Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулась до суд із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - сина [PERSON] , в якій просила видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис на 6 місяців, яким: заборонити [PERSON] обмежити спілкування з нею; не наближатись на відстань менше 300 метрів до її місця проживання строком на шість місяців. Заява мотивована тим, що син постійно вчиняє відносно неї фізичне, психологічне домашнє насильство, принижує її честь та гідність, зловживає алкогольними напоями, погрожує фізичною розправою, внаслідок чого неодноразово зверталась до правоохоронних органів, які складали термінові заборонні приписи відносно її сина, однак жодного результату це не дало. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву, просили її задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представники заінтересованих осіб - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Заявник [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (а.с. 7). Судом встановлено, що працівниками Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області неодноразово складалися термінові заборонні приписи стосовно кривдника сина [PERSON] у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно своєї матері [PERSON] , зокрема 03 лютого 2023 року старшим інспектором СПДН ВП Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області Баранник М.М. складено терміновий заборонний припис серії АА № 298403 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку із вчиненням домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] (а.с. 21). Також 12 лютого 2023 року інспектором взводу роти № 3 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Коваленко В.А. складено терміновий заборонний припис серії АА № 172869 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку із вчиненням домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до п.п. 3, 6, 8 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~ "Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству" домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах. Згідно з п.2 ч. 1 ст.\~24\~вказаного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до ч. 2 ст.\~26\~ цього\~Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст.\~26\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». За приписами ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис. Також суд вважає, що строк у два місяці надасть можливість [PERSON] усвідомити свою поведінку та переглянути її по відношенню до [PERSON] , і оцінивши ризики, такий строк буде цілком достатнім для запобігання повторенню насильства та виправлення кривдника. Оцінюючи ризики у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд також враховує право заявника у відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» звернутись із заявою про продовження терміну обмежувального припису та скорочений строк розгляду такої заяви, що визначений ст. 350-5 ЦПК України. Таким чином заява підлягає до часткового задоволення. У силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial