Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

30.12.2022 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування даної позовної заяви позивач, посилався на те, що 02.07.2022 у м. Дніпрі на пр. Дмитра Яворницького в районі буд. 34 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Aveo», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Honda Civic», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі полісу № АТ/0915466. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2022 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 3108/22 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Civic», державний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 80\~576,18 грн. В свою чергу ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 59\~409,33 грн., а відтак не відшкодована частина завданого збитку з відрахуванням франшизи у розмірі 1500 грн. становить 19\~666,85 грн. Разом з цим пеня, інфляційні втрати та 3% річних від вказаної суми заборгованості складають 1\~804,49 грн., 2\~114,57 грн. та 244,99 грн відповідно. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» вказані суму матеріального збитку разом з пенею, інфляційними втратами та 3% річних від вказаної суми. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] франшизу у розмірі 1500 грн., моральну шкоду у розмірі 2\~000 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, розглядати справу без участі представника позивача. Представник відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник надав відзив в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що завдана шкода позивачу була відшкодована страховою компанією в повному обсязі відповідно до звіту № 52-D/11/77. просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що страхова компанія виплатила страхове відшкодування. Представник [PERSON] в судове засідання надав заяву в якій вимоги позовної заяви визнав в частині франшизи та частково визнав в частині моральної шкоди, просив розглядати справу без участі представника відповідача. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України та ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 19.04.2023 здійснювався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 02.07.2022 у м. Дніпрі на пр. Дмитра Яворницького в районі буд. 34 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Aveo», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Honda Civic», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2022 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. № 14). Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 06.09.2022 є преюдиційними і доведенню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі полісу № АТ/0915466 (а.с. 13). Франшиза за вказаним полісом складає 1500 грн. Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Honda Civic», державний номер [NUMBER] , є позивач (а.с. 11). Установлено також, що згідно висновку № 3108/22 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda Civic», державний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 80\~576,18 грн. (а.с.28-32). На підставі заяви потерпілої сторони ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 59\~409,33 грн., частково відшкодувавши суму збитку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року). Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями [PERSON] і підлягають повному відшкодуванню за рахунок власника автомобіля. Суд критично оцінює доводи відповідача викладені у відзиві в частині посилань на звіт № 52-D/11/77 оскільки відповідач визначив розмір збитку, що було спричинено позивачу у спосіб не передбачений законом на підставі звіту про оцінку. Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди від її заподіювача, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме [PERSON] , суд дійшов висновку про стягнення із ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суми не відшкодованого страхового відшкодування, визначеного висновком № 3108/22 по визначенню вартості матеріального збитку та відновлюваного ремонту автомобіля «Honda Civic», державний номер [NUMBER] , у розмірі 19\~666,85 грн., яка залишилась не відшкодована. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних витрат та 3% річних від вказаної суми необхідно зазначити наступне. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої\~статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial