Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

\~ [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом мотивуючи тим, що 14 лютого 2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав від позивача грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн. зі строком користування до 15 березня 2020 року, однак на теперішній час кошти не повернуті, будь-які дії щодо повернення заборгованості відповідач не вчиняє. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 150 000,00 грн, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням\~ (викликом) сторін, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував, вважає, що відсутній предмет спору, оскільки відповідачем договір позики не укладався, а викладені в позовній заяві обставини є надуманими та не відповідають дійсності. А тому, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.\~ Одночасно просив закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують та просять задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого останній отримав у позику від позивача 150 000 грн. на строк до 15.03.2020 року, що підтверджується Договором позики від 14.02.2020 року /ас. 15/. На підтвердження укладання зазначеного договору [PERSON] була надана власноручно написана розписка про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 150 000,00 грн. /а.с. 14/ У встановлений строк відповідач свого зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач, отримавши від позивача у борг за договором позики від 14 лютого 2020 року грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. до цього часу позивачу не повернув, жодних доказів протилежного суду не надав, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 150 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1500,00 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved