Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

27.02.2023 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою Службу у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області, у якому просив визначити місце проживання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що у нього з відповідачкою є спільні діти: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . 24.01.2023 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. З березня 2022 року відповідачка виїхала до м. Миколаєва, де остання проживає спільно з іншим чоловіком. Діти залишились проживати з ним та категорично відмовляються проживати з відповідачкою. Він повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за розвитком та їх станом здоров`я. Він не чинить відповідачці перешкод у спілкуванні та зустрічей з дітьми. Відповідачка свого житла не має, він працевлаштований, отримує відповідний заробіток та має своє приватне житло, на обліку у психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, раніше не судимий. За обставин, які склалися, він має найкращі умови для дітей. Проживання дітей разом із ним відповідає їх інтересам. Він має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідачка забезпечити не взмозі. Разом з тим він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із дітьми і готовий зі свого боку сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені піклування та уваги матері. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 28.02.2023 року відкрито провадження та призначено вказану справу в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 09:00 годину 21.03.2023 року. Ухвалою суду від 21.03.2023 року замінено у справі третю особу Службу у справах дітей Новобузької міської ради Миколаївської області, на орган опіки і піклування Новобузької міської ради Миколаївської області. Ухвалою суду від 21.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду суддею одноособово на 19.04.2023 року о 11:00 год. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, наддав суду заяву, в яякій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала. Представник органу опіки і піклування Новобузької міської ради Миколаївської областіЗахарчук В.О. в судовому засіданні вважала за доцільне місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні [INFO] народився [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON] , їх батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області 27.11.2007 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області 21.04.2015 року (а.с.11,12). Згідно рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 24.01.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 11 серпня 2007 року відділом реєстрації актів Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 73, розірвано (а.с.10). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом з реєстру територіальної громади № 2023/001179889 та № 2023/001179990 від 08.02.2023 року та актом обстеження умов проживання складеним 10.02.2023 року в.о. начальника Служби у справах дітей Новобузької міської ради Захарчук В.О. та головним спеціалістом Служби у справах дітей Новобузької міської ради Бігдаш О.А. (а.с.24). Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири серії ВКО № 958341 від 17.06.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19332891 від 26.06.2008 року [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.22). Згідно довідки Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» № 6 [PERSON] з 04.01.2023 року працює на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 2 розряду Групи з припинення та відновлення розподілу природного газу Служби експлуатації систем газопостачання Управління експлуатації АТ «Миколаївгаз» (а.с.15). Згідно характеристики виданої майстром Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» Царук О.І . [PERSON] за період роботи проявив себе як старанний працівник, який прагне до підвищення свого кваліфікаційного рівня. Добросовісно та відповідально відноситься до поставлених майстром завдань та доручень. Товариський, ввічливий та тактовний. Має високий рівень стресостійкості. Правопорушень не здійснював, проявив себе як спокійна та урівноважена людина (а.с.13). Згідно характеристики депутата Новобузької міської ради Іванова С. [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , характеризується позитивно. Приймає активну участь у благоустрої селища, допомагає односельчанам. За час проживання в селищі зарекомендував себе ввічливою, позитивною, доброю людиною, гарний батько та добрий господар, шкідливих звичок не має. Заяви, скарги та нарікання на гр. [PERSON] не надходили (а.с.14). Згідно висновку органу опіки та піклування Новобузької міської ради про визначення місця проживання дітей № 364-02-12 від 17.02.2023 року, орган опіки та піклування Новобузької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини. При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дітей, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дітей, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо ставлення обох батьків до виконання своїх обов`язків, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання, зокрема: Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи та пояснень, наданих у судовому засіданні сторонами, вбачається, що на теперішній час діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з батьком за адресою: [ADDRESS] . Бажають проживати як і раніше з батьком у своєму будинку за вище зазначеною адресою. Суд також приходить до висновку, що батьки дітей, бажають брати участь у піклуванні, вихованні, здоров`ї усіх своїх дітей. Відповідно актів обстеження житлово-побутових умов, за місцем проживання батька створені всі необхідні умови для нормального проживання та розвитку дітей. Батько [PERSON] має офіційне працевлаштування та позитивні характеристики з місця проживання та роботи. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). За таких умов, оскільки діти тривалий час проживали з батьком, який створив всі необхідні умови для повного і гармонійного розвитку їх особистості, він надає дітям житло, своєчасне медичне обслуговування, якісне харчування, виховання та розвиток, це середовище для дітей є звичним та природнім, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, необхідність забезпечення дітей турботою, те що мати дітей не заперечує проти проживання дітей разом з батьком, оскільки, за станом свого здоров`я, не може, на теперішній час, забезпечити належне їх розміщення за місцем її проживання, враховуючи висновок органу опіки та піклування Новобузької міської ради від 17.02.2023 року № 364-02-12, суд вважає, що місцем проживання дітей слід визначити місце проживання їх батька [PERSON] , що буде відповідати їх інтересам та вимогам закону. При цьому, визначення місця проживання дітей з батьком не позбавляє матір права виховувати дітей, утримувати їх, спілкуватися з ними. Суд вважає, що проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в сім`ї матері, яка не має свого житла, оскільки його орендує в іншому населеному пункті, не буде сприяти забезпеченню найкращих інтересів дітей, які бажають проживати з батьком, за їх постійною адресою, зареєстрованого місця проживання, гармонійному розвитку та зв`язку, при цьому в суді не знайшлось підтверджень, що батько перешкоджав у побаченнях і прийнятті участі матері у вихованні дітей. Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей підлягає задоволенню. На стягненні судових витрат позивач не наполягав, тому таке питання судом не розглядається.

Outcome: approved