Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Адвокат Осадча Л.С., яка діє в інтересах позивача [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] проживав однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з [PERSON] з вересня 2013 року по грудень 2019. За час їх спільного проживання вони мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, мали спільний бюджет, вели спільний побут, купували майно для спільного користування, приймали участь у витратах на оренду житла ( [ADDRESS] ), яке орендували до придбання спільної квартири. В 2015 році Позивач та Відповідач вирішили придбати спільне житло. В серпні 2015 року Позивач та Відповідач за спільні кошти придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій обоє зареєструвалися. Ціна даної квартири складала 400 000,00 грн., на частину з яких було оформлено кредит в АТ КБ "ПриватБанк". Дану квартиру та кредит було оформлено на ім`я Відповідача, так як вона була працевлаштована в АТ КБ "ПриватБанк і в зв`язку з цим мала пільгові умови кредиту. З метою заробітку коштів для наповнення сімейного бюджету та погашення даного кредиту Позивач в січні 2016 поїхав до Російської Федерації (м. Москва) на заробітки, де перебував до весни 2018 року. Весь період спільного проживання Відповідач користувалася банківською карткою Позивача, що підтверджується наданою випискою по картці/рахунку за період 01.01.2016 - 31.12.2019 року. У Позивача збереглося три банківські квитанції: 1- квитанція від 08.11.2019 на суму 7 500,00 грн., 2- квитанція від 15.11.2019 на суму 5 000,00 грн., 3- квитанція від 18.11.2019 на суму 5000,00 грн. Дані суми коштів Позивач сплачував на погашення вищевказаного кредиту. На те, що в даних квитанціях отримувачем зазначено Відповідача, а призначення платежу - "надходження готівки за платіжними картками" Позивач не звертав уваги (його увага на ці нюанси була звернута адвокатом при наданні попередньої консультації), так як повністю довіряв Позивачу, в міру наявних між ним відносин та того, що Відповідач була працівником банку та краще за нього розумілася на банківських перерахунках. Крім цього, у Позивача збереглася ще одна квитанція від 20.11.2018 на суму 1200,00 грн., в якій зазначено, що кошти внесено на погашення кредиту. В період часу з 2016 по 2018 Відповідач періодично приїздила до Позивача в Москву, як до свого чоловіка, який перебував на заробітках, що може підтвердити їх спільний знайомий, який працював разом з Позивачем - [PERSON] та який спільно з ними проводив там час. В січні 2018 в зв`язку зі смертю матері Відповідача, яка померла [INFO] Позивач приїздив до м. Черкаси щоб підтримати Відповідача. В лютому 2018 Позивач знову поїхав до Москви де пробув до весни і потім остаточно повернувся. Крім цього, для погашення кредиту та проведення косметичного ремонту в придбаній квартирі мати Позивача, [PERSON] , яка проживає на території Вірменії в період з 16.02.2017 до 10.09.2019 здійснила 6 грошових переказів на ім`я Відповідачки, на загальну суму 6 850,00 дол. США. З літа 2019 стосунки між Позивачем та Відповідачем почали погіршуватися, періодично виникали сварки. В другій половині жовтня 2019 після сварки Позивач пішов жити до свого товариша, [PERSON] . Проте, періодично вчиняв спроби щодо примирення з Відповідачем та сплачував вищезгаданий кредит по грудень 2019. Позивачу після звернення 05.05.2021 до адвоката стало відомо, що Відповідачка відчужила спільно придбану квартиру, без його згоди. Підтвердженням того, що Позивач та Відповідач проживали разом як подружжя також свідчить наступне: в Протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію [PERSON] зазначила наступне: "20.01.2021 близько 18 год. 20 хв. мене перестрів на вулиці мій колишній співмешканець [PERSON] ..." В протоколі допиту потерпілого від 09.02.2021 [PERSON] зазначено наступне: "... на момент прийняття рішення про продаж квартири [PERSON] вже більше року не проживав у вказаному житлі...; ... на сьогоднішній день між мною та [PERSON] відсутні будь-які стосунки протягом близько 1,5 року". Зазначає, що в даному випадку: час набуття - майно набуте Відповідачем в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; кошти, за які таке майно було набуте: - Позивач постійно їздив на заробітки до Російської Федерації; мати позивача перерахувала 6 грошових переказів на ім`я Відповідачки, на загальну суму 6 850,00 дол. США; мета придбання майна - майно придбано для спільного проживання. Вказує, що згідно консультаційного висновку № 357/21 від 22.04.2021 щодо ймовірної вартості об`єкта нерухомості: квартира, що має площу 33,9 кв.м. та розташована за адресою: [ADDRESS] , наданий ПП " Ажіо " ймовірна ринкова вартість спірної квартири могла б складати 673 440,00 грн. Враховуючи, що Відповідач здійснила відчуження квартири не в інтересах сім`ї та без погодження з Позивачем, кошти в розмірі половини її вартості, в сумі 336 720,00 грн. повинні бути сплачені Позивачу. Просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , та [PERSON] без реєстрації шлюбу з вересня 2013 по грудень 2019; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] , ІДН: [INFO] та [PERSON] , ІДН: [NUMBER] квартиру [ADDRESS] та була придбана під час спільного проживання без реєстрації шлюбу; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини відчуженої квартири [ADDRESS] в розмірі 336 720,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , ІДН: [NUMBER] понесені ним судові витрати. 17 серпня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 08 вересня 2021 року через канцелярію суду адвокатом Грушовим Юрієм Віталійовичем, який діє в інтересах відповідача [PERSON] подано Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що звертаючись з цим позовом до суду, на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем в період з вересня 2013 року по грудень 2019 року, позивач надав фотокартки спільного відпочинку та посилався на те, що [PERSON] у період його тривалої роботи у російській федерації, користувалась його карткою, що відкрита на його ім`я та отримувала у 2017-2019 роках перекази від його матері, нібито для ремонту, придбаної у 2015 році, квартири. Зазначає, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, виписка позивача зі свого карткового рахунку за період з 2016-2019 роки, самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Вказує, що позивач та відповідач лише час від часу зустрічались та мали дружні стосунки. [PERSON] до придбання квартири проживала у своїх батьків разом зі своїм малолітнім сином за адресою: [ADDRESS] , де і була зареєстрована. Купуючи 21 серпня 2015 року квартиру [ADDRESS] , відповідач з особистих коштів сплатила продавцю 400000 грн., з яких 305000 грн. були сплачені одразу, під час оформлення угоди, а 95000 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок протягом 10 робочих днів з моменту підписання договору. Суму коштів в розмірі 97950 [PERSON] отримала в КБ ПАТ «Приватбанк» шляхом оформлення 31 серпня 2015 року кредитного договору за № CSHOG10040300003 строком до 21 серпня 2035 року. Забезпеченням за даним кредитним договором стала іпотека придбаної нею квартири, а також договір поруки, що укладений між банком та [PERSON] . Оскільки, на момент придбання спірної квартири, позивач та відповідач не проживали разом, і кошти на купівлю він відповідачу не надавав, нотаріальної згоди на укладення договору купівлі-продажу та іпотечного договору [PERSON] , в якості другого з подружжя, не надавав. Він навіть не виступав поручителем за кредитним договором та не був присутнім при укладенні договору купівлі-продажу. Таким чином, придбана [PERSON] квартира не є спільною власністю подружжя. Більше того, позивач та відповідач ніколи не проживали однією сім`єю, Їхні витрати, побут, господарство ніколи не поєднувались. Це підтверджується навіть тим, що [PERSON] не приймав участі в утриманні сина [PERSON] , дану підтримку надавали їй її батьки, а також, аліменти, які вона отримувала від батька дитини. Отриманий кредит [PERSON] сплачувала самостійно, шляхом перерахування коштів з власного зарплатного рахунку. Останній платіж було здійснено 16 листопада 2019 року в сумі 76678 грн. 02 коп., з якої 75893 грн.12 коп. - тіло кредиту та 784 грн. 90 коп. - відсотки. Вказану суму коштів вона отримала в позику від своїх рідних, а саме, від брата. Двома передостанніми платежами за кредитом, які були здійснені [PERSON] відбулись 21.09.2019 року та 21.10.2019 року на суму 1500 грн. 00коп. і 1200 грн.00коп. Зазначене підтверджується випискою по кредитному договору. Зазначений документ спростовує твердження позивача, про те, що ним здійснювалась часткова сплата кредитних зобов`язань за кредитним договором № CSHOG10040300003 трьома платежами на загальну суму 17500 грн. у листопаді 2019 року та здійсненя погашення кредиту до грудня 2019 року. Після оформлення права власності [PERSON] за проханням [PERSON] , 11.11.2015 року з метою надання йому можливості оформлення документів для виїзду за кордон, зареєструвала його у своїй квартирі. Згодом на початку 2016 року позивач покинув територію України, що