Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Остапенко Є.М.), в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 07.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., що зареєстрований в реєстрі за № 103203, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 12 112,40 грн., таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 08.02.2022 року позивач дізналася про те, що у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука В.В. на виконанні знаходиться виконавче провадження № 66431027 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» грошових коштів. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 66431027, було встановлено, що підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження стало вчинення 07.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису, що зареєстрований в реєстрі за № 103203, яким запропоновано стягнути з позивача на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за період часу з 25.05.2021 року до 03.06.2021 року у розмірі 12 112,40 грн., яка складається з: 1 939,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 273,22 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 9 850,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень; нотаріусу не було надано оригіналу нотаріально посвідченої угоди, виписки з рахунку боржника та нотаріус не пересвідчився у наявності безспірної заборгованості. За таких обставин, позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 07.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 103203, що здійснюється в межах виконавчого провадження № 66431027. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2022 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.05.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 29.09.2022 року; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука Володимира Васильовича (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Сіщук В.В.). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.05.2022 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 26.01.2023 року. 26.01.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Києві та судове засідання призначено на 18.04.2023 року. 26.01.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, яке передано головуючому судді 27.01.2023 року, про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. 26.01.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від третьої особи-2 надійшло клопотання, без застосування електронного цифрового підпису, яке передано головуючому судді 27.01.2023 року, про розгляд справи за його відсутності. 18.04.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. 18.04.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій останній просив суд розглядати справу за відсутності представника відповідача та на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому останній просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн., виходячи з принципів співмірності, реальності та розумності, оскільки вартість послуг адвоката у розмірі 6 000,00 грн. є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаної роботи. В судове засідання 18.04.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у клопотанні від 18.04.2023 року просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача у заяві від 18.04.2023 року просив розглядати справу за його відсутності. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача у клопотанні від 18.04.2023 року просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача та представник відповідача у заяві від 18.04.2023 року просив розглядати справу за його відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 21.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк», Банк, Кредитор) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 401354291 (далі - Договір, а. с. 8 зворот). Відповідно до п. п. 2. - 2.3. Договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 2 731,12 грн.; процентна ставка за користування кредитом - 0,1% річних. Тип процентної ставка - фіксована; дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання (інформації) виписок за рахунком становить 24.03.2014 року. 07.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 103203, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 401354291 від 21.12.2012 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», за період часу з 25.05.2021 року до 03.06.2021 року у розмірі 12 112,40 грн., яка складається з: 1 939,18 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 273,22 грн. -заборгованість за відсотками та комісією; 9 850,00 грн. -заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а. с. 9). 07.08.2021 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука В.В. із заявою від 28.07.2021 року про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 07.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., що зареєстрований в реєстрі за № 103203 (а. с. 8). 09.08.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66431027 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 07.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., що зареєстрований в реєстрі за № 103203 (а. с. 12). Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. В свою чергу, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, з 26.11.2014 року по 22.02.2017 року нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями на підставі наданого кредитором оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Наданий нотаріусу кредитний договір № 401354291 від 21.12.2012 року вчинений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а отже не є тим договором, за яким стягнення заборгованості може бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Також суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалося. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за кредитним договором № 401354291 від 21.12.2012 року та одержання її боржником. Більш того, 18.04.2023 року представником відповідача подано заяву про визнання позову. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем. За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи заяву представника відповідача про визнання позову, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як визначено у ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, позивачем при зверненні до суду із даним позовом за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 121 від 06.05.2022 року. Оскільки відповідач визнав позов, то з державного бюджету підлягає повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто, 496,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 496,20 грн. у відшкодування судових витрат. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 7 488,60 грн. та складаються з: 992,40 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 496,20 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову; 6 000,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу, а саме: 1 000,00 грн. - складання та направлення адвокатського запиту до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука В.В. щодо надання матеріалів виконавчого провадження № 66431027; 3 000,00 грн. - підготовка та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; 2 000,00 грн. - підготовка та подання заяви про застосування заходів забезпечення позову. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року, укладеного між адвокатом Адвокатським об`єднанням «КЕЙС ЕНД ПАРТНЕРС ІНТЕРНЕШНЛ», в особі директора Івасина О.Р. (далі - Адвокат) та Ігнатовою І.В. (далі - Клієнт); копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 26.04.2022 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року; копію меморіального ордеру № 308850908 від 15.02.2022 року на суму 3 000,00 грн. Згідно п. п. 1, 2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року, сторони домовилися про те, що Адвокат надає Клієнту правову допомогу (послуги) відповідно до умов договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року. При цьому Адвокат надає Клієнту правову допомогу та отримує винагороду, а саме: складання та направлення адвокатського запиту - 1 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 3 000,00 грн. (3 години * 1 000,00 грн. (за 1 годину)); підготовка та подання заяви про застосування заходів забезпечення позову - 2 000,00 грн. Оплата здійснюється протягом 15 календарних днів з моменту винесення судового рішення у справі. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 26.04.2022 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року Адвокатом були надані наступні послуги: складання та направлення адвокатського запиту - 1 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 3 000,00 грн. (3 години * 1 000,00 грн. (за 1 годину)); підготовка та подання заяви про застосування заходів забезпечення позову - 2 000,00 грн. Послуги, передбачені п. 2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року надані якісно, в повному обсязі, згідно умов договору про надання правової допомоги № б/н від 10.02.2022 року. За надані послуги Клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі 6 000,00 грн. У Клієнта претензій до якості наданих послуг немає. 18.04.2023 року представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому останній просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн., виходячи з принципів співмірності, реальності та розумності, оскільки вартість послуг адвоката у розмірі 6 000,00 грн. є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаної роботи. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а саме, що справа незначної складності, розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання. Більш того, суд бере до уваги що справа не є складною, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є незначними, також суд враховує критерії розумності вартості наданих послуг, думку відповідача про неспівмірність витрат із складністю справи та приходить до висновку про дійсну неспівмірність розміру витрат із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом на виконання робіт часом, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру та необхідності зменшення розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved