Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТ» про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вони проживають в квартирі [ADDRESS] . Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Патріот» організовує експлуатацію зазначеного будинку, квартир та приміщень, які там розміщені. В грудні 2019 року директор ТОВ «Патріот» Сахно Софія Йосипівна повідомила позивачів, що ТОВ ««Патріот» має велику заборгованість перед міськими комунальними службами по комунальним платежам в сумі 30 000 грн. Кошти для погашення боргу у товариства відсутні, що загрожує відключенням від комунальних послуг приміщеннь товариства, в тому числі і квартирі, в якій ми проживаємо. Тому директор звернулася до нас із проханням надати по можливості в борг товариству для погашення заборгованості перед комунальними службами зазначену суму. 26.12.2019 року позивачами [PERSON] та [PERSON] , передано в борг товариству з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТ» В особі директора товариства Сахно Софії Йосипівни за договором позики грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, які є нашою спільною сумісною власністю подружжя, тому кожному із нас належала половина цих коштів у сумі 15 000 грн. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів директором ТОВ «ПАТРІОТ» Сахно Софією Йосипівною від імені товариства було складено та написано письмову розписку від 26.12.2019 року про отримання товариством в борг від позивачів зазначеної суми коштів та визначено строк повернення вказаної суми - до 08 лютого 2020 року. Письмова розписка була власноруч написана та підписана від імені товариства директором ТОВ «ПАТРІОТ» Сахно Софією Йосипівною та посвідчена печаткою товариства. Передача нами коштів директору ТОВ «ПАТРІОТ» Сахно Софії Йосипівні та власноручне написання та підписання нею розписки відбувалося в присутності свідків - головного бухгалтера товариства [PERSON] та завідуючої господарством товариства [PERSON], про що вказано в тексті розписки. Позивачі неодноразово зверталися до директора ТОВ «Патріот» Сахно С. Й. з проханням повернути кошти, отримані в борг, однак, їх звернення постійно ігноруються, кошти не повернуті. Згідно умов письмової розписки від 26.12.2019 року про отримання 30 000 грн. в борг, відповідач повинен був повернути зазначену суму коштів до 08 лютого 2020 року. На сьогоднішній день борг не повернуто. У зв`язку із чим прострочення відповідачем строку повернення боргу із 09 лютого 2020 року по 07 лютого 2023 року складає 1 093 дні. Отже відповідач зобов`язаний сплатити грошову суму з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь період прострочення. Індекс інфляції за даними Державної служби статистики України з березня по грудень 2020 року складає 105,0 %, із січня по грудень 2021 року - 110,0 %, із січня по грудень 2022 року -126,6 %, а всього за період прострочення повернення боргу - 146,2 %. Отже сума боргу із врахуванням індексу інфляції складає грн., виходячи із наступного розрахунку: 30 000 грн. х 146,2 % = 43 866 грн. 3% річних становить 2 695 грн. 04 коп., виходячи із наступного розрахунку: 3 % : 365 днів = 0,00822% х 1093 дні = 8,983% х 30 000 грн.= 2 695 грн.04 коп. Таким чином загальна сума боргу із врахуванням 3 % річних та індексу інфляції на лютий 2023 року складає 46 561,04 грн., виходячи із наступного розрахунку: 43 866 грн. + 2 695 грн.04 коп. = 46 561,04грн. Посилаючись на вище викладене позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь в рівних частках заборгованість за договором позики від 26 грудня 2019 року в розмірі 46 561,04 гривень 04 копійки, із яких 43 866 грн. сума основного боргу із врахуванням індексу інфляції, 2 695 грн. - 3 % річних від основної суми боргу за період прострочення повернення суми боргу із 10 лютого 2020 року по лютий 2023 року, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2023 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем в особі директора ТОВ «Патріот» Сахно С.Й. надано відповідь на позов в якій зазначає, що Товариством «Патріот» згідно видаткового касового ордеру було виплачено [PERSON] 23132,00грн. для погашення позики у сумі 20000,00грн. (двадцять тисяч грн... 00 коп.) Остання сума заборгованості була погашена за комунальні послуги [PERSON] за приміщення No401,102. Відповідач був впевнений, що борг за договором погашений, повідомили що [PERSON] ввела їх в оману. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 20 квітня 2023 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що 26.12.2019 року позивачами [PERSON] та [PERSON] , передано в борг товариству з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТ» В особі директора товариства Сахно Софії Йосипівни за договором позики грошові кошти в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, які є нашою спільною сумісною власністю подружжя. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів директором ТОВ «ПАТРІОТ» Сахно Софією Йосипівною від імені товариства було складено та написано письмову розписку від 26.12.2019 року про отримання товариством в борг від позивачів зазначеної суми коштів та визначено строк повернення вказаної суми - до 08 лютого 2020 року. Письмова розписка була власноруч написана та підписана від імені товариства директором ТОВ «ПАТРІОТ» Сахно Софією Йосипівною та посвідчена печаткою товариства. Передача нами коштів директору ТОВ «ПАТРІОТ» Сахно Софії Йосипівні та власноручне написання та підписання нею розписки відбувалося в присутності свідків - головного бухгалтера товариства [PERSON] та завідуючої господарством товариства [PERSON], про що вказано в тексті розписки Станом на теперішній час, свої зобов?язання за Договором щодо повернення Позивачу наданої Відповідачу позики останній не виконав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, у спорі про стягнення боргу за договором позики, розписка за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Доказами, які надано позивачами на підтвердження заявлених вимог, є розписка. Суд зауважує, що зміст розписки містить зазначення обставин, на які посилається позивачі, та факт надання ними грошових коштів відповідачу. Таким чином, надана позивачами розписка відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України, оскільки посвідчують передання грошової суми позикодавцем позичальнику та підтверджують укладення договору позики і його умов. Станом на теперішній час у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість у сумі 30 000 гривень (тридцять тисяч гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТ» на користь [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц, а також у Постанові Верховного Суду від 10.08.2022 року у справі №504/369/18. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічні висновки викладені, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. З огляду на те, що Відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України. Суд погоджується із наданими розрахунками 3% річних та інфляційних витрат, у зв`язку з чим з Р Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТ» на користь [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 2695,04 грн., та інфляційні витрати у розмірі 13866,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивачів судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1073,60 грн. Сплачений судовий збір по заяві про забезпечення позову не підлягає стягненню оскільки ухвалою суду від 09 січня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Outcome: approved