Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з уточненим в ході судового розгляду позовом, на обґрунтування позовних вимог вказуючи, що [INFO] помер його батько [PERSON] . В листопаді 2020 року разовим дорученням він отримав недоотриману пенсію батька у розмірі 87\~440,40 грн за трирічний період з 16.09.2017 по 30.09.2018 рік. Проте, вказана сума була менша за суму, зазначену у свідоцтві про право на спадщину за законом 106102,62 грн. Невиплаченою залишилась частина пенсії у розмірі 18\~662,22 грн. На електронне звернення до відповідача з вимогою виплатити зазначену суму було отримано відповідь про відсутності підстав для виплати цієї частини пенсії у відповідності до положень ч.1\~ст. 46\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вважає, що дане рішення відповідача не відповідає чинному законодавству України, є таким, що перешкоджає реалізації його прав як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому залишку недоотриманої пенсії батька, стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 18\~662,22 грн та судові витрати по справі. У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, на адресу суду направив відзив на позов, та вказав, що на запит нотаріуса управління надало відповідь про суму недоотриманої пенсії померлого [PERSON] у розмірі 106102,62 грн з приписом, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто, розмір пенсії було зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину. Враховуючи час звернення за отриманням пенсії, її розмір складає 87\~440,40 грн, яку було виплачено позивачу. Вважає, що головним управлінням не допущені порушення права позивача, тому відсутні підстави для задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~з ч.\~1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судом встановлено, що [PERSON] доводився батьком [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.07.1956 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.09.2019 року Приморським районним у м. Маріуполі відділі ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 823. Представнику позивача у відповідь на письмові звернення Слов`янським об`єднаним УПФУ в Донецькій області листом від 28.12.2020 № 461-545/Х-02/8-0567/20, ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.02.2021 № 1010-10488/М-02/8-0500/21 та Департаментом пенсійного забезпечення від 15.03.2021 № 7827-5163/М-03/8-2800/21 було надано відповіді про відсутність підстав для виплати позивачу залишку недоотриманої пенсії батька [PERSON] на підставі ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач в своїй позовній заяві вказує, що частину недоотриманої пенсії після смерті батька [PERSON] у розмірі 87\~440,40 грн. йому було виплачено відповідачем. Цей факт також підтверджено листом ПФУ від 28.12.2020 року. Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді частини призначеної, нарахованої, але не виплаченої пенсії спадкодавцю у розмірі 18\~662,22 грн. Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої частини суми пенсії. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Отже, позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України\~у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Позивачем до позовної заяви не додано свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, як зазначено в позовній заяві, позивач отримав частину належної його батьку суми пенсії у розмірі 87\~440,40 грн, тобто фактично прийняв спадщину, проти чого не заперечує відповідач та зазначає у своєму відзиві. Також у відзиві на позов відповідачем вказано, що загальна сума недоотриманої пенсії [PERSON] складає 106102,62 грн, а тому, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю в розмірі 18\~662,22 грн є безпідставною. Судом вжито всіх можливих заходів щодо отримання інформації про коло спадкоємців після смерті [PERSON] , але відомостей на виконання ухвал суду надано не було. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині виплати недоотриманої пенсії в розмірі 18\~662,22 грн підлягають задоволенню, оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Стосовно вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати йому залишку недоотриманої пенсії [PERSON] , як такої, що належала пенсіонерові і залишалася недоотриманою у зв`язку із смертю останнього, суд зазначає наступне. У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (стаття 19 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого\~постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійному фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійного фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України. Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення). Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів. [PERSON] заявив вимоги, які є по суті вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати йому залишку недоотриманої пенсії [PERSON] , на які він має право в поляку спадкування за законом після смерті батька. Відповідачем за цими вимогами є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто орган, уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії батька позивача [PERSON] . Таким чином в цій частині між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу не виплати пенсії померлому батьку позивача [PERSON] за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства (стаття 19 КАС України). Вказаний висновок наведений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №757/63985/16 (провадження №14-556цс19) та постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 757/61718/17-ц (провадження\~№61-15930св19). Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 255 ЦПК України\~суд своєю\~ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В силу вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial