Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

У лютому 2023 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з таким позовом, в якому вказувало, що 18 липня 2019 року о 03 годині 45 хвилин в смт. Олександрівка Вознесенського району по вул. Г. Подзігуна [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , допустив виїзд на смугу зустрічного руху з послідуючим зіткненням з транспортним засобом «MAN», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з послідуючим механічним пошкодженням транспортних засобів. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2019 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП України. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу «ВАЗ-2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування», а тому страховик в межах ліміту відповідальності виплатив потерпілому від правопорушення 57 631,28 грн. страхового відшкодування завданої шкоди. Посилаючись на те, що згідно п.п. 38.1.1-а ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкоголоьного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а постановою Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 24 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження встановлено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.9 «а» (перебування в стані алкогольного сп`яніння), 10.1 ПДР України, які знаходилися в причинно-наслідковому зв`язку з заподіяними наслідками, в той час, як відповідач відшкодував позивачу лише частину сплаченого страхового відшкодування у розмірі 12 500 грн., а тому ПрАТ «ПРОСТО-страхування» просило стягнути з [PERSON] на свою користь залишок страхового відшкодування у розмірі 45 131,28 грн., а також понесені судові витрати. 19 квітня 2023 року на адресу суду надійшов уточнений позов зі зменшенням позовних вимог до 41 131,28 грн. Зменшення позовних вимог обгрунтовано представником позивача тим, що після відкриття провадження у справі відповідач добровільно сплатив на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» частину страхового відшкодування у розмірі 4 000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не оспорюючи обставин справи та розміру страхового відшкодування, відповідач вказував на неможливість сплати залишку відшкодування у повному розмірі у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю належного заробітку, а тому просив про розстрочення або відстрочення виконання судового рішення. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів, необхідних для вирішення спору. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 18 липня 2019 року о 03 годині 45 хвилин в смт. Олександрівка Вознесенського району по вул. Г. Подзігуна [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , допустив виїзд на смугу зустрічного руху з послідуючим зіткненням з транспортним засобом «MAN», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з послідуючим механічним пошкодженням транспортних засобів. При цьому, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Постановою Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 24 жовтня 2019 року кримінальне провадження за вказаним фактом (№12019150190001164 від 18 липня 2019 року) закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та наявністю ознак адміністративних правопорушень. У цій же постанові встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України перебував у стані алкогольного сп`яніння, що знаходилося в причинно-наслідковому зв`язку з заподіяними наслідками. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2019 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу «ВАЗ-2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (а.с. 6). В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , як власнику транспортного засобу «MAN», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , було завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу (а.с. 9, 10-12, 13-15, 16-36, 37-40, 42). Згідно копії страхового акту від 19 грудня 2019 року №138534 (а.с. 42) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «MAN», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 58 631,28 грн., сума регламентної страхової виплати потерпілому (за вирахуванням франшизи - 1 000 грн.) становить 57 631,28 грн. Згідно копії платіжного доручення від 19 грудня 2019 року №22469 (а.с. 43) ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило [PERSON] 57 631,28 грн. страхового відшкодування завданої шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п.п. 22.1 ст. 22, ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, зокрема шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу потерпілого. При цьому потерпілому відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.1.1-а ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З урахуванням встановлених обставин, оскільки дорожньо-транспортна пригода була у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з перебуванням відповідача в стані алкогольного сп`яніння, позивач, повністю виконавши свої зобов`язання перед потерпілою особою та сплативши на його користь страхове відшкодування, отримав право на повернення сплачених коштів від володільця забезпеченого транспортного засобу, тобто [PERSON] . У зв`язку з цим з [PERSON] на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» підлягає стягненню залишок невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 41 131,28 грн. (57 631,28 грн. (сума сплаченого потерпілому страхового відшкодування) - 16 500 грн. (сума відшкодованого відповідачем страхового відшкодування)). В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені позивачем та доведені належними доказами судові витрати, а саме 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2 684 грн. судового збору (а.с. 46, 47, 48, 49-50, 51-54, 55, 56, 57, 58, 59). Що стосується клопотання відповідача про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до 4 ст. 435 ЦПК України (положення якої суд застосовує за аналогією закону) вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (що повинно бути доведено відповідними доказами). Проте відповідачем не надано суду жодних доказів, що б вказували на неможливість або значне ускладнення виконання судового рішення, зокрема тяжке матеріальне становище або відсутність у нього належного заробітку. За встановленого, таке клопотання залишається судом без задоволення.

Outcome: approved