Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, посилаючись на те, що відповідачка є побутовим споживачем природного газу, що поставлявся за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини між ТОВ "Житомиргаз Збут" та відповідачкою врегульовані шляхом укладення типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. [PERSON] у період з 01.05.2019 до 30.04.2022 несвоєчасно та не в повному розмірі здійснювала оплату за спожитий природний газ, тому і утворилась заборгованість перед ТОВ "Житомиргаз Збут" у сумі 4190,35 грн. Крім заборгованості за спожитий природний газ в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати за період з 01.05.2019 року по 30.04.2022 року в сумі 647,23 грн., 3 % річних у сумі 307,60 грн. та судові витрати. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачка належним чином повідомлялася про судовий розгляд справи (направлення ухвали про відкриття провадження за місцем реєстрації, та через оголошення на сайті судової влади), відзив, клопотань, заперечнь на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що відповідно до розрахунку споживання природного газу ТОВ "Житомиргаз збут" [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Розмір боргу станом на 30.04.2022 року складає 4190,35 грн., що також підтверджується витягом про фінансовий стан споживача природного газу. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, за період з 01.05.2019 по 30.04.2022 позивачем нараховані інфляційні втрати у сумі 647,23 грн та 3% річних нарахованих на суму заборгованості у сумі 307,60 грн.. Згідно довідки, виданої начальником відділу продажів фізичним особам "Житомиргаз Збут" споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] надавалися послуги з постачання природного газу. Типовий договір постачання ТОВ «Житомиргаз збут» природного газу побутовим споживачам опублікований в газеті «Житомирщина» від 22.12.2015 № 136. Відповідно до постанови від 21.04.2017 № 527 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «Житомиргаз Збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно пунктів 2, 3 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державнерегулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496( далі Правила № 2496) договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обов`язками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Пунктом 32 Розділу ІІІ Правил № 2496 передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки із постачання природного газу побутовим споживачам - факт споживання природного газу. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору(ч. 1 ст. 634 ЦК України). За змістом статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка повідомила позивача про свою відмову укласти договір постачання природного газу чи про свою незгоду із умовами договору до ТОВ «Житомиргаз Збут», або ж докази про укладення відповідачкою договору із іншим постачальником природного газу. Отже відповідачка вважається такою, що прийняла пропозицію ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо укладення договору постачання природною газу побутовим споживачам, положення якого затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500.Підтвердженням того, що відповідачка є споживачем послуг наданими ТОВ «Житомиргаз Збут» свідчить також той факт, що вона зареєстрована в квартирі, приєднаній до мережі газопостачання та на її ім`я відкрито особовий рахунок. Несплата відповідачкою отриманих комунальних послуг не допускається. Нараховану позивачем суму заборгованості відповідачка не оспорила та не спростувала. Інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складатиме: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до наданих суду розрахунків інфляційні втрати за період із 01.05.2019 року до 30.04.2022 року становлять 647,23 грн. та 3% річних становлять 307,60 грн. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 00 грн.

Outcome: approved