Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» І.В.Духота звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з відповідача на користь Позивача суму заборгованості за кредитним договором №0738-2074 від 01.07.2021 року в розмірі 52440 грн., з яких 28 500 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 23940 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.. Ухвалою суду від 5 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду зазначену позовну заяву за правилами спрощеного позового провадження з повідомленням учасників справи. (а.с.38). Відповідач [PERSON] 16.02.2023 року подав відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позову, посилаючись на те, що позивачем, не доведено факт укладання Договору з Відповідачем, та його істотних умов, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі, підписами Сторін, згідно зі ст. 100 ЦПК України та ч. 1 ст. 5, абз. 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", який дозволить перевірити наявність електронних цифрових підписів обох сторін договору у дату його укладання, щоб встановити достовірний незмінний зміст підписаного сторонами Договору і застосувати його умови до правовідносин Сторін при прийнятті Судом рішення. Позивачем не надано доказів надання Відповідачу його примірнику оригіналу Договору ні під час, ні після його укладення, у редакції, яка б забезпечувала його цілісність та незмінність. Отже, Відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений, і такий правочин згідно, з ч, 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 2, 6 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» не є підставою виникнення обов`язків у Відповідача як споживача кредитних послуг. Позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості загального та по її складовим (основному боргу, відсоткам, неустойці, які не були погоджені у письмовій формі). Нараховані Позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим, самим. Позивачем у наданих, копіях Договору та Таблиці платежів, умовам, кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. На думку відповідача, позивачем не доведено перерахунку коштів Відповідачу за Договором. Також відповідач звертає увагу на незаконність нарахувань Позивача та невідповідність їх наданим ним же паперовим копіям Договору, Паспорту споживчого кредиту, Таблиці та Картці обліку Договору. Якщо застосовувати до правовідносин Сторін умови Кредитного договору, Паспорту споживчого кредиту та Таблиці платежів, копії яких надав Позивач, то строк кредитування визначений сторонами становить 30 днів, процентна ставка 0,57 % на день, сума процентів за весь період договору 2394 грн., до сплати всього:- 16394 грн. Саме так зазначено в Паспорті споживчого кредиту, Таблиці та Картці обліку Договору. Відповідачем не погоджувалось жодного продовження визначеного строку кредитування чи інших його умов. Відповідач не погоджував, що за кожен день прострочення поза межами строку кредитування будуть нараховуватись відсотки, підвищені відсотки чи неустойка, і не погоджував продовження нарахування процентів понад строк зазначений у Графіку платежів. Також сторона відповідача не погоджується з підвищеними відсотками за користування кредитом, які нараховуються після спливу строку кредитування, і є пенею, а також з тим, це нарахування відбулося саме у період карантину, всупереч обмеженням, встановленим спеціальним законодавством: Безпідставним є продовження нарахування договірних процентів, комісій та неустойки після завершення строку кредитування всупереч ч. 1 ст. 530, ст.1048,1050 ЦК України, який був встановлений Договором, оскільки Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти і неустойку, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. На думку відповідача, вимоги Позивача не відповідають ст. 551 ЦК України, ч. 2, пунктам 5, 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній на час розгляду справи редакції), як і не відповідають засадам добросовісності, розумності та справедливості. Надані Позивачем копії Правил надання грошових коштів у кредит, з огляду на їх мінливий характер як внутрішнього правового акту кредитора, не можна вважати складовою кредитного договору. Як вже було зазначено, Відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він реально не був ознайомлений, в тому числі внутрішніх правил Позивача. Також просить Суд у випадку задоволення позову зменшити суму пені до суми 15% простроченого платежу.(а.с.52-70, 71-98). 24.02.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позивач виклав свої міркування та аргументи щодо наведених відповідачем заперечень та мотиви їх відхилення. Так, 01.07.2021 року між Позивачем та Відповідачем укладений кредитний договір № 0738-2074 у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію", який регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Укладання у такий спосіб кредитного договору відбулося за допомогою Веб-сайту (https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Після укладення зазначеного вище кредитного договору в особистому кабінеті Відповідача було виведено повідомлення про укладення кредитного договору, а сам договір разом з Правилами надання споживчих кредитів (що є невід`ємною частиною кредитного договору), був відправлений Відповідачу на зазначену ним адресу електронної пошти. Створення заявки на отримання кредиту в особистому кабінету Відповідача та факт направлення кредитного договору на електронну адресу відображається у Моніторингу дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі. Також повідомляю, що разом з поданням позовної заяви Позивачем надані у тому числі, оригінал Витягу з реєстрів банку щодо видачі кредиту та роздруківку листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи. Зазначені документи підтверджують факт перерахування кошти Відповідачу за кредитним договором. Окрім цього, представник позивача звертає увагу на те, що Відповідач, починаючи з 01.03.2019, в загальній кількості 24 рази оформлював кредитні відносини з Позивачем та погашав заборгованість повністю. Кредитний договір від 01.07.2021 (оформлений, до речі, в умовах карантину в країні), зазначений у позові - це 25-й, що зайвий раз доводить обізнаність Відповідача, як з умовами кредитної угоди та Правил, у тому числі з нарахування відсотків за користування кредитними коштами, так і процедурою оформлення кредитного договору та підтверджує його згоду та визнання умов договору тощо. (а.с.105-108). Суд, заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши докази, подані сторонами, а також письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності і приходить до наступного. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, підтверджується доказами, поданими стороною позивача, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК №116 від 01.08.2013, видане Національним банком України. (а.с.26-27). 1 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", Код ЄДРПОУ: 38548598 і фізичною особою [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за допомогою Веб-сайту (https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Кредитний договір № 0738-2074 (а.с.7-11). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання споживчих кредитів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», затверджених наказом № 147- від 22 червня 2021 року та розміщених на їх сайті. Цей Кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. (п.1.1.Кредитного Договору). Кредитний договір у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А991, для підписання Кредитного договору 0738-2074 від 01.07.2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 28 500,00 грн.; строк кредитування - 70 календарних днів (10 тижнів); Повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів (один платіж раз на 2 тижні). Кожен із відповідних двотижневих платежів передбачає сплату однієї п`ятої від Суми Кредиту та суми нарахованих за користування Кредитом процентів. % ставка стандартна - 1,2 % від початкової суми кредиту за кожен день користування Кредитом; % ставка пролонгації - 1,2 % від початкової суми кредиту за кожен день користування Кредитом; тип процентної ставки - фіксована.(а.с.7-11). Так, на підтвердження укладання Кредитного Договору № 0738-2074 з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», стороною позивача було надано електронний доказ в паперовій формі, підписаний одноразовим ідентифікатором «А991», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір, а також Правила надання споживчих кредитів, затверджених Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №147-П від 22.06.2021 року. (а.с.12-19). Як встановлено, на виконання ухвали суду про витребування доказів, стороною позивача на електронну адресу суду надіслано електронні примірники, Договору про надання споживчого кредиту, Правил надання споживчих кредитів та паспорт споживчого кредиту у форматі pdf файлів. Так, в графі «Реквізити та підписи сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, номер пароля А991. Відповідно до пункту 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За клопотанням сторони відповідача суд перевірив факт наявності підписів на наданих електронних доказах за допомогою державного веб сайту Центрального засвідчуваного органу Міністерства цифрової трансформації України. Як встановлено, що файли, надіслані 08.03.2023 року на виконання ухвали про витребування доказів договір кредиту 0738-2074 від 01.07.2021.pdf, моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі.pdf, лист-довідка про перерахування коштів від АТКБ «ПРИВАТБАНК» від 28.10.2022 р.pdf не містять електронного підпису або електронного цифрового підпису в розумінні положень Закону України «Про електронний цифровий підпис». (а.с.160-162). Зазначені обставини не заперечуються і стороною позивача, яка неодноразово зазначала про підписання відповідачем договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором А991, а не електронним цифровим підписом. Згідно приписів статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Надані стороною позивача електронні докази (електронний примірник Договору, Паспорту споживчого кредиту, правила надання споживчих кредитів) в паперовій формі, а також в електронній формі в форматі pdf. файлів суд визнає належними та допустимими. Тому клопотання відповідача про їх відхилення при прийнятті рішення на підставі ч.6 ст.95, ч.5 ст. 100 ЦПК України не підлягає до задоволення. Також суд звертає увагу на те, що Стороною позивача в заявах по суті надано покрокове підтвердження процедури укладення кредитного договору з [PERSON] (а.с.1-3, 105-108, 124). Так, зокрема, як встановлено Відповідач зайшов на Веб-сайт TOB «УКР КРЕДИТ Ф1НАНС» (https://navse.ua) 01.07.2021 року о 11.07.53 та пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі TOB «УКР КРЕДИТ Ф1НАНС» 01.07.2021 року о 11.25.23. Укладання у такий спосіб кредитного договору між Позивачем та Відповідачем відбулося за допомогою Веб-сайту (https://navse.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем TOB «УКР КРЕДИТ Ф1НАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і як у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» (https://navse.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Під час укладення кредитного договору, Відповідача не обмежували в часі з його ознайомленням. Відповідач мав можливість детально декілька разів ознайомитись з усіма умовами кредитного договору, Правил та прийняти усвідомлене рішення про його укладання. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Для безпосереднього оформлення кредиту Відповідач в ITC обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Так, 01.07.2021 о 11.30.46 відповідачем створено заявку. 01.07.2021 року о 11.31.39 ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» розміщено Договір (оферту) в особовому кабінеті клієнта. 01.07.2021 року клієнтом [PERSON] підтверджено ознайомлення з офертою та обрано опцію «Приймаю». 01.07.2021 року о 11.32.54 ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» відправлено смс з одноразовим ідентифікатором для підписання на мобільний номер [NUMBER] та о 11.33.11 ТОВ у особистому кабінеті клієнта сформовано електронне повідомлення про прийняття (акцепт). На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А991, для підписання кредитного договору № 0738-2074 від 01.07.2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. 01.07.2021 року о 11.33.11 [PERSON] введено одноразовий ідентифікатор - підпис одноразовим ідентифікатором (підписання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепт). Після укладення зазначеного вище кредитного договору в особистому кабінеті Відповідача було виведено повідомлення 01.07.2021 року о 11.33.11 про укладення кредитного договору та ТОВ перераховано кошти о 11.34.14. Примірник Договору був відправлений ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» відповідача [PERSON] о 11.34.14 на електронну адресу відповідача ( [INFO] ). (а.с.124). Відповідно до пункту 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 року. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19(провадження № 61-16243св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20 (провадження № 61-2904св21). З врахуванням встановлених обставин твердження сторони відповідача про те, що зазначений Договір є незаконним є безпідставними. Як встановлено, підтверджується Кредитним договором, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 28 500,00 грн.; строк кредитування - 70 календарних днів (10 тижнів); Повернення кредиту відбувається шляхом внесення 5 однакових за розміром платежів (один платіж раз на 2 тижні). Кожен із відповідних двотижневих платежів передбачає сплату однієї п`ятої від Суми Кредиту та суми нарахованих за користування Кредитом процентів. % ставка стандартна - 1,2 % від початкової суми кредиту за кожен день користування Кредитом; % ставка пролонгації - 1,2 % від початкової суми кредиту за кожен день користування Кредитом; тип процентної ставки - фіксована.(а.с.7-11). Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору №0738-2074 від 01.07.2021 Графіку платежів, який містить розрахунок Суми Кредиту та процентів за користування Кредитом із зазначенням Термінів платежу, сума Кредиту становить 28500 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом у розмірі 23940 грн, реальна річна процентна ставка становить 35 527% річних. Такі ж положення щодо істотних умов Договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А991. (а.с.20-21). Підписавши 01.07.2021 року цей Кредитний договір, [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит, проценти за користування кредитом, в порядку, передбаченому цим договором (п. 2.2.2.2.. Договору). Як встановлено, ТОВ «УКР КРЕДИТ Ф1НАНС» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 28 500,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] (а.с.23,24). Стороною позивача доведено, що кредитні кошти Відповідачу [PERSON] перераховувалися у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Видача коштів за кредитним договором здійснювалась за допомогою системи liqPay АТ «Приват Банк» на підставі договору №2580 від 15.03.2017 року. Ці обставини підтверджено даними витягу з реєстрів банків щодо видачі кредиту №0738-2074 від 01.07.2021, а також листом-інформацією АТ КБ «Приват Банк» (а.с.23,24). До матеріалів позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 27.10.2022 становить: 52440 грн. та складається з: заборгованість за відсотками - 23940 грн., заборгованість по тілу кредиту - 28500 грн. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку встановленого в Кредитному договорі. Станом на 27.10.2022 року, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), складають грошову суму в розмірі: 52 440,00 (П`ятдесят дві тисячі чотириста сорок грн. 0 коп.) гривень, що складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 28 500,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 23 940,00 гривень; порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображений в розрахунку сум заборгованості за Кредитним договором, що додається до цієї Позовної заяви. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також як встановлено, відповідач [PERSON] здійснив часткову оплату на рахунок Кредитора а саме: 14.07.2021 - 4788,00 гри; 28.07.2021 - 4788,00 грн; 11.08.2021 - 4788.00 гри; 25.08.2021 - 4788,00 грн; 08.09.2021 - 4788,00 грн; 22.09.2021 - 4788,00 грн, на загальну суму 28728,00 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором. (а.с.25). Ці обставини свідчать про факт отримання Відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов кредитного договору, так і визнання своїх фінансових зобов`язань перед Позивачем Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 127/23910/14-ц від 23.12.2020 року. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що Кредитний договір №0738-2074 від 01.07.2021 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про споживче кредитування», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За встановлених судом обставин, матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ Ф1НАНС» по стягненню заборгованості по Кредитному договору №0738-2074 від 01.07.2021 року, а тому позовні вимоги позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ Ф1НАНС» про стягнення з відповідача [PERSON] 52 440 грн ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Твердження відповідача [PERSON] про те, що ЗУ «Про електронну комерцію» не може бути застосований до правовідносин по споживчому кредитуванню є необґрунтованими та спростовуються преамбулою та ст.1 ЗУ «Про електронну комерцію», якими унормовано сферу застосування цього Закону. Доводи сторони відповідача про неможливість стягнення під час карантину та воєнного стану неустойки (штрафу, пені) інших платежів за прострочення виконання, як підставу зменшення суми до стягнення суд відхиляє, оскільки позивач просить стягнути лише суму заборгованості і процентів, що не є видом забезпечення виконання чи відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а є платою за користування чужими грошима. На указані правовідносини п. 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється. Як встановлено, підтверджується розрахунком заборгованості, за кредитним договором № 0738-2074 не відбувалося підвищення відсоткової ставки, не нараховувалися суми неустойки (штрафи та пеня) за прострочення оплати за кредитним договором. (а.с.25). Так, в розділі розрахунку «Заборгованість за кредитом» в колонці «Розмір процентів,%» зазначено - 16,80%. Якщо прорахувати: 1,2% * 14 = 16,80%, де 1,2% - фіксована процентна ставка, 14 - кількість днів розрахункового періоду. Тобто, процентна ставка є незмінною, фіксованою. Тому доводи відповідача про підвищення відсоткової ставки є необґрунтованими. Щодо твердження сторони відповідача про безпідставну пролонгацію договору, суд звертає увагу на те, що згідно п.2.2.1.3 Кредитного договору та п.6.23 Правил Відповідач мав можливість у будь-який момент до настання дати останнього терміну платежу (включно) пролонгувати договір. Пролонгація передбачає продовження кредиту на 2 (два) тижні з наступного календарного дня після настання останнього терміну платежу. Також, пролонгація передбачає продовження кредиту на аналогічних умовах, на яких було первинно надано кредит. Умови кредитування визначені п. 1.4 кредитного договору. Для використання права пролонгації, позичальнику необхідно сплатити суму грошових коштів, яка є меншою ніж сума, яка підлягає сплаті в рамках чергового двотижневого терміну платежу, однак є достатньою для сплати процентів, які підлягають сплаті (але не є сплаченими) в рамках такого чергового двотижневого терміну платежу. Відповідач своїм правом на пролонгацію скористався та здійснив, як встановлено, 6 платежів, загальною сумою 28728,00 грн. Таким чином, Відповідач продовжив строк кредитування на 70 днів до 01.12.2021 включно. Це підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Після 01.12.2021 нарахування процентів припинилося. З врахуванням наведеного, твердження Відповідача про нарахування Позивачем процентів протягом 314 днів є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Не обґрунтованими є також твердження сторони відповідача щодо неврахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17(провадження № 14-131цс19). Зазначений довід не знайшов підтвердження у справі, оскільки у справі, яка розглядається, та у справі, на яку посилається відповідач, встановлені різні фактичні обставини. Так, у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), на яку відповідач посилається, як на приклад неоднакового застосування норми права, предметом позову є стягнення кредитної заборгованості, а кредитний договір сторони уклали не в електронному, а в паперовому вигляді шляхом підписання заяви позичальника. Натомість у справі, яка є предметом розгляду, сторони уклали кредитний договір в електронній формі, а нормативно-правове регулювання укладення такого договору є відмінним від підписаного позичальником власноруч у письмовій формі. Така правова позиція, зазначена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2022 року в справі № 234/7297/20). З врахуванням наведеного, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. (а.с.4). Як встановлено, Позивач не пред`являв вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, а тому клопотання відповідача про їх зменшення є безпідставним.

Outcome: approved