Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України записаний [PERSON] . Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, щодо виховання, навчання, лікування, та утримання дітей, в квартирі в якій на даний час вона проживає антисанітарія, не створені жодні умови для нормального життя дітей. З відповідачкою та її співмешканцем проводились бесіди щодо утримання та виховання дітей, надавався термін для покращення умов санітарного стану квартири, проте жодних зрушень не відбулось. На даний час дітей влаштовано до патронатної сім`ї. Представник позивача [PERSON] , представник служби у справах дітей Завгородня Л.В., інспектор СЮП ВП Чугуївського РУП Денисенко Ю.Є., підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З наданих копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вбачається, що матір`ю дітей є відповідач - [PERSON] , батьком дитини - [PERSON] , вказаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00017648904 від 10.02.2017, № 000266267326 від 05.05.2020, 00032042409 від 10.08.2021 (а.с. 8, 9, 10, 12, 13, 14). Наказами № 4, 5, 6 від 10.01.2022 служби у справах дітей виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] взято на облік як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 35, 36, 37). Наказами № 4, 5, 6 від 08.02.2023 служби у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області малолітніх [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] передано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] (а.с. 39, 40, 41). Органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 27.02.2023 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5). Конвенція про права дитини, що ратифікована визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підставі ст. 164 цього ж кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 166 цього ж кодексу особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданих до суду та досліджених документів вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Надані докази є підтвердженням того, що є доцільним позбавлення матері батьківських прав, оскільки вона допустила свідоме нехтування своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх обов`язків. Недбале ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується письмовими доказами. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, у вигляді 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених судом доказів, вбачається, що відповідач недбале ставиться до виховання своїх дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, тому доцільно позбавити її батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дітей, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом, окрім позбавлення батьківських прав з відповідача стягнуто аліменти, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір за другу позовну вимогу, у розмірі передбаченому Законом України «Про судовий збір». Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача, який визнав позов у повному обсязі, необхідно стягнути судовий збір за позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів в загальному розмірі 1073,60 гривень на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Outcome: approved