Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача суму грошових коштів в якості відшкодування збитків, завданих внаслідок пошкодження її автомобіля марки Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ), у розмірі 60 805, 88 грн та судовий збір 840, 80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, під час якої її автомобілю було завдано пошкоджень, за кермом якого відповідач і знаходилася. Представник відповідача позов не визнав, заперечуючи проти задоволення позову, вказав, що відповідач була пасажиром автомобіля Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ), а за кермом знаходилася особа, яка на законних підставах керувала транспортним засобом, - [PERSON] , який в подальшому і складав повідомлення про ДТП. Автомобіль Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) дійсно зареєстрований на [PERSON] , та у матеріалах справи міститься довідка з інформаційного центру МВС, але суд при дослідженні доказів та ухваленні рішення не звернув увагу па основний документ, який фіксував ДТП, це повідомлення про ДТП від 28.04.2020 року в якому зазначено, що водієм була [PERSON] , але у графі «Страхувальник» зазначений [PERSON] , який в дійсності через конфліктну ситуацію на дорозі переплутав графи при заповненні та замість себе в графі водій зазначив [PERSON] . Вона не бачила цього повідомлення, його не заповнювала, не підписувала, а дізналась про його існування та помилку в своїй страховій компанії. В графі підпис стоїть не підпис [PERSON] а підпис [PERSON] . У повідомленні про ДТП на схемі зображено, що автомобілі контактували боковими сторонами, тобто механізм розвитку ДТП відбувався так, що водій [PERSON] контактував лівою задньою частиною свого автомобіля, а у автомобіля під керуванням [PERSON] була пошкоджена права сторона, а саме права дверцята та праве крило. Пошкодження мали поверхневий характер без деформації, а лише подряпини лакофарбного покриття, через те що пошкодження були незначними, [PERSON] , погодився на складання Європротоколу. При складанні протоколу та його підписанні [PERSON] в протоколі не був зазначений бампер, оскільки він не відповідав механізму утворення ДТП та на схемі візуально видно що 2 автомобіля знаходяться паралельно, а не під кутами, через що пошкодження бампера не могло утворитись, оскільки він знаходиться у передній частині автомобіля, а не правій. У дійсності пошкодження бампера на транспортному засобі Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) могли утворитись внаслідок іншого ДТП, не за участю водія [PERSON] , оскільки, як вбачається з акту дослідження судового експерта [PERSON], який був наданий позивачем, в розділі 2.5 зазначено, що її автомобіль був раніше аварійно пошкодженим. Які саме деталі були пошкоджені раніше, експерт не зазначає, але ці данні були встановленні при проведенні огляду та складанні звіту страхової компанії ТДВ «Експрес страхування» про оцінку завданої шкоди, де у додатку до звіту №1557 від 12 травня 2020 року у протоколі огляді від 30 квітня 2020 року зазначено, що автомобіль Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) має механічні пошкодження від інших ДТП, а саме пошкодження бамперу з лівої сторони у вигляді дірки та на фото № 2 та № 8 фототаблиці. Вказане механічне пошкодження отримано [PERSON] під час ДТП 29 листопада 2019 року в [ADDRESS] ), де [PERSON] перестроювався в лівий ряд на не надав перевагу автомобілю Nissan. З огляду на що, вбачається, що позивачка вимагає з [PERSON] завдану матеріальну шкоду від іншого ДТП та ці обставини завдання матеріальної шкоди та її розміру підлягають з`ясуванню. Основними документами, якими позивач обґрунтовує завдану шкоду, є висновок №227-1 від 07 серпня 2020 року та рахунок № [NUMBER] , але, якщо детально дослідити зміст та реальний зміст цих документів, то вбачається, що висновок не містить інформації, у зв`язку з чим його складають, тобто у зв`язку із якими обставинами. В цьому висновку відсутній акт огляду транспортного засобу Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) на предмет пошкоджень, а міститься лише перелік робіт написаний від руки та запчастини, які необхідно замінити. Те, що вказаний висновок був складений в зв`язку із ДТП від 28 квітня 2020 року, не вказує нічого, оскільки, як вбачається з всіх документів висновку, не надано заявником документів та відомостей по яким би експерт міг визначити, що саме цей огляд стосується ДТП, яке відбулось між водієм [PERSON] та [PERSON] , та саме ця шкода заподіяна в цьому ДТП. При цьому, відповідно до відповіді № 105/0502-06 від 02 квітня 2021 року СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» позивачка отримала рахунок № [NUMBER] від 26 травня 2020 року на замовлення робіт лише формально без реального бажання здійснювати ремонт свого транспортного засобу. Так у відповіді зазначається, що «Ремонт автомобіля [NUMBER] відповідно до рахунку № [NUMBER] від 26 травня 2020 року не проводився», «роботи за іншими рахунками не проводились, акти виконаних робіт, квитанції не складались, оплати не здійснювались», [PERSON] , [PERSON] по автомобілю Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) за іншими послугами по ремонту так чи інакше пов`язаному із відновлювальним ремонтом не звертались. Щодо інших робіт у відділі легкового сервісу повідомлено, що 30 листопада 2018 року, згідно з актом виконаних робіт № 1800021980 від 30 листопада 2018 року проводили коротку перевірку обладнання, [PERSON] та [PERSON] не є постійними клієнтами СП ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц», а заїзд, згідно з актом виконаних робіт № 1800021980 від 30 листопада 2018 року був єдиним, «Кузовний ремонт ТЗ [NUMBER] на нашому підприємстві не проводився, квитанції не складались, оплата не здійснювалась», « [PERSON] , [PERSON] замовлень запасних частин «Крило переднє права сторона», «бампер передній», клапан колеса та вказівок нашому підприємству не здійснювали, відповідно вказані запчастини нами не замовлялись». З огляду на цю відповідь вбачається, що позивач не мала реального наміру на проведення ремонту, не замовляла запасні частини, а отримала формальний рахунок, який не є належним та допустимим доказом заподіяння позивачу завданої шкоди. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачка зверталась до страхової компанії ТДВ «Експрес страхування» із заявою про відшкодування завданої шкоди та отримала страхове відшкодування. Виплата страхового відшкодування відбувалась відповідно до заяви про страховий випадок, повідомлення про ДТП, звіту №1557 від 12 травня 2020 року про визначення матеріального збитку та огляду автомобіля Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) з урахуванням того, що експертом було враховано, що автомобіль Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) вже був пошкоджений в іншому ДТП та має механічні пошкодження від цього ДТП, що було зафіксовано при огляді та фотографуванні. Від визначеного страховою компанією розміру збитку, з урахуванням зовнішнього стану автомобіля Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ), і було прийнято рішення про сплату страхового відшкодування. Підсумовуючи викладене, вбачається що позивачка намагається стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду не за ДТП, яке відбулось 28 квітня 2020 року, а за пошкодження отримані від ДТП, в якому брав участь водій [PERSON] 29 листопада 2019 року у [ADDRESS] ), де [PERSON] перестроювався в лівий ряд на не надав перевагу автомобілю Nissan, де і пошкодив передню ліву частину бампера у вигляді дірки. II. Процесуальні дії та рішення суду. 18 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. На виконання положень частини шостої статті 187 ЦПК України, 26 жовтня 2020 року на судовий запит надано відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 28 жовтня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання /а. с. 63-64/. 18 лютого 2021 року постановлено заочне рішення суду, яке ухвалою суду від 16 червня 2021 року скасовано і призначено справу до розгляду /а. с. 100/. 20 жовтня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позов і клопотання про залучення третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору /а. с. 108-143/. 06 квітня 2023 року ухвалою суду залишено без задоволення клопотання про залучення третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. 28 квітня 2020 року, близько о 14:00 год, на Парковому мості у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ), що належить [PERSON] , за кермом якого перебував [PERSON] , та Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ), за кермом якого була власник - [PERSON] /а. с. 108, 206-207/. Власником пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] /а. с. 13, 14/. Як встановлено з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 20 квітня 2020 року, складеного обома водіями за обопільною згодою, [PERSON] свою вину у дорожньо-транспортній пригоді визнала /а. с. 10/. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на день пригоди [28 квітня 2020 року] була застрахована полісом ТДВ «Експрес-Страхування» серії АО № 3835869 від 13 червня 2019 року /а. с. 10/. 30 квітня 2020 року [PERSON] звернулася із заявою про страхове відшкодування до ТДВ «Експрес-Страхування», яким прийнято рішення щодо сплати власнику пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz (реєстраційний номер [NUMBER] ) страхового відшкодування у розмірі 16 387, 53 грн /а. с. 11, 12/. 21 травня 2020 року [PERSON] отримала від ТДВ «Експрес Страхування» суму відшкодування у розмірі 16 387, 00 грн /а. с. 2/. Згідно з висновком № 227-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Mercedes-Benz С250 (реєстраційний номер [NUMBER] ) внаслідок його пошкодження (з технічної точки зору) на дату огляду 22 липня 2020 року становить 25 105, 54 грн, а повна вартість відновлювального ремонту, без врахування фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні, - 36 354, 61 грн /а. с. 30, 33/. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 Цивільного кодексу України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини третьої ст. 368 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з частиною першою ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини першої ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до рахунку № 2120002074 від 26 травня 2020 року вартість проведених ремонтних робіт відносно автомобіля Mercedes-Benz С250 (реєстраційний номер [NUMBER] ) склала 77 192, 88 грн, проте матеріали справи не містять доказів оплати [PERSON] цієї суми /а. с. 49-50/. Оскільки, згідно з висновком № 227-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Mercedes-Benz С250 (реєстраційний номер [NUMBER] ) внаслідок його пошкодження (з технічної точки зору), повна вартість відновлювального ремонту, без врахування фізичного зносу складових частин, які підлягають заміні, становить 36 354, 61 грн, а 21 травня 2020 року [PERSON] отримала від ТДВ «Експрес Страхування» суму відшкодування у розмірі 16 387, 00 грн, з відповідача підлягає стягненню сума різниці між сумою вартості відновлювального ремонту та сумою виплаченою позивачеві страховою компанією, тобто 36 354, 61 грн - 16 387, 00 грн = 19 967, 61 грн. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, подаючи позовну заяву до суду, сплатила судовий збір у розмірі 840, 80 грн, зарахування якого до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено відповідною випискою /а. с. 56 «а», 59/. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 276, 03 грн (32, 83 %). Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Такі витрати відносяться до судових витрат, які, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України. Отже сплачена позивачем сума у розмірі 1 900, 00 грн на рахунок ФОП [PERSON] за надання експертних послуг з визначення збитків, підлягає стягненню з відповідача /а. с. 51/. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За змістом законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Представництво інтересів позивача здійснено адвокатом Каченюком О. І., що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4438 від 02 вересня 2019 року, виданого Радою адвокатів Дніпропетровської області, на підставі договору про надання правової допомоги від 27 травня 2020 року, із змінами, внесеними додатком № 1 до цього договору у пункт 6.1, згідно з яким вартість послуг виконавця по даному договору становить 4 900, 00 грн і сплачується у строк до 22 серпня 2020 року /а. с. 52-53, 54/. Клієнт сплатив вартість послуг у розмірі 4 900, 00 грн, що підтверджується квитанцією № 1-К від 20 серпня 2020 року /а. с. 56/. Таким чином, судові витрати у розмірі 4 900, 00 грн підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial