Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Виконавчий комітет Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2015 року шлюб між ними розірвано. Вказала також, що [PERSON] перебуваючи з 2018 року в Республіці Польща, народила ще одну дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якого є інша особа, записаний, як [PERSON] . Відповідач [PERSON] не забезпечує своїх дітей та не займається їх вихованням. Відповідач [PERSON] покладених на нього батьківських обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні дітей, має заборгованість по сплаті аліментів. Вказала також, що діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали із викладених підстав. Просили суд позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову заперечує. Представник третьої особи вважає, що позов підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, з`ясувавши обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2009 року. Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 36, 37). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2015 року шлюб між ними розірвано (а.с. 46, 47). Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] по 550 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с. 48-49). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] перебуваючи з 2018 року в Республіці Польща, народила ще одну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-17). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей, заборгованість останнього становить 2763,23 грн. (а.с. 25). З матеріалів справи встановлено, що діи [PERSON] та [PERSON] більше чотирьох років проживають з бабусею [PERSON] та її цивільним чоловіком [PERSON] . Після початку в Україні війни діти [PERSON] та [PERSON] поїхали до матері за кордон. [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, її малолітніх дітей було поміщено у притулок. Відповідно до постанови районного суду П`ясечно, ІІІ Управління у справах сім`ї та неповнолітніх від 06.07.2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано під опіку [PERSON] , яка є тіткою дітей. [PERSON] привезла дітей до м. Луцька і передала їх бабусі. Відповідач [PERSON] проживає в с. Чудель Сарненськогог району Рівненської області, на даний час перебуває на військовій службі по місцю проживання, крім сплати аліментів, які відраховуються з його заробітної плати, жодної участі в утриманні та вихованні дітей не приймає: з дітьми не спілкується ні особисто, ні телефоним зв`язком, не відвідує, умовами життя, проживання, їх навчанням, здоров`ям, розвитком не цікавиться. З пояснень дітей в судовому засідані встанволено, що син [PERSON] бачив батька близько десяти років назад, дочка [PERSON] з батьком не знайома взагалі. Факт неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] підтверджуються інформацією, наданою КЗ «Луцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №17 Луцької міської ради» від 25.07.2022 року, від 28.10.2022 року, характеристикою на [PERSON] , наданою Луцьким РУП ГУНП у Волинській області від 20.07.2022 року, актом обстеження умов проживання від 02.08.2022 року, інформацією КЗ «Луцька міська дитяча поліклініка». Малолітні [PERSON] та [PERSON] висловлюють бажання проживати з бабусею, яка їх утримує, виховує, займається їх розвитком, медичним доглядом, створює для них всі необхідні для життя та навчання умови. Не заперечують щодо позбавлення їх батьків батьківських прав. Із висновку служби у справах дітей Луцької міської ради №69 від 09.03.2023 року, вбачається, що враховуючи інтереси дітей, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей. Зазначений висновок затверджений рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 15.03.2023 року №169-1. Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] , як батьки малолітніх дітей свідомо ухиляються від їх виховання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, матеріально не забезпечують. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачі жодних доказів на спростування доводів позивача не надали та у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явилися, що, на думку суду, свідчить про їх байдуже ставлення до дітей. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про систематичне ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, що виразилась у їх свідомому ухиленні від батьківських обов`язків по забезпеченню дітей та участі в їх вихованні, відповідно до цього позовні вимоги, щодо позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Виходячи із положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід також стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі по 992,40 грн. з кожного.

Outcome: approved