Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~який в\~ході розгляду\~справи уточнила,\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/8 частку квартири загальною площею 29,6 кв. м. та житловою площею 19,3 кв. м. по [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який постійно, разом із нею, проживав в квартирі [ADDRESS] . Після смерті чоловіка [PERSON] вона є спадкоємцем першої черги та прийняла спадщину звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою. Крім неї, спадкоємцем спадщини майна [PERSON] , є їхні сини: [PERSON] та [PERSON] , які спадщини не приймали, так як фактично на час його смерті з ним не проживали та заяв про прийняття спадщини не подавали. Поділу або виділення з квартири окремих часток за життя чоловіка не проводилося, розмір його частки не визначався. Отже, її чоловік [PERSON] був співвласником квартири, яка належала чотирьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до неї як спадкоємця. Будь-якої домовленості між нею, її покійним чоловіком та синами про зміну рівності часток у праві власності на дану квартиру не було та немає. У зв`язку з цим їй відмовлено у видачі, після смерті чоловіка, свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у зазначеній квартирі, оскільки вона належала їм на праві спільної сумісної власності. Приймаючи до уваги, що виникли об`єктивні обставини неможливості оформлення спадщини у звичайному нотаріальному порядку, вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник подав письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу у його та позивача відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали заяви про слухання справи у їх відсутності, проти позову не заперечують та визнають позовні вимоги. Згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21 січня 2004 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як слідує із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Красилівського районного бюро технічної інвентаризації № 2623700 від 21 січня 2004 року, згідно запису № 16 в книзі 31, квартира [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно свідоцтва\~про право\~власності на\~нерухоме майно серії\~ [NUMBER] \~від 21\~січня 2004\~року, посвідченого Красилівською РДА від 27 листопада 1992 року № 219. Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] її власниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно ст. 368, 369 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Між співвласниками спірної квартири не було домовленості щодо встановлення розміру часток, також, не було судових рішень якими визначалися частки співвласників у праві спільної власності на квартиру, а тому розмір часток співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вважаються рівними - по 1/4 частки за кожним. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 квітня 2021 року, виданого Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 87, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23 липня 1978 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , після одруження змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». З матеріалів спадкової справи № 256/2021 вбачається, що з метою отримання спадщини після смерті [PERSON] до Красилівської державної нотаріальної контори звернулися його дружина [PERSON] та син [PERSON] 22 липня 2022 року державним нотаріусом Тиховською ВВ. було посвідчено договір про поділ спадщини між [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким у власність [PERSON] переходить в порядку подальшого спадкування частка у праві власності [ADDRESS] після смерті [PERSON] , а також у власність [PERSON] переходить в порядку подальшого спадкування частка у праві власності [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Разом з тим, нотаріусом постановою від 05 листопада 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири після смерті [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] частка у спільно сумісній власності не була визначення за життя документально. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України). [PERSON] за життя особистого розпорядження на випадок своєї смерті щодо належного йому майна, зокрема частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зробив, а тому спадкування майна такої має здійснюватись за правилами спадкування за законом. Спадкуванням відповідно до статті 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Одним із законодавчо встановлених видів спадкування є спадкування за законом (ст. 1217 ЦК України), яке здійснюється у випадку відсутності заповіту. Згідно з вимогами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.\~\~ Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~15, ч. 1,\~2\~ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину частку квартири після смерті чоловіка, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права за законом на 1/8 частку квартири ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved