Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

18.10.2022 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Зміївської територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області з наступними вимогами: 1) встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] у період часу з листопада 2006 по день смерті останнього [INFO] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; 2) визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що\~розташований за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначено, що 18.02.1998 позивач [PERSON] , одружилась з [PERSON] . 17.11.2006 шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входить 1/2 частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] . Інша 1/2 частка вказаного будинку належить позивачу [PERSON] . Належність цього будинку на праві спільної часткової власності по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 21.05.2002, виданим на ім`я [PERSON] , та рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.11.2005 у справі №2-2124 2005 рік, яким за позивачем [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку. Право власності на житловий будинок за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано у встановленому законом порядку. [PERSON] після розірвання шлюбу з листопада 2006 року фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю з [PERSON] , вела з ним спільний побут, мала спільний бюджет, вони спільно сплачували комунальні послуги, піклувались один про одного як чоловік та дружина, спільно вирішували питання лікування, опікувалися закупівлею продуктів та лікарських засобів для сумісних потреб. Крім того, позивач здійснювала догляд за [PERSON] до дня його смерті та поховала останнього з гідністю та почестями. Померлий [PERSON] не мав дітей, родичів в нього не залишилось, на спадщину після його смерті ніхто не претендував. Оскільки позивач [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] (спадкодавцем) на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , вона вважається такою, що прийняла спадщину в силу частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець за законом четвертої черги згідно статті 1264 Цивільного кодексу України. Водночас, позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак, приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не перебувала з [PERSON] у родинних відносинах. Відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину та неможливість документального підтвердження родинного зв`язку зі спадкодавцем стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в залі суду на 18.11.2022. 18.11.2022 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та її представника про витребування доказів, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14.12.2022. 21.11.2022 позивач [PERSON] подала до суду заяву, за якою не наполягала на вирішенні питання щодо судових витрат. 22.11.2022 позивач [PERSON] долучила до матеріалів справи довідку від 18.11.2022 № 1183-А. 05.12.2022 від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. надійшла до суду копія спадкової справи № 45/2022. 28.10.2022, 09.12.2022, 26.12.2022, 07.02.2023 від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутністю представника територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, за наявними матеріалами в справі. Заперечень проти позову не надходило. 14.12.2022 за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено підготовче засідання. 18.01.2023 позивач [PERSON] надала до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що 17.11.2006 шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, але фактично вони одразу примирилися та з листопада 2006 року проживали разом, тобто вони поновили шлюбні відносини та продовжили проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільний побут, розпоряджалися спільним бюджетом, сплачували комунальні послуги, піклувались один про одного як чоловік та дружина, спільно вирішували питання лікування, опікувалися закупівлею продуктів та лікарських засобів для сумісних потреб. Крім того, вона здійснювала догляд за [PERSON] до дня його смерті, та поховала останнього з почестями. 25.01.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та відкладено підготовче засідання на 02.03.2023. 02.02.2023 від Зміївського районного розрахунково-сервісного центру ПрАТ "Харківенергозбут" надійшов лист від 01.02.2023 № 30Рц/02-108 на виконання ухвали суду від 25.01.2023. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2023 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.03.2023. 15.03.2023 судове засідання відкладене за клопотанням представника позивача на 18.04.2023. 18.04.2023 під час судового розгляду позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Біленко\~О.\~О.\~ підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірними є факт постійного проживання не менше як п`ять років на момент відкриття спадщини позивача разом з її колишнім чоловіком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] та право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] надала копії свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] , свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , якими підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.1998 по 17.11.2006 (а. с. 15, 19). Згідно свідоцтву про смерть серія [NUMBER] , виданому 07.12.2021 Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років в м. Змієві Чугуївського району району Харківської області (а. с. 18). Згідно відомостей паспорта серія [NUMBER] , копії домової книги, позивач [PERSON] зареєстрована з 12.04.2005 за адресою: [ADDRESS] , з того часу за цією ж адресою був зареєстрований і [PERSON] (а. с. 10, 20-23). Рішенням № 82 від 02.04.1996 Виконавчого комітету Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] було передано земельну ділянку площею 0,10 га, для будівництва житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого 30\~квітня 2002 року Виконкомом Зміївської міської ради, [PERSON] належав будинок [ADDRESS] (а. с. 14). Зазначені відомості також відображені в технічному паспорті на житловий будинок (а. с. 24-29). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.11.2005, та витягом КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12672415 від 28.11.2006 підтверджується, що за позивачем [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] (а. с. 16, 17). Відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , складеного 11.04.2022 за замовленням позивача [PERSON] , вартість майна складає - 203 500 грн 00 коп. (а. с. 39, 40). Відповідно до довідки КП "Зміївське БТІЗМА" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 1012 від 16.01.2023, житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 належав в 1/2 частині [PERSON] відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.11.2005 та в 1/2 частині [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 21.05.2002 Виконкомом Зміївської міської ради (а. с. 102). Таким чином, позивач [PERSON] була зареєстрована разом з померлим [PERSON] весь час, починаючи від дати розірвання шлюбу і на день його смерті. За відомостями будинкової книги ніхто крім них за зазначеною адресою не був зареєстрований. Позивачем надані копії квитанцій щодо оплати житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , з яких вбачається, зазначені послуги сплачувалися співвласниками житлового будинку спільно, за одним рахунком. (а. с. 30-37, 87-101). За даними листа Зміївського районного розрахунково-сервісного центру ПрАТ "Харківенергозбут" № 30Рц/02-108 від 01.02.2023, за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019, [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ "Харківенергозбут", на його ім`я було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] з 01.01.2019, за вказаним рахунком [PERSON] здійснювала оплату наданих послуг в розмірі: 28 грн 16 коп від 01.03.2019, 63 грн 90 коп від 22.03.2019, 58 грн 50 коп. від 20.05.2019, 73 грн 80 коп. від 25.11.2019, 70 грн 20 коп. від 20.12.2019, 124 грн 32 коп від 22.03.20211 (а. с. 124). Згідно акту обстеження, складеному депутатом Зміївської міської ради Харківської області Веретенніковою Н. А. вбачається, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , з 12.04.2005 та, незважаючи на розірвання шлюбу, по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що засвідчили підписами сусіди [PERSON] та [PERSON] (а. с. 38). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини постійного проживання позивача [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] як під час зареєстрованого шлюбу, так і після його розірвання. Згідно довідки начальника відділу реєстраційних послуг (державний реєстратор) Зміївської міської ради Борка А. С. № 1183-А від 18.11.2022 підтверджується, що на день смерті, [INFO] разом з померлим [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а. с. 61). Даними листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 449/01-16 від 01.12.2022 з додатками, підтверджується, що позивач [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] (а. с. 65-69). З постанови приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л. М. № 356/02-31 від 18.10.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку у праві спільної власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю рішення суду, що підтверджує факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини (а. с. 41). Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.21 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі зазначених вище доводів позивача [PERSON] , її представника [PERSON] , які не заперечувалися представником відповідача, що оцінені в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, належить дійти висновку про доведеність факту проживання [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки від встановлення цього факту залежить вирішення спору про право на спадщину за законом, позивач мав підстави звертатися з такою заявою у порядку позовного провадження. Встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, а підтвердити його іншим шляхом вона не має можливості, тому вимога позову про встановлення цього факту є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Позивачем надано докази того, що вона постійно проживала із спадкодавцем однією сім`єю з [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим має право на спадкування за законом у четверту чергу, прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] немає, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. За таких обставин, оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, представник відповідача - територіальної громади Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області проти позову не заперечувала, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у повному обсязі. Сторонами вирішено питання щодо розподілу судових витрат у добровільному порядку, тому з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved