Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про захист прав споживачів, яким просила, розірвати договір № 05/21.09 від 21 вересня 2021 року укладений з [PERSON] , стягнути [PERSON] 318 250, 00 грн., з яких: 38 000, 00 грн. - основна сума (аванс); 180 540,00 грн. - штрафні санкції за несвоєчасне виконання робіт; 99 710, 00 грн. - штрафні санкції за несвоєчасне повернення коштів. 10.03.2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у цивільній справі № 369/6759/22 ухвалено позов [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів - задовольнити частково. Розірвати договір № 05/21.09 від 21 вересня 2021 року укладений між [PERSON] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) 38 000 (тридцять вісім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок основної суми (аванс), яка сплачена за Договором № 05/21.09 від 21 вересня 2021 року. Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) 38 000 (тридцять вісім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок пені за прострочення виконання робіт за Договором № 05/21.09 від 21 вересня 2021 року. Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в дохід держави судовий збір у розмірі 4 174 (чотири тисячі сто сімдесят чотири) гривні 90 (дев`яносто) копійок. В іншій частині позову відмовити. 14.03.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області пзивачем було подано заяву про долучення доказів понесення витрат позивача на професійну правничу допомогу та винесення додаткового рішення. Позивач просив суд першої інстанції вирішити питання про розподіл судових витрат, які були понесені позивачем на професійну правничу допомогу. Розгляд заяви позивача призначено на 12.04.2023 року о 15:00 год. В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду питання щодо винесення додаткового рішення повідомлялись належним чином. Від представника позивача адвоката Бітківського В.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача. Позивачем, на виконання ч. 1 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України у абзаці 4 аркушу 6 Позовної заяви визначено орієнтовний розмір судових витрат, які Відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, який складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем на виконання абзацу 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України у абзаці 7 аркушу 6 позовної заяви повідомлено суд про те, що остання бажає подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з дня винесення рішення у даній справі. Згідно з частиною 1 статті 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Зважаючи на той факт, що рішення у даній справі прийнято 10.03.2023 року, то встановлений абзацом 2 частини 8 статті 141 ЦПК України п`ятиденний строк подання доказів понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу починає свій перебіг з 11.03.2023 року та закінчується 15.03.2023 року, отже заява і докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу подані у строки встановлені законодавством. Суд, перевіривши доводи заяви та заперечень щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, приходить до наступного. 10.12.2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Міжнародна рада адвокатів» укладено договір № 10/12/2021 про надання правової (правничої) допомоги. У пункті 1.1. договору про надання правової (правничої) допомоги зазначено, що АО «Міжнародна рада адвокатів» бере на себе зобов`язання щодо надання правової (правничої) допомоги замовнику з приводу розірвання договору № 05/21.09 від 21.09.2021 року укладеного з Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), та стягнення грошових коштів, в наслідок невиконання останнім умов Договору № 05/21.09 від 21.09.2021 року, а замовник зобов`язаний оплатити надані послуги у порядку та строки обумовлені в даному договорі. У частині 3 статті 131-2 Конституції України зазначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Частиною ч. 2 ст. 15 ЦПК України передбачено, що представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Тобто професійна правнича допомоги у суді надається виключно адвокатом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині 2 статті 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У пункті 2.1.10 договору зазначено, що для надання правничої допомоги Замовнику, Виконавець призначає відповідальних осіб: Бітківський Володимир Михайлович - тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] . Згідно пункту 3.1. договору правову (правничу) допомогу, що надається Виконавцем, Замовник оплачує в національній валюті України - гривні, на умовах передбачених п. 3.2. цього договору. У пункті 3.2. договору зазначено, що вартість послуг, що надаються виконавцем Замовнику за цим договором, визначаються з урахуванням додатку №1 до договору «Вартість правничої допомоги». Фактично надані послуги фіксуються в Актах надання правничої допомоги (надалі - «Акти»), які підписуються сторонами поетапно (не рідше ніж два рази в місяць, якщо в такий період надавалася правова (правнича) допомога). вартість наданих послуг оплачується замовником на розрахунковий рахунок Виконавця, що зазначений у реквізитах даного договору, на підставі рахунку (рахунків) який (які) формуються виконавцем у відповідності з актами, наступними етапами: 3.2.1. при представництві інтересів Замовника у суді першої інстанції - протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня винесення рішення по суті справи, закриття провадження по справі, залишення позову без розгляду. 13.12.2021 року між замовником (позивачем) та виконавцем (АО «Міжнародна рада адвокатів») підписано акт № 01 надання правничої допомоги (надалі - «Акт № 01») у якому наведено детальний опис наданих виконавцем послуг та їх вартість, зокрема у пункті 2 акту № 01 зазначено, що виконавцем було надано замовнику правничу (правову) допомогу, що за часом становить 2 (дві) години 00 хвилин, вартість якої складає 1 400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 (нуль) копійок (ПДВ Нуль гривень 00 копійок). 31.01.2022 року між замовником (позивачем) та виконавцем (АО «Міжнародна рада адвокатів») підписано акт № 02 надання правничої допомоги (надалі - «Акт № 02») у якому наведено детальний опис наданих виконавцем послуг та їх вартість, зокрема у пункті 2 акту № 02 зазначено, що виконавцем було надано замовнику правничу (правову) допомогу, що за часом становить 3 (три) години 00 хвилин, вартість якої складає 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок (ПДВ нуль гривень 00 копійок). 15.07.2022 року між замовником (позивачем) та виконавцем (АО «Міжнародна рада адвокатів») підписано акт № 03 надання правничої допомоги (надалі - «Акт № 03») у якому наведено детальний опис наданих виконавцем послуг та їх вартість, зокрема у пункті 2 Акту № 03 зазначено, що виконавцем було надано замовнику правничу (правову) допомогу, що за часом становить 5 (п`ять) годин 30 хвилин, вартість якої складає 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок (ПДВ нуль гривень 00 копійок). 