Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У листопаді до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Вимоги обґрунтовані тим, що у період з 11.03.2022 року по 05.04.2022 року включно він через мобільний додатком «monobank», який є продуктом АТ «Універсал Банк», помилково перерахував на рахунок відповідачки грошові кошти у сумі 45\~000 грн 00 коп. 27.04.2022 року він направив лист-претензію на адресу відповідача. [PERSON] на зв`язок не виходить, на вимогу про повернення грошових коштів не реагує, коштів не повертає. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.05.2022 року позовну заяву направлено за підсудністю до Автозаводського районного суду міста Кременчука. Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17.06.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, витребувано докази. Ухвалою суду від 17.06.2022 року залишено без задоволення заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 07.11.2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи в режимі відеоконференції. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву на позов суду не направила. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] є власником картки АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] . У період з 11.03.2022 року по 05.04.2022 року включно [PERSON] через мобільний додатком «monobank», який є продуктом АТ «Універсал Банк», помилково перерахував на рахунок № [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , грошові кошти у сумі 45\~000 грн 00 коп. п`ятьма платежами, а саме: -11.03.2022 року о 12:57:14 в сумі 2\~000 грн 00 коп., -04.04.2022 року о 19:16:21 в сумі 13 000 грн 00 коп., -04.04.2022 року о 19:17:13 в сумі 7 000 грн 00 коп., -05.04.2022 року о 12:04:38 в сумі 12 000 грн 00 коп., -05.04.2022 року о 12:04:58 в сумі 8 000 грн 00 коп., -05.04.2022 року о 12:05:34 в сумі 3 000 грн 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку АТ «Універсал Банк» (а.с. 80-82, 83-85). Сторони у справі не є родичами та не укладали жодні угоди. 27.04.2022 року [PERSON] направив лист-претензію на адресу відповідача з вимогою повернення коштів. Відповідач помилково перераховані кошти позивачу не повернула. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного: Згідно зі статтею 15 та ч. 1 і п. 1 ч. 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Вказане відповідає правовим висновкам зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19, провадження №14-175цс21, а також правовим висновкам зробленим Верховним Судом у постанові від 18 серпня 2021 року у справі №475/897/19. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач у судове засідання не з`явилася, доказів того, що перераховані грошові кошти у сумі 45\~000 грн 00 коп. отримала на законних підставах, суду не надала. Ураховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем грошові кошти не повернуті позивачу, аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані 45\~000 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного: відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. До позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги від 25.04.2022 року (а.с. 20), копію ордеру (а.с. 21). Відповідно до п. 3.1 Договору розмір гонорару є фіксованим та складає 16 350 грн 00 коп. Розглянута справа не є складною, не потребувала від правника значних зусиль та часу. Розумним розміром компенсації понесених витрат на правничу допомогу суд вважає 5 000 грн 00 коп. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992 грн 00 коп. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved