Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що він з 24.05.2009 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис за № 10. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, понад два роки разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарева не ведуть. Вказуючи, що на примирення з [PERSON] не згідний, їхній шлюб існує лише формально і його збереження суперечить їхнім інтересам, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що позов підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вказує, що проти позову не заперечує, погоджується на розірвання шлюбу та просить справу розглядати без її участі. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 24.05.2009 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис за № 10 (а.с. 19-20, 30). Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Встановлено, що сторони понад два роки разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, між ними немає взаєморозуміння та припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, шлюб існує лише формально. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати та залишити відповідачці прізвище [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved