпис позичальника [PERSON] . Стаття 204\~ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 1046\~Цивільного кодексу\~України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до наданого [PERSON] розрахунку вбачається, що [PERSON] частково здійснювалось повернення грошових коштів, а саме: у червні 2017 року 1500 грн., у липні 2017 року 500 грн., у серпні 2017 року 700 грн., у вересні 2017 року 1500 грн., у жовтні 2017 року 500 грн., у листопаді 2017 року 550 грн., у грудні 2017 року 200 грн., у 2018 році 1200 грн., у 2021 році 1500 грн. Як вказав в судовому засіданні позивач, останні повернення коштів в рахунок погашення заборгованості [PERSON] здійснене у лютому 2018 року - сплачено 1200 грн., а у квітні 2021 року сплачено 1500 грн. При цьому, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини 2 статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, проценти нараховуються тільки в період кредитування з червня 2017 року по травень 2018 року та припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1)\~у першу\~чергу відшкодовуються\~витрати кредитора,\~пов`язані\~з одержанням\~виконання; 2)\~у другу\~чергу сплачуються\~проценти і\~неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, з врахуванням норм ЦК України, сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення боргу, суд\~ розраховує заборгованість зі сплати боргу та процентів наступним чином: у червні 2017 року відповідачкою було сплачено 1500 грн. в рахунок повернення позики, з яких 450 грн. проценти, передбачені договором, 1050 грн. борг, залишок по тілу позики складає 200 грн.; у липні 2017 року сплачено 500 грн., з яких 450 грн. відсотки, залишок по тілу складає 1200 грн.; у серпні 2017 року сплачено 700 грн., з яких 450 грн. відсотки, залишок по тілу складає 1000 грн.; у вересні 2017 року сплачено 1500 грн., з яких 450 грн. відсотки, залишок по тілу складає 200 грн.; у жовтні 2017 року сплачено 500 грн., з яких 450 грн. відсотки, залишок по тілу складає 1200 грн.; у листопаді 2017 року сплачено 550 грн., з яких 450 грн. відсотки, залишок по тілу складає 1150 грн.; у грудні 2017 року сплачено 200 грн., які перераховані на сплату процентів, залишок по тілу складає 1250 грн., по процентам 250 грн.;\~у лютому\~2018\~року сплачено 1200 грн., з яких 450 грн. відсотки, залишок по тілу складає 500 грн. За період з березня 2018 по травень 2018 року та січень 2018 року, відповідач щомісячні платежі в розмірі по 1700 грн. не сплачувала, заборгованість становить 7300 грн. У квітні 2021 року, зі слів позивача, відповідачкою було сплачено борг в розмірі 1500 грн. Отже, до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 12250 грн. (6450 + 7300 1500). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2\~ст. 625 ЦК України). Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Стягнення інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. (Постанова ВС № 922/175/18 від 30.01.2019) Позивач звернувся до суду з позовом 20.01.2023 року. Тобто, у даному випадку період стягнення інфляційних втрат слід відраховувати з 20.01.2020 по 20.01.2023 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022\~«Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Пунктами 18, 19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, з 24.02.2022 року штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України не нараховуються. Отже, нарахування інфляційних втрат проводиться за період з 20.01.2020 по 24.02.2022. Враховуючи, що відповідачем у лютому 2021 року сплачено 1500 грн. боргу, інфляційні втрати нараховуються за період з 20.02.2020 по 28.02.2021 та за період з 01.05.2021 по 24.02.2022 року (у зв`язку із сплатою 1500 грн. у квітні 2021 року). Згідно розрахунку індекс інфляції за період з 20.02.2020\~по 28.02.2021\~становить 990,88\~грн. (Сукупний індекс інфляції = 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% = 107,206% (за період Лютий\~2020 - Лютий\~2021)[Інфляційні нарахування] = 13\~750,00 грн. (сума боргу) ? 107,206% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 13\~750,00 грн. (сума боргу) = 990,88\~грн.). За період\~з 01.05.2021\~по 24.02.2022\~року \~987,66\~грн.,\~що в\~загальному складає\~1978,54\~грн. (Сукупний індекс інфляції = 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 108,063% (за період Травень 2021 - Лютий\~2022) [Інфляційні нарахування] = 12\~250,00 грн. (сума боргу) ? 108,063% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 12\~250,00 грн. (сума боргу) = 987,66\~грн.). Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики від 29.05.2017 року в розмірі 12250 грн. та інфляційні втрати в сумі 1978,54 гривень, а всього - 14228,54 гривень. Також до стягнення з відповідача\~\~ в силу вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягають судові витрати по оплаті судового збору. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~(46 %), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 493,58 грн. \~

Outcome: partial