Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним батьком позивача. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що з 1997 року по 2003 рік її мати [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. В період сумісного проживання мати позивача [PERSON] народила від свого співмешканця [PERSON] дочку [PERSON] . В Книзі реєстрації народжень запис про батька дитини було проведено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За свого життя [PERSON] визнавав [PERSON] своєю дочкою, виховував її та піклувався про неї. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] відносно неї. Встановлення даного факту необхідно позивачу для оформлення своїх спадкових прав дитини після смерті батька, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радошівської сільської ради, площею 0,9503 га, кадастровий номер 6822186000:03:009:0067. Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є рідна сестра померлого [PERSON] , яка проживає в РФ, та також звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Підтвердити документально родині відносини із [PERSON] позивач не має можливості в силу відсутності документів, що підтверджують родинні відносини з померлим. Іншим чином довести зазначений факт позивач не має змоги, а тому і звернулася з цим позовом до суду. Ухвалою судді від 29 листопада 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Також даною ухвалою зупинено провадження у справі до надходження відповіді від Компетентного суду Російської Федерації на судове доручення про надання правової допомоги. Ухвалою суду від 30 травня 2022 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту батьківства. Ухвалою суду від 20 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує, що підтверджено також у поданій до суду письмовій заяві позивача від 13.04.2023 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Ізяславським районним судом Хмельницької області направлялась відповідачу копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, ухвали про відкриття провадження у справі, повідомлення про день судового розгляду справи, а також направлено судове доручення про виконання окремих процесуальних дій за місцем проживання відповідача [PERSON] через Міністерство юстиції України згідно з умовами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах. При цьому, Центрально Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Хмельницький) листами № 9255-2022/11-16/8777-2022/11 від 01.07.2022 року, № 15025-2022/11-16/15651-2022/11 від 04.11.2022 року, № 17823-2022/11-16/19380-2022/11 від 30.12.2022 року, № 8567/12.6-23/вх. 9937/12.6-23 від 21.02.2023 року зазначено, що у зв`язку з військової агресією росії проти України припинено листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії та білорусі на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень, клопотань. З врахуванням зазначеного, направлення доручення суду про проведення окремих процесуальних дій у даній справі неможливе. Разом з тим, відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії паспорта відповідача [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ізяславським районним судом Хмельницької області неодноразово на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення про виклик в судове засідання відповідача [PERSON] по даній справі, останній раз - на 13 квітня 2023 року. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомлено. Крім того, відповідачем 04.07.2022 року направлено до суду письмову заяву, в якій [PERSON] підтвердила про обізнаність щодо слухання даної справи за позовом [PERSON] , але, у зв`язку з запровадженням в Україні військового стану, не має можливості з`явитися до суду. Також, зазначила, що добровільно віддає земельну ділянку [PERSON] , яка належала померлому [PERSON] . Таким чином, у зв`язку з відсутністю відомостей про виконання доручення суду про проведення окремих процесуальних дій щодо [PERSON] та оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, а також з врахуванням поданої відповідачем [PERSON] заяви, суд вважає, що остання повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 11.03.2021 року, [PERSON] помер [INFO] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,9503 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку №010775400322. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Радошівською сільською ради Ізяславського району Хмельницької області 20.02.2001 року, батьками [PERSON] , яка народилася у с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області 19.12.2000 року, записані [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно з актовим записом про народження № 6 від 20.02.2001 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ст. 135 СК України за заявою матері. У відповідності до даних довідки виконавчого комітету Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області від 14.07.2021 року № 315, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за даною адресою була зареєстрована його мати [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть № 117 від 11.03.2021 року. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельського Ю. П. № 666/01-16 від 29.11.2021 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65577919 від 14.07.2021 року та матеріалів спадкової справи № 169/2021, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу за № 169/2011. Заяву про прийняття спадщини подали: сестра померлого [PERSON] (заява від [INFO] ) та дочка померлого [PERSON] (заява від [INFO] ). Згідно відомостей спадкового реєстру інформація щодо заповіту відсутня. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що матір позивача [PERSON] проживала та вела спільне господарство з [PERSON] протягом останніх двох років до дня народження дитини. Під час проживання однією сім`єю у них народилася донька [PERSON] позивач по справі, яку вони спільно виховували близько семи років. В подальшому, вони разом не проживали, але за життя [PERSON] визнавав позивача дочкою, піклувався про неї, забезпечував її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також, в матеріалах справи наявна роздруківка скрін-шотів повідомлень з Viber, з яких вбачається переписка позивача та відповідача, в якій, зокрема, [PERSON] повідомляє [PERSON] про смерть [PERSON] та його матері [PERSON] , називаючи останніх не інакше, як «батьком» та «бабою» позивача [PERSON] відповідно. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельського Ю. П. № 570/01-16 від 19.10.2021 року, оскільки [PERSON] не може надати документи, які підтверджують родинні відносини між нею та спадкодавцем [PERSON] , їй рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, на скільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно зі ст.ст. 121, 125 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. У випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України. Таким чином, оцінюючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту батьківства. На підставі викладеного,

Outcome: approved