Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Заяву мотивував тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.03.2012 року частково задоволено позов АТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Отримані на підставі даного рішення виконавчі листи пред`являлися на виконання на виконання, і як наслідок виконавчий лист Мукачівського міськрайонного суду №0707/613/2012 від 05.03.2012 року, щодо стягнення заборгованості [PERSON] , пред`являвся на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А., в результаті чого відкрито ВП №59671605, і на даний час перебуває на виконанні; виконавчий лист Мукачівського міськрайонного суду №0707/613/2012 від 05.03.2012 року, щодо стягнення заборгованості [PERSON] , пред`являвся на виконання до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Однак, згідно запиту AT «Універсал Банк» №041/19-415 від 06.12.2019 року, отримано інформацію «ВП-спецрозділ від 23.01.2020 року 15:24», що 25.12.2013 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), в зв`язку з тим «Згідно відповідей з реєструючих органів та згідно акта державного виконавця, майно на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє, а розшук такого майна не надав результатів». AT «Універсал Банк» повідомляє, що в ході формування Кредитної справи [PERSON] в установі Банку не було виявлено ні виконавчого листа, ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - щодо [PERSON] . На адресу AT «Універсал Банк» не надходила ні будь-яка постанова, ні вказаний виконавчий лист. На даний час рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області №0707/613/2012 від 05.03.2012 року по відношенню до боржника [PERSON] не виконуються, виконавчий лист втрачений та на примусовому виконанні не перебуває. Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вивчивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Представник заявника у своїй заяві посилається на те, що згідно запиту AT «Універсал Банк» №041/19-415 від 06.12.2019 року, отримано інформацію «ВП-спецрозділ від 23.01.2020 року 15:24», що 25.12.2013 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), в зв`язку з тим «Згідно відповідей з реєструючих органів та згідно акта державного виконавця, майно на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє, а розшук такого майна не надав результатів». Представник заявника вказує, що в ході формування Кредитної справи [PERSON] в установі Банку не було виявлено ні виконавчого листа, ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - щодо [PERSON] , також на адресу AT «Універсал Банк» не надходила ні будь-яка постанова, ні вказаний виконавчий лист. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Відповідно до п. 17.4 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ. Натомість відсутність виконавчого документу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Згідно з ч.1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами. Згідно з ч. 6ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Отже, єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, суд приходить до висновку, що оскільки на даний час рішення суду залишається невиконаним, а оригінал виконавчого листа було втрачено, є законні підстави для задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа. На підставі викладеного,

Outcome: approved