суттєво вплинуло на їхні дружні стосунки. [PERSON] ще декілька разів відвідувала [PERSON] у Москві, однак, їхні відносини фактично припинились на початку 2019 року. Про повернення [PERSON] в Україну відповідачу стало відомо лише після того, як останній, восени 2020 року почав переслідувати її на вулиці та завдавати їй тілесних ушкоджень, погрожувати її життю та здоров`ю. Вказане підтверджується справами про адміністративні правопорушення № 711/7107/20, 711/7108/20 та 711/7109/20, які згодом були об`єднані в одну за № 711/7107/20, а [PERSON] постановою від 30 грудня 2020 року визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень переплачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинених відносно [PERSON] . Факт відсутності позивача за місцем реєстрації після 2016 року беззаперечно підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2020 року по справі № 711/4162/20, яким встановлено, зо згідно акту від 09 червня 2020 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання не проживає більше року (тобто з 2019 року). Так, на підставі вказаного рішення [PERSON] втратив право користування квартирою та був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Тобто, вказане спростовує факт, як існування між сторонами однієї сім`ї, так і взагалі факт їх спільного проживання. Вищевикладене є підставою вважати, що сторони по справі не проживали однією сімєю. А сама лише реєстрація позивача в квартирі, що була придбана відповідачем за власний кошт, не є підтвердженням існування між [PERSON] та [PERSON] стосунків, які притаманні подружжю. Вказує також, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги перерахування коштів [PERSON] - матері [PERSON] , яка проживає на території Вірменії в період з 16 лютого 2017 року до 10 вересня 2019 року в кількості 6 грошових переказів на імя відповідачки, на загальну суму 6850 дол. США, позивач не надає доказів мети такого перерахунку, його призначення, а також належності вказаних коштів саме йому, а не його матері. Зазначені кошти [PERSON] були переказані на імена: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначений перерахунок був здійснений не позивачем, а іншою особою, а тому, вказаний доказ жодного відношення, в силу норм ст. 86 ЦПК України, до предмету спору даної справи не має, оскільки, він є неналежним та недопустимим для даної категорії справ. Крім того, згідно виписки по картці/рахунку за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року, яка належить позивачу та яка надана до матеріалів справи, можна зробити висновок про те, що вказаний рахунок є кредитною карткою з лімітом у сумі 205400 грн. та на початок виписки баланс по ній вже складав - 18649 грн.97 коп. (мінусовий баланс). 25 січня 2016 року [PERSON] отримала переказ з даної карти на суму 3700, потім одразу поповнила її на 18750 грн. і знову отримала з неї переказ на 18000 грн. 23 лютого 2016 року [PERSON] поповнила кредитну карту на суму 20500 грн., протягом березня 2016 року [PERSON] лише поповнювала вказану картку переводами. 03 червня 2016 року [PERSON] поповнила кредитну карту на суму 400; 24 червня 2016 року [PERSON] поповнила кредитну карту на суму 11100 грн. та на суму 620 грн.; 17 липня 2016 року - на суму 10 грн.; 21 грудня 2016 року - на суму 3000 грн.; 25 січня 2017 року - на суму 7000 грн. та на суму 5400 грн.; 15 лютого 2017 року - на суму 100 грн.; 24 лютого 2017 року на суму 11000 грн.; 24 березня 2017 року на суму 11000 грн.; 25 квітня 2017 року на суму 10000 грн.; 05 травня 2017 року на суму 3000 грн.; 02 червня 2017 року на суму 2800 грн.; 04 червня 2017 року на суму 1400 грн.; 27 червня 2017 року на суму 1500 грн. і таких поповнень картки було більше ніж перерахувань на користь відповідача. Разом з тим, переказ власних коштів на рахунок відповідача з карти позивача не носить постійний характер, він є поодиноким та незначним. А пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Тобто, на його думку, позивачем не доведено факту існування між сторонами спільного проживання, господарства, побуту, сім`ї та побудови відносин, що мають шлюбний характер. Сторони фактично проживали окремо, вони мали різний бюджет та не мали прав і обов`язків, які зазвичай має подружжя, як станом на день купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] так і станом на день її продажу. Таким чином, на його думку, і відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК України, вважати майно (спірну квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сією, але не перебувають у шлюбі між собою. Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту його проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, виконання взаємних прав та обов`язків, внаслідок спільної праці або за спільні кошти придбання спірного нерухомого майна. Позивач лише обмежився констатацією факту набуття [PERSON] майна під час їхніх стосунків до моменту своєї реєстрації в квартирі без реєстрації шлюбу, а отже, не довів належність цього майна до спільної сумісної власності, не вказав усіх складових, необхідних для надання цьому майну правового статусу спільної сумісної власності. За таких обставин позов є необґрунтованим. 21 вересня 2021 року ухвалою суду зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати копії документів, що є невід`ємними частинами кредитних договорів, які було укладено з [PERSON] в період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року. 21 вересня 2021 року ухвалою суду зобов`язано Державну прикордонну службу України надати відомості щодо перетину кордону в період з 01 січня 2026 року по 01 червня 2018 року (з зазначенням дати виїзду (вильоту) та дати виїзду (прильоту) громадянкою України [PERSON] 12 жовтня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Адвокат Осадчий В.А. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Також зазначив, що документи про винесення додаткового рішення в частині правничої допомоги будуть подані протягом 5 днів, після винесення судом рішення суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив його задоволити. Також зазначив, що коли у нього не було коштів, то знайомі віддавали кошти [PERSON] , які були взяті з його бізнесу. Також, ним було продано автомобіль для того щоб погасити кредит. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що коли вона познайомилася з позивачем, то він знаходився в шлюбі з іншою жінкою, в 2013 році він також перебував в шлюбних відносинах, тобто, разом вона з ним проживати не могла. Цю квартиру вона придбала як «конфіскатну», її могли купити будь-хто із клієнтів банку. Дійсно, вони з позивачем бачились, мали інтимні стосунки, після придбання квартири вона зареєструвала позивача в ній. Сплачувала кредит вона сама за допомогою своєї матері. Кредитна картка позивача була в неї до жовтня-листопада 2019 року. Адвокат Грушевий Ю. В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що саме існування інтимних стосунків не є фактом проживання однією сім`єю. Позивач не надав доказів того, що з 2013 року проживав з відповідачем однією сім`єю, вони проживали однією сім`єю лише після придбання квартири, позивач в`їхав до квартири і одразу поїхав до російської федерації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він є сусідом позивача та відповідача. Він допомагав їм переїжджати з однієї квартири в іншу. Він проживав за адресою: [ADDRESS] , а сторони проживали по сусідству. Він переїхав з тієї адреси років сім тому. Сторони в квартирі проживали втрьох, з маленькою дитиною Вони постійно втрьох гуляли, це було досить часто. Свідок розумів, що у них сім`я. Коли допомагав їм переїзжати, то перевозив лише речі та меблі і не пам`ятає чи була присутня відповідачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є подругою відповідачки. Вказала, що дійсно з [PERSON] у них відносини були. Відповідачка проживала у батьків в районі «Сосновки» з сином десь приблизно в 2012-2013 роках і свідок часто приходила до них з сином. Спочатку у [PERSON] з [PERSON] були непогані відносини, як у люблячих людей з 2012 року по 2013 рік. Згодом відповідачка купила квартиру, вона збирала кошти, добавляли батьки кошти, яких не вистачало. З [PERSON] у них були такі відносини, що вони то сварились то мирились. До купівлі квартири вони зустрічались роки два. Свідок приходила до сторін в гості на нову квартиру, мабуть, лише один раз. Це було по [ADDRESS] . Відповідачка квартиру купувала за власні кошти, брала кредит. У сторін подружніх стосунків не було, у них були стосунки люблячих людей. Свідок не знає того, чи давав позивач гроші, але відповідачка хвалилася, що має намір взяти розстрочку в банку для того, щоб придбати квартиру. Ще до того моменту як в її житті з`явився [PERSON] , то [PERSON] думала про придбання квартири, на той момент в неї було приблизно 13000 доларів, також їй допомагали батьки.В той час, коли свідок спілкувалася з відповідачкою, розмов про те, що позивач давав гроші на купівлю квартири не було. До моменту придбання квартири, відповідачка проживала у батьків, а потім переїхала на квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що знає обох сторін. Позивач являється другом її чоловіка. Вказала, що дійсно позивач та відповідач проживали разом. Вони познайомились в той час, коли у позивача були « [INFO] », в той час вони проживали по [ADDRESS] . В цій квартирі свідок була декілька разів, з ними разом проживав син відповідачки. Дитина там спала, його привозили. В квартирі був диван, зробили ліжечко. Сторони разом проживали, разом їсти готували, разом на базар ходили, приносили, позивач батькам її допомагав, гроші спільні у них були. [PERSON] розказував, що [PERSON] біля «м`ясного дому» знайшла квартиру, свідок разом з ними ходила її дивитись. Потім [PERSON] продав машину щоб купити квартиру, зняли гроші з депозиту і купили квартиру. Він хотів з нею жити, він не думав, що це на один день. В гості вони приходили разом. Позивач поїхав до москви на рік, щоб заробити кошти. Дійсно, він був в шлюбі, але коли зустрів [PERSON] , то розлучився. Жінка була в Єревані . Він возив в школу сина [PERSON] . На придбання квартири дав приблизно 4000 доларів, які отримав з продажу свого автомобіля. Це свідок знає зі слів самої відповідачки. З 2013 року вони проживали як подружжя по 2019 рік, це в той період, коли у позивача був бізнес «Шаурма» та до поїздки до москви. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що знає обох сторін. Він з [PERSON] познайомився десь в 2012-2013 роках, вона спочатку була як дівчина [PERSON] , а потім вже як його дружина. Вони проживали в квартирі по [ADDRESS] . У [PERSON] і у свідка був маленький бізнес. Коли [PERSON] поїхав до москви, то свідок давав [PERSON] гроші, які отримував від їхнього спільного бізнесу, в зв`язку з тим, що це був їхній бізнес. В росії свідок з позивачем були разом на будівництві, коли свідок приїхав додому то віддав відповідачці кошти [PERSON] . Це було після 2015 року. [PERSON] приїзжала до [PERSON] в москву один раз точно. В квартирі на [ADDRESS] [PERSON] свідок був в квартирі, там проживали [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Вони жили як сім`я. Коли вони квартиру купили, вони разом їздили в мебельний магазин і вибирали меблі. Факту передавання коштів [PERSON] - він не бачив, знає це лише зі слів. Суми він, також не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона подруга відповідачки, знайома з нею з 2011 року. Вони разом працювали в АТКБ «Приватбанк». Вона знайома з її батьками, сином, братом. [PERSON] завжди працювала і мріяла про власне житло, вони неодноразово про це говорили так як і свідок хотіла купити квартиру, та збирали на перший внесок, перший чоловік поділився з [PERSON] коштами і дав їй 10 тисяч доларів, які отримав за продаж квартири. Вона збирала кошти, їй допомагала мама. Те, що [PERSON] зустрічалася з цим чоловіком вони знали, вона не говорила, що він з квітами її зустрічав, чи подарунки. Свідок разом з відповідачкою працювали в центральному відділені, [PERSON] була менеджером, потім перейшла начальником на інше відділення. Однокімнатна квартира придбавалась в іпотеку. Разом свідок з відповідачкою працювала десь до 2019-2020 року, станом на 2015 рік працювали разом. До придбання квартири [PERSON] проживала з батьками в « Дахновці », це відомо зі слів [PERSON] . Зустрічались з нею в кафе, вдома у свідка. Свідок особисто не була вдома у відповідача. В [PERSON] були депозити в їхньому відділені на суму на 10 тисяч доларів, які відкрились в 2014-2015роках. Стосунки у сторін погіршились і [PERSON] вирішили не продовжувати разом, позивач після чого переслідував її. Свідок бачила, що мати [PERSON] передавала їй кошти в відділені банку декілька разів не виликі суми близько 100 євро. Висновок про те що [PERSON] проживала разом з батьками свідок зробила з розмов побутових, коли мама питала [PERSON] , що приготувати на вечерю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знайома лише з відповідачкою, познайомились в 2012 році, коли [PERSON] прийшла до них працювати в відділення «Приватбанку», за адресою [ADDRESS] . Після роботи їм часто доводилось залишатись, телефонували клієнтам, разом йшли на зупинку, свідок сідала на маршрут № 21, вона на маршрут № 4, їздила в « [PERSON] ». Свідок в гості до них не приходила, але бачила всіх рідних відповідачки, які приходили до відділення. Крім її діда. У них в відділенні співробітник не мав можливості оформити сам собі кредит, тому, кредит оформляла відповідачці свідок. Мати відповідачки їздила за кордон на заробітки, щоб допомогти з виплатою за квартиру. Ольга працьовита. Позивача свідок бачила, коли він приходив у відділення, вона казала що це її знайомий, бачила його не один раз. Вони працювали разом з 2012 року по 2019 рік (жовтень місяць). [PERSON] придбала однокімнатну квартиру. Вона брала кредит іпотечний, на той час в неї було 10 тисяч доларів. Знає, що відносини між сторонами були, але які саме їй не відомо. Знає, що в [PERSON] було девять з хвостиком тисяч доларів від продажу спільної квартири з першим чоловіком, бо потім вони докладались. Останні роки часто приходить до неї до дому, останні 2 роки, коли вона переїхала з однокімнатної квартири. Відповідач продала квартиру десь в кінці 2019 року. В однокімнатній квартирі проживала відповідачка з сином. За скільки була продана однокімнатна квартира свідок не знає. Зараз відповідачка проживає на вулиці [PERSON] , свідок в квартирі на [ADDRESS] ні разу не була. На [ADDRESS] була трьохкімнатна квартира, але відповідачка переробила її в двохкімнатну. На той час у них була зарплата приблизно 15 тисяч гривень. Позивача та відповідачку разом бачили в відділенні банку, він прийшов і пішов. Сім`ї в них свідок не бачила. Те, що вони проживали разом, то свідок знає, що вони разом проживали по [ADDRESS] в однокімнатній квартирі. Коли саме позивач пішов, свідку не відомо. Відповідачка їздила разом зі свідком за кордон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він робив ремонтні роботи в квартирі, яка знаходиться на перехресті Благовісна . Знає, що квартира була придбана сторонами разом, квартира знаходиться на першому поверсі, вона є однокімнатною. Він туди приїжджав не один раз і бачив їх обох. Він там робив штукатурку, шпаклівку, косметичний ремонт. За ремонт розраховувався [PERSON], за будівельні матеріали розраховувався [PERSON], Свідок разом з позивачем їздив купляти будівельні матеріали, носили будівельні матеріали. Його на проведення робіт наймав саме позивач, він йому зателефонував по телефону . Вони в квартирі були втрьох. Було видно, що ремонт робиться для них для того щоб там проживати. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Щодо встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Відповідно до копії Свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на - [PERSON] . Так у судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з вересня 2013 року по грудень 2019 рік. А саме, проживали в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] , у даній квартирі сторони спільно проживали, вели спільне господарство, побут і бюджет. Даний факт підтверджений свідками в судовому засіданні. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, позивач [PERSON] в період з 08 січня 2016 року по 20-30 січня 2018 року перебував на заробітках у місті москва. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з виписок по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDN51000088932903 від 24 травня 2013 року за період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року на ім`я [PERSON] , що [PERSON] в період перебування позивача на заробітках активно користувалася цією карткою (купувала одяг; здійснювала сплату комунальних послуг; здійснювала регулярні платежі на рахунок юридичної особи; купляла продукти; знімала готівку в банкоматі). Відповідач [PERSON] даного факту в судовому засіданні не заперечувала. Також, факт спільного проживання підтверджується спільними фото сторін у місті москва, які датовані 13 червня 2016 року, спільними фото сторін проведення дозвілля. Як вбачається з Витягу Державної прикордонної служби України № 91-40876/0/15-21-Вих від 20 жовтня 2021 року, наданого на запит суду, [PERSON] , [INFO] , 23 жовтня 2016 року перетинала кордон в направленні москва-Миколаїв; 29 жовтня 2017 року в направленні Миколаїв-москва; 03 листопада 2017 року в направленні москва-Миколаїв. В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява [PERSON] (матері позивача), в якій вона зазначає, що її син у вересні 2013 року почав проживати з відповідачкою, у них було все добре. Через деякий час відповідачка з сином повідомили їй , що вони вирішили купити квартиру. Квартиру купили літом 2015 року. В той час коли відповідачка приїздила до її сина в москву, де він перебував на заробітках, вона спілкувалася з ними обома по телефону. В одну з таких розмов відповідачка попросила грошей на часткове погашення кредиту за куплену ними квартиру. Кошти мати їм переслала в лютому 2017 року. Сума переказу була 500 доларів США. Також, нею були переведені кошти на імя відповідачки в розмірі 1500 доларів США, 350 доларів США, 4000 доларів США. Мати вказала, що давала ці гроші в зв`язку з тим, що знала що її син і відповідачка проживають разом, однією сім`єю. Відповідно до Довідки № 446620 від 11 березня 2020 року, виданої ВТБ банк (Вірменія) філіал № 4 , [PERSON] в період з 20 січня 2016 року по 30 вересня 2019 року здійснила наступні перекази: 20 січня 2016 року [PERSON] 500 доларів; 31 січня 2017 року 50000 [PERSON] ; 16 лютого 2017 року 500 доларів [PERSON] ; 16 серпня 2017 року 110 доларів [PERSON] ; 17 серпня 2017 року 400 доларів [PERSON] ; 24 січня 2018 року 350 доларів США [PERSON] ; 10 вересня 2019 року 500 доларів [PERSON] ; 30 вересня 2019 року 1500 доларів США [PERSON] . На думку суду, вищевказана довідка підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут та мати позивача їм в цьому фінансово допомагала. Позивач [PERSON] в позовній заяві вказує, що в січні 2018 року, в зв`язку зі смертю матері [PERSON] (дата смерті [INFO] ) він приїжджав до м. Черкаси щоб її підтримати, похорон відбувся 04 лютого 2018 року. Даний факт відповідачкою не заперечувався. Також, в позовній заяві [PERSON] посилається на той факт, що підтвердженням того, що він та відповідач проживали разом як подружжя також свідчить наступне: в Протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію [PERSON] зазначила наступне: «20 січня 2021 року близько 18 год. 20 хв. мене перестрів на вулиці мій колишній співмешканець [PERSON] …». Так, відповідно до Протоколу допиту потерпілого від 09 лютого 2021 року, [PERSON] дала наступні покази: «…. за вказаною адресою я проживаю близько двох місяців після того, як я продала власну квартиру, яка була за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була продана мною по ряду причин, а однією з них була припинення підтримування відносин з колишнім співмешканцем [PERSON] , [INFO] …». Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2022 року по справі № 711/8224/20 за звинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 України, встановлено, що: «Обвинувачений [PERSON] 29 вересня 2020 року близько 08 години 10 хвилин, перебуваючи біля будинку [ADDRESS] , під час конфлікту між ним та колишньою співмешканкою [PERSON] , [INFO] , на грунті особистих неприязних відносин, …». А тому, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] в період з вересня 2013 року по грудень 2019 року без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню. Щодо визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення коштів. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № CSHOGІ004030003. Відповідно до п. 1.1. Договору, Кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 97950 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, у тому числі сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання Кредиту та сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, на умовах та в строк, визначені цим Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, Позичальник зобов`язується повернути Кредитору відповідно до умов цього Договору Кредит не пізніше 21 серпня 2035 року. Кредит надається на придбання у власність за договором купівлі - продажу б/н від 21 серпня 2015 року окремої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з метою постійного проживання. В судовому засіданні встановлено, що, оскільки відповідач [PERSON] була працівником АТ КБ «Приватбанк», Договір про іпотечний кредит був оформлений саме на неї. 21 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та [PERSON] укладено Договір Іпотеки квартири № CSHOGІ004030003. Відповідно до п.1.1 Договору, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме маййно житлового призначення, а саме, однокімнатну квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.2. Договору, Предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Корчемною М.В., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу від 21.08.2015 року за реєстровим № 1182, укладеного між Іпотекодавцем та продавцем [PERSON] , [INFO] , Відповідно до п. 1.3.1. Договору, заставна вартість на день укладення цього оговору за згодою сторін становить 400000 грн. 00коп. Відповідно до п. 1.3.2. Договору, оціночна вартість предмету іпотеки, визначена шляхом проведення оцінки Предмету іпотеки згідно із звітом про оцінку від 27 липня 2015 року, складеного ПП «Ажіо» становить 395000 грн. 00коп. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42666603 від 21 серпня 2015 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності була зареєстрована за [PERSON] . Відповідно до системи АСДС (система Д-3), заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 жовтня 2020 року (головуючий суддя Демчик Р.В.) - «Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 07 липня 2020 року, наданими на запит суду, відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 11 листопада 2015 року». Даним рішенням визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Тобто, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 11 листопада 2020 року був зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 42677180 від 21 серпня 2015 року, на квартиру за адресою: [ADDRESS] було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. 01 березня 2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , що є працівником ПАТ КБ «Приватбанк» за трудовим Договором від 11 листопада 2010 року, укладено Додаткову угоду. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, в разі припинення трудового договору між Кредитором та Позичальником розмір процентної ставки = складає розмір процентної ставки, що діє за продуктом «Житло в кредит» на дату припинення трудового договору. На думку суду, укладення Додаткової угоди підтверджує твердження позивача, що кредит було оформлено саме на ім`я [PERSON] , в зв`язку з тим, що вона була працевлаштована в АТ КБ «Приватбанк» і в з зв`язку з цим мала пільгові умови кредиту. Сторонами не надано квитанцій на підтвердження того, хто саме здійснював оплату кредиту, в матеріалах справи є лише меморіальні ордери. Позивачем надано три банківських квитанції на підтвердження того, що ним пересилалися [PERSON] коштів для погашення кредиту, а саме, квитанцію від 08 листопада 2019 року на суму 7500 грн.00 коп.; квитанцію від 15 листопада 2019 року на суму 5000 грн.00коп. та квитанцію від 18 листопада 2019 року на суму 5000 грн. 00коп. В даних квитанціях зазначено призначення кредиту - «надходження готівки за платіжними картками». Проте, як зазначав [PERSON] в поясненях, на зазначення призначення платежу він не звертав уваги, оскільки, повністю довіряв [PERSON] . Крім того, погашення кредиту за квартиру спільними зусиллями сторін в судовому засіданні підтверджено показами свідків. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 253006332 від 16 квітня 2021 року, 14 грудня 2020 року право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] на підставі Договору дарування, тобто, [PERSON] відчужила дану квартиру. За статтею 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 61 Сімейного Кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63СК України). Як зазначено у ст. 69 СК України, - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Судом встановлено, що в даному випадку спірна квартира була відчужена відповідачем без згоди позивача, коштів від відчуження квартири позивач не одержав, тому вартість зазначеної квартири слід врахувати при поділі майна подружжя, а враховуючи, що квартира відчужена, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2частини її вартості. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Позивачем на підтвердження вартості квартири і для визначення розміру грошової компенсації надано Консультацію № 357/21 щодо ймовірної вартості об`єкта нерухомості: квартири, що має площу 33,9 кв.м. та розташована за адресою: [ADDRESS] від 22 квітня 2021 року Приватного підприємства «Ажіо», відповідно до якої ймовірна ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] , станом на 22 квітня 2021 року, при курсі НБУ - 28,06 грн., могла б скласти 673440 грн. 00коп. Суд на підтвердження вартості спірної квартири приймає вищевказану Консультацію, надану позивачем. При поділі спільного майна подружжя, судом приймається до уваги не ціна майна, за якою воно було придбане, а його дійсна вартість на час поділу. Таким чином, вартість 1/2 частки спірної квартири становить 336720 грн. 00коп. і дану грошову суму належить стягнути з відповідача на користь позивача як грошову компенсацію права на належну [PERSON] частку квартири. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та такою, що була придбана під час спільного проживання без реєстрації шлюбу та до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації 1/2 частини відчуженої квартири [ADDRESS] в розмірі 336720 грн. 00 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4275 грн. 20 коп. (квитанція про сплату № 39 від 29.06.2021). Відповідачем [PERSON] суду не надано доказів того, що вона звільнена від сплати судового збору. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат. На підставі ст. ст. 57,60, 61, 69, 63, 70 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,

Outcome: approved