25.01.2023 року між замовником (позивачем) та виконавцем (АО «Міжнародна рада адвокатів») підписано акт № 04 надання правничої допомоги (надалі - «Акт № 04») у якому наведено детальний опис наданих виконавцем послуг та їх вартість, зокрема у пункті 2 акту № 01 зазначено, що виконавцем було надано замовнику правничу (правову) допомогу, що за часом становить 1 (одна) година 30 хвилин, вартість якої складає 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок (ПДВ Нуль гривень 00 копійок). На підставі актів № 01-№ 04 виконавцем сформовано та передано замовнику для оплати рахунок на оплату № 01 від 14.03.2023 року на суму 10 650,00 грн. Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України надано право позивачу на компенсацію не тільки сплачених витрат на професійну правничу допомогу, але й витрат, які підлягають сплаті, та зважаючи на той факт, що докази сплати станом на день подання Заяви відсутні, оскільки законодавством визначений 5-тиденний строк надання таких доказів, з дня винесення рішення (який, закінчується 15.03.2023 року), а строк оплати рахунку № 01 не закінчився (до 30.03.2023 року), тому що є всі підстави для компенсації витрат останнього, які останні несе у майбутньому. Зазначена вище позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у додатковій постанові у справі № 9901/350/18 від 12.09.2019 року Велика палата Верховного Суду сформувала наступну правову позицію: «Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги… Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами… Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву… Водночас Велика Палата Верховного Суду констатує, що обов`язок доведення неспівмірності та можливого зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладається на відповідача. Тієї ж думки щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які не оплачені на момент винесення рішення, дійшла й об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у Постанові від 03.10.2019 року, Справа № 922/445/19, а саме: «Однак об`єднана палата не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового стягнення спірних витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що ухвалюючи рішення і постанову у справі в оскарженій частині (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу) суди допустили неправильне застосування норм процесуального права, зокрема статті 126 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття судами попередніх інстанцій незаконних судових рішень у відповідній частині. Так, господарські суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, ТАК І ТІЄЇ, ЩО ЛИШЕ ПІДЛЯГАЄ СПЛАТІ (БУДЕ СПЛАЧЕНА) ВІДПОВІДНОЮ СТОРОНОЮ АБО ТРЕТЬОЮ ОСОБОЮ. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)… Таким чином, ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований судами факт надання адвокатом Максименком А. Ю. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.11.2011 № 1114, довіреність від 14.01.2019) професійної правничої допомоги у цій справі у суді першої інстанції на спірну суму (35 000,00 грн), об`єднана палата дійшла висновку, що рішення і постанову у справі слід скасувати у частині відмови у стягненні з відповідача 15 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та прийняти у зазначеній частині нове рішення, згідно з яким стягнути з відповідача на користь позивача 15 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Отже, наведені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій у зазначеному випадку положень глави 8 Господарського процесуального кодексу України, якими унормовано інститут судових витрат, підтверджено матеріалами справи». Крім того, у своїх рішеннях проти України, Європейський суд з прав людини висловився, щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які не оплачені на момент винесення рішення судом, наступним чином: У пункті 115 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бєлоусов проти України» вказано, що «… хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)». Пунктом 99 Рішення Європейського суду з прав людини «Родзевілло проти України» було визначено, що «…хоча заявник ще не оплатив надану йому правову допомогу, з документів вбачається, що він зобов`язаний сплатити за неї згідно з договором. Як випливає з матеріалів справи, п. А. Крістенко готував зауваження від імені заявника, а тому має право вимагати винагороду згідно з договором. Відповідно Суд вважає, що зазначені витрати було «фактично зазнано» (див., наприклад, рішення у справі «Бєлоусов проти України»». У відповідності з актами № 01-№04 правнича (правова) допомога за Договором Позивачеві надавалася наступними особами: адвокатом Бітківським Володимиром Михайловичем (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 5288/10, видане Радою адвокатів Київської області 29.01.2015 року на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 29.01.2015 року № 20), який є учасником Адвокатського об`єднання «Міжнародна рада адвокатів» та здійснює свою діяльність у складі виконавця. Зазначеним вище працівником АО «Міжнародна рада адвокатів» витрачено 12 (дванадцять) години 00 (п`ятнадцять) хвилин для надання професійної правничої допомоги позивачеві за договором. Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності з актами, які позивач фактично поніс складає 10 650 (десять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено, стороною позивача дотримано норми ст. 141 ЦПК України щодо подання відповідних доказів. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказах суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, у зв`язку з розглядом справи, розмір яких Суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатами робіт, часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу. Суд звертає увагу, що у даній справі має місце часткове задоволення позову, та при розподілі витрат на професійну правничу допомогу необхідно керуватися пунктом 3 частини 2 статті 141 України, яка говорить що у разі часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте законодавець визначив виключення із зазначеної абзацом вище норми, так відповідно частині 9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Під час розгляду справи судом встановлено у рішенні від 10.03.2023 року, що спір виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, який ухилився від виконання власних зобов`язань за договором. Тому на відповідача покладаються всі витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 650, 00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При цьому від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.

Outcome: approved