Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Шаровський С.А. звернувся до суду із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал-Страхування» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 36000,00 грн. та 6000,00 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.10.2021р. внаслідок ДТП загинула дружина позивача [PERSON] , внаслідок чого позивачеві заподіяно моральну шкоду. Цивільна відповідальність водія [PERSON] , який здійснив наїзд на [PERSON] , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №203732471. Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату і час судового засідання повідомлялися належним чином. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача у наданому суду відзиві на позовну заяву заперечував, посилаючись на те, що строк прийняття рішення відповідачем про виплату страхового відшкодування не настав, а права позивача не порушені, з огляду на наступне. Станом на момент звернення позивача з позовом до суду не було закінчено кримінальне провадження за фактом ДТП, в якому загинула дружина позивача, а тому не встановлені істотні обставини події цього ДТП, не встановлено винної особи, наявності/відсутності обставин непереборної сили. Наявність кримінального провадження є лише підставою для припинення строків для прийняття страховиком рішення про здійснення виплати страхового відшкодування або відмови в цьому. Відповідач вважає, що строк настання його обов`язку прийняти рішення щодо страхового відшкодування настає, коли йому стане відомо про набрання законної сили відповідним судовим рішенням у справі, у якій розглядається ДТП, в даному випадку у кримінальному провадженні. З урахуванням чого просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на тривалий строк розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за відсутності сторін, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3021286314400978, на автодорозі Т-05-15-Олександрівка-Покровськ-Костянтинопіль, 30 км. сталася дорожньо-транспортна пригода: наїзд на пішохода, який стояв на проїзній частині. Учасниками ДТП є: водій автомобіля Opel Vectra, д/н [NUMBER] [PERSON] та пішохід: [PERSON] , яка загинула. ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] п.4 ПДР. Смерть [PERSON] підтверджується також наявною копіє свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Згідно полісу №203732471, діючий станом на 12.10.2021р., застраховано цивільну відповідальність водія автомобіля Opel Vectra, д/н [NUMBER] у ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». 22.11.2021р. представник [PERSON] звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 12.10.2021р. та заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 36000,00 грн. ПАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» звернулася до позивача та його представника з листом №301121-04915/к/у від 30.11.2021р. з проханням надати копію свідоцтва про смерть загиблої [PERSON] та копію свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , засвідчені належним чином. Як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву та не спростовано позивачем, останній не надав вказаних документів. Станом на момент звернення позивача до суду та на момент розгляду даної справи, будь-які відомості про завершення досудового розслідування за фактом ДТП, в якому загинула дружина позивача, відсутні та суду відповідні докази надані не були. Факт відсутності результатів проведення досудового розслідування та відсутності рішення суду, яке набрало законної сили визнається й позивачем і його представником, який звертався до суду із клопотанням про витребування доказів. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05.08.2022р. вказане клопотання було задоволено та витребувано з Слідчого управління ГУНП в Донецькій області матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12021050000000755. В порядку ч.5 ст.84 ЦПК України уповноваженого представника позивача [PERSON] - адвоката Шаровського Сергія Анатолійовича на одержання з Слідчого управління ГУНП в Донецькій області матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12021050000000755. У позивача та його представника було більш ніж достатньо часу для виконання ухвали суду та отримання матеріалів, якими вони бажають обґрунтувати свої позовні вимоги, однак, ухвалу не виконано та до суду жодних документів, ніж тих, що були надані до позову, суду не надано. Відповідно до\~ст..36\~ЦПК України,\~основними засадами\~(принципами)\~цивільного судочинства,\~зокрема,\~є змагальність\~сторін та диспозитивність. Згідно ч.3\~ст.12\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ч.1-2\~ст.13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на наведене, приймаючи до уваги те, що судом було забезпечено можливість сторонам реалізувати свої процесуальні права, в тому числі надати докази, і для цього було більш ніж достатньо часу, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами. Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, які склалися між сторонами. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно вимог ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, згідно статті 999\~ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36\~вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed