Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 червня 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою в період з 31 жовтня 2014 року до 27 травня 2022 року ними був придбаний житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 газ кадастровим номером 5921255400:02:023:0038, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0338 га з кадастровим номером 5921255400:02:023:0039, які розташовані за цією ж адресою. Проте правоустановчі документи /договори купівлі-продажу/ оформлені на відповідачку. Вважає, що він є співвласником цього майна, але відповідачка перешкоджає йому у користуванні житловим приміщенням, що вимусило його звернутися до суду. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельних ділянок. 21 липня 2022 року відповідачка [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, мотивуючи її\\ тим, що в період шлюбу з позивачем за первісним позовом вони придбали відповідно до договору купівлі-продажу автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara» державний номерний знак [NUMBER] та причеп державний номерний знак [NUMBER] . Після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо розподілу майна. Тому просить суд визнати за нею право власності на частину вказаного автомобіля та причепа /Т. 1 а.с. 44-47/. 22 серпня 2022 року представник позивача за первісним позовом адвокат Діброва К.Ю. подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав, що зустрічний позов не визнає у повному обсязі, оскільки причеп з державним номерним знаком [NUMBER] належить на праві власності батькові позивача [PERSON] відповідно до технічного талону. Автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara» державний номерний знак [NUMBER] є особистою власністю позивача за первісним позовом [PERSON] , придбаний за його особисті кошти, частину яких він отримав від продажу попереднього автомобіля марки «ГАЗ 3110», придбаний ним до шлюбу з [PERSON] , іншу частину коштів він позичив у своєї матері [PERSON] . Тому майно, вказане в зустрічному позові, розподілу не підлягає /Т. 1 а.с. 90-91/. Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 22 серпня 2022 року ці два позови об`єднані в одне провадження /Т. 1 а.с. 100/. 09 грудня 2022 року представниця позивачки за зустрічним позовом, адвокат Андрієнко М.В., подала уточнену позовну заяву, в якій вказала, що майно, яке є предметом спору, а саме: житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 газ кадастровим номером 5921255400:02:023:0038, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0338 га з кадастровим номером 5921255400:02:023:0039, які розташовані за цією ж адресою, загальною вартістю 143210,00 грн та автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara» державний номерний знак [NUMBER] вартістю 307600 грн, є неподільними, виходячи з того, що житловий будинок збудований у 1932 році, не має технічної можливості його реального розподілу. Вказаний автомобіль теж є неподільною річчю. Тому просить суд провести розподіл між сторонами таким чином, щоб житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки виділити [PERSON] , а автомобіль [PERSON] . Крім цього стягнути з нього різницю вартості між цити об`єктами у сумі 164390 грн на користь [PERSON] / Т. 1 а.с. 233-239/. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Діброва К.Ю. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зустрічний позов не визнали у повному обсязі. Позивач надав пояснення про те, що шлюб з відповідачкою укладений 31 жовтня 2014 року, рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 27 травня 2022 року шлюб розірваний. Під час шлюбу 06 березня 2020 року був придбаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 51,6 кв. м, житловою площею 33,7 кв.м, який складається з двох житлових кімнат, коридора та веранди, а також земельна ділянка площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна земельна ділянка та земельна ділянка площею 0,0338 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою житлового будинку. Договори купівлі-продажу цього нерухомого майна оформлені на відповідачку. Після придбання будинку ним був здійснений ремонт, проведено каналізацію, змінене опалення, електромережі, облаштовано літню кухню, санвузол, поставлено газовий котел, покладено кафельну плитку. З грудня 2021 року відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні житловим будинком та земельними ділянками, змінила замки, не дає можливості забрати його власні речі. Вважає, що має право власності на частину придбаного у шлюбі майна і просить суд визнати за ним право власності на частини житлового будинку та земельних ділянок. Крім цього вважає, що автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara» державний номерний знак [NUMBER] розподілу не підлягає, так як є його особистою власністю і придбаний за його власні кошти, які він отримав від продажу попереднього автомобілю у розмірі 2500 доларів США, іншу суму йому дала мати у борг в розмірі 3000 доларів США та 3500 Євро, які він до цього часу їй не повернув. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала, вона не заперечує що він має право на частину житлового будинку та земельних ділянок. Проте вважає, що будинок не може бути розподілений, так як є старим і не має технічної можливості в його розподілі. Вона пояснила, що з позивачем проживали з 2013 року, у 2014 році зареєстрували шлюб, він працював, мав гарну заробітну плату. Спочатку вони жили в місті Охтирці з батьками позивача, потім у 2016 році вступили у велику забудову в м. Суми. Але за станом здоров`я їй необхідно було житло на свіжому повітрі, тому було прийнято рішення про купівлю будинку в селі. Підтримує свій зустрічний позов і просить суд провести розподіл спільного майна, набутого ними у шлюбі, таким чином, щоб їй залишити будинок з земельними ділянками, а позивачу автомобіль, які вони купили у 2016 році за гроші, які він заробляв, у матері коштів він не брав, а навпаки допомагав їй. І так як вартість автомобіля набагато більше вартості будинку з земельними ділянками, просить стягнути з позивача на її користь різницю. Представниця відповідачки адвокат Андрієнко М.В. в судовому засіданні підтримала уточнену зустрічну позовну заяву. [PERSON] визнає частку [PERSON] у житловому будинку з земельними ділянками, загальною вартістю 143210 грн, титульним власником якого є вона. Проте, оскільки будинок побудований у 1930 році, за технічними даними не може бути поділений в натурі, не має можливості використання двох об`єктів, утворених шляхом поділу нерухомого майна, так як він втратить свою цілістність, що призведе до руйнування будинку. Автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara» державний номерний знак [NUMBER] , ціною 307600 грн, титульним власником якого є [PERSON] , також є неподільною річчю. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається, то неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної власності на майно /нерухомість/, допускається лише за його згодою. [PERSON] погоджується отримати грошову компенсацію від [PERSON] за частку у автомобілі в розмірі 164390 грн, як вказано в уточненій позовній заяві. Але фактично бажає отримати таку компенсацію в сумі 50000 грн. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідка, дослідивши докази, давши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають повному задоволенню, а за зустрічним позовом частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони з 31 жовтня 2014 року до 27 травня 2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі /Т.1 а.с. 15, 49-51/. Під час шлюбу сторони придбали таке майно: 12 листопада 2016 року автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , який зареєстрований центром 5946, власником якого є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] /а.с. 98-99/. Згідно із висновком Приватного підприємства Експертно-оціночна фірма «Апекс» вартість вказаного автомобіля становить 307600 грн /Т.1 а.с. 148-168/. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 березня 2020 року, реєстровий номер 600, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., [PERSON] купила житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, позначений на плані літерами А-1 з прибудовую, загальною площею 51,6 кв.м, житловою площею 33,7 кв. м та надвірні будівлі і споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] .1 а.с. 135-140/. Вартість цього житлового будинку з прибудовою та господарчими спорудами відповідно до звіту з оцінки майна становить 12840,00 грн /Т.1 а.с. 19-22/. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06 березня 2020 року, реєстровий номер 603, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., [PERSON] купила земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд / присадибна ділянка/ площею 0,1500 га, кадастровий номер 5921255400:02:023:0038 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0338 га, кадастровий номер 5921255400:02:023:0039, що розташовані за адресою [ADDRESS] .1 а.с. 141-147/. Вартість земельної ділянки розміром 0,1500 га становить 13650,00 грн, вартість земельної ділянки розміром 0,0338 га становить 1420,00 грн, що підтверджено висновками експерта про оціночну вартість земельних ділянок /Т.1 а.с. 23/. Свідок [PERSON] , мати позивача за первісним позовом, в судовому засіданні надала показання про те, що їй не відомо яким чином був придбаний її сином [PERSON] автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», який є його особистою власністю. Він придбав цей автомобіль, будучи у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , з якою наразі має неприязнені відносини. Ще до укладення сином шлюбу він користувався автомобілем марки ««ГАЗ 3110», який належав їй, після його продажу за 2500 доларів США, вона дала йому у борг кошти, а саме: 3500 доларів США та 3500 Євро. До цього часу гроші їй син не повернув, так як вона йому дозволила не повертати. Проте ні договору позики, ні договору дарування вони не оформляли. Кошти в неї були, вона їх збирала, так як була на пенсії і продовжувала працювати на керівній посаді, отримувала заробітну плату у значному на той час розмірі, що підтверджено копією її трудової книжки /Т.1 а.с. 119/. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави /ч. 1 ст. 2 ЦПК України/. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на судовий захист прав і свобод людини та громадянина дублюється в статті 8 загальної декларації прав людини, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними судами у випадках порушення її прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, іншими учасниками справи та не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту /ч. 1 ст. 61 К України/. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними /ст. 63 СК України/. Як вказав Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року /справа № 320/3072/18, провадження № 61-5819св19/, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумцію спільної права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно із таттею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільноті права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ куплена на його особисті кошти не буде належним чином підтверджена, то презумпція права спільної сумісної власності подружжя не спростована Верховний суд виходить з того, що у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання /постанова у справі № 161/8116/19/. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі під час шлюбу придбали житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, а також дві земельні ділянки присадибну та для ведення особистого селянського господарства, що є їх спільною сумісною власністю. Посилання відповідачки за первісним позовом [PERSON] на те, що позивач за цим позовом [PERSON] має інше житло на праві власності та цей будинок є неподільним, не доведені в судовому засіданні, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження цих фактів. Тому суд не може порушити право позивача на житло і позбавити його цього права. Виходячи з цього, первісний позов має бути задоволено та визнано за [PERSON] право власності на частину спірного будинку з господарськими спорудами і будівлями та земельних ділянок. Стосовно зустрічного позову, слід вказати, що відповідач за цим позовом [PERSON] , не визнаючи заявленого до нього позову, стверджував, що автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , є його особистою власністю і не може бути предметом спору при поділі майна подружжя. Проте презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно ним не спростована. На підтвердження своєї позиції він посилався на показання свідка, його матері, [PERSON] , які суд не може взяти до уваги, оскільки вони суперечать вимогам допустимості. Так, свідок вказула, що вона дала синові у борг кошти на придбання автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, хоча не надала доказів на підтвердження цих обставин, визначених ч. 2 ст. 1047 ЦК України, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В подальшому свідок заявила, що ці кошти синові подарувала, але докази, які підтверджують договір дарування, відсутній, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 719 ЦК України. Крім цього, суд враховує родинні відносини свідка з позивачем [PERSON] та неприязнені відносини з колишньою невісткою, відповідачкою [PERSON] . Тому суд виходить з презумпції спільності права власності подружжя на майно, набутого ними в період шлюбу, тобто автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] є спільною власністю сторін і підлягає розподілу, виходячи з рівності часток. Порядок присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, визначений частинами 4-5 ст. 71 СК України, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Тому позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про грошову компенсацію за її частку у спільному автомобілі марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] не підлягають задоволенню, оскільки суперечать вимогам ст. 71 СК України. Отже зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, в частині визнання за позивачкою права власності на частину вказаного автомобіля. 21 липня 2022 року [PERSON] разом із зустрічною позовною заявою подала заяву про забезпечення позову, яка ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 22 серпня 2022 року задоволена частково та накладено арешт на транспортний засіб марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , власником якого є [PERSON] /Т. 1 а.с. 102-103/. Згідно із частиною 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Під час судового розгляду жодна із сторін клопотання про скасування заходів забезпечення позову не подала. Відповідно до частини 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, то захід забезпечення позову у виді накладення арешту на транспортний засіб марки «Suzuki Grand Vitara», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] необхідно продовжити протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн /Т. 1 а.с. 1/, виходячи з ціни позову 71605,00 грн, та сплатив 1200,00 грн за проведення оцінки спірного домоволодіння і земельних ділянок, що підтверджено відповідною розрахунковою квитанцією серія ААБ № 10 від 27 червня 2022 року /Т. 1 а.с. 24/. [PERSON] сплатила при подачі зустрічного позову судовий збір у загальній сумі 3085,40 грн /992,40 грн /Т. 1 а.с. 72/ та 2083,00 грн /Т. 2 а.с. 56/, виходячи з ціни позову 307600,00 грн. Крім цього [PERSON] при подачі заяви про забезпечення позову сплатила судовий збір у розмірі 496,20 грн /Т. 1 а.с. 61/. 1200,00 грн витрати на експерта /Т. 1 .с. 54/. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] за первісним позовом задоволено повністю, то сплачений ним судовий збір в сумі 992,40 грн та витрати на підготовку експертного висновку на замовлення позивача в сумі 1200,00 грн підлягають стягненню на його користь з відповідачки. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволені частково на суму 153800,00 грн, тому з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь позивачки за зустрічним позовом [PERSON] в сумі 1538,00 грн, а також судовий збір при подачі заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн, загальна сума, яка підлягає стягненню 2034,20 грн.

Outcome: partial