Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вищезазначеним позовом\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~який в\~ході розгляду\~справи уточнила,\~та просить\~суд стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~утримання повнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частки\~доходу (заробітку),\~до закінчення\~дитиною навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та передбачений сімейним законодавством обов`язок по утриманню їх спільної дитини. В обґрунтування вимог зазначено, що їх син [PERSON] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні, досяг повноліття, однак продовжує навчання у Національному університеті фізичного виховання спорту України, строк навчання до 30 червня 2025 року. Тому у зв`язку з необхідністю матеріальної допомоги сину від батька теж, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 01 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Третя особа [PERSON] письмових заперечень до суду не подав. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Яценко С.О. вимоги позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач доповнив,\~що позивачка\~перешкоджає йому\~у спілкуванні\~з дитиною,\~налаштовує сина\~проти нього,\~тому він\~із сином\~не спілкується,\~хоча самі\~дорогі подарунки\~дарував [PERSON] саме він. Акт з місця проживання сина вважає підробленим, він містить виправлення. Представник відповідача доповнив, що у прохальній частині позовної заяви позивач зазначила про стягнення аліментів на користь повнолітнього сина [PERSON] , у той час як до суду звернувся не син, а вона сама, як мати дитини, що є підставою для відмови у задоволені вимог. В обґрунтування відзиву на позов відповідачем зазначено, що він з 2011 року приймає участь у вихованні сина, а також купує йому одяг, речі, предмети необхідні для його розвитку, давав гроші на його утримання. Якби ці обставини були відсутні, то позивач звернулась би за аліментами ще у 2011 році. У якості доказу позивач надала довідку з місця навчання, відповідно до якої син навчається в університеті за денною формою навчання у м. Києві з 01.09.2021. Копія акту про те, що син проживає у м. Кривому Розі, не може відповідати дійсності, оскільки дитина не може одночасно навчатись за денною формою навчання у м. Києві та проживати з матір`ю у м. Кривому Розі, що позбавляє [PERSON] можливості звертатися до суду з вказаним позовом. Він об`єктивно позбавлений можливості сплачувати аліменти, скільки є фізичною особою підприємцем і доходів не має, що підтверджується наданою ним податковою декларацією. Крім того, позивачка приховала ту обставину, що місце проживання їх спільного сина зареєстроване по [ADDRESS] , де власником являється він, відповідач. У зв`язку з реєстрацією сина у належній йому квартирі проводяться нарахування за житлово-комунальні послуги вивіз відходів, за кожну зареєстровану особу, тому за вказані послуги за сина сплачував та продовжує сплачувати саме він, відповідач. Тому просить відмовити у задоволенні вимог повністю. Вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю, що не спростовано відповідачем по справі. [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання на тренерському факультеті Національного університету фізичного виховання і спорту України, денної форми навчання, термін навчання до 30 червня 2025 року. Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні\~розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідач є працездатною особою, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку сину, який на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжуючи навчання та не працює, оскільки навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися і одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги своїх батьків. Стосовно доводів про неналежного позивача по справі, оскільки аліменти повинні бути стягнуті на користь повнолітньої дитини, а не матері, з якою дитина фактично не проживає, бо навчається на денній формі у м. Києві, то судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що повнолітній син сторін перебуває на утриманні матері [PERSON] , а тому відповідно до правової позиції, викладеної неодноразово Верховним Судом, в тому числі й у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18), вимога про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, на користь матері є обґрунтованим та такою, що відповідає нормам сімейного законодавства. До того ж, дитина проживає за однією адресою з матір`ю, на вихідних та канікулах приїжджає за адресою проживання, що також свідчить про проживання повнолітньої дитини разом з матір`ю, що не спростовано відповідачем. Стосовно факту реєстрації [PERSON] у належному відповідачу житловому приміщенні та сплати останнім комунальних платежів за сина, то вказані обставини не стосуються предмета спору та не позбавляють відповідача права звернутися до суду з окремим відповідним позовом. Фінансові труднощі відповідача носять тимчасовий характер та не підтверджують факт відсутності можливості ним надання фінансової допомоги дитині, яка продовжує навчання. При цьому відповідач не позбавлений можливості працевлаштування, закривши неприбуткову підприємницьку діяльність. Щодо доводів представника відповідача про зазначення позивачем у прохальній частині позовної заяви про стягнення аліментів на користь повнолітнього сина, а не позивача, то суд вважає це технічною опискою: відмова у задоволенні позову з цих підстав буде нести ознаки надмірного формалізму зі сторони суду. Разом з тим, враховуючи фінансовий стан відповідача, згідно поданих до суду письмових доказів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] на період його навчання, слід стягнути аліменти в розмірі 1/8 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін та повнолітньої дитини. При цьому суд зазначає, що аліменти на утримання повнолітньої дитини (як і неповнолітньої) стягуються у частці чи твердій грошовій сумі від заробітку (доходу) та прерогатива вибору способу стягнення аліментів надається стягувачу, а не за вибором платника аліментів чи суду. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 15 лютого 2023 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави у сумі 1\~073,60 грн.

Outcome: approved