Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач зазначив, що є власником вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.08.2021р. Відповідач зареєстрований з 22.03.2001р. та періодично проживав у квартирі [ADDRESS] . Права власності на квартиру не має. Позивач вказує, що з січня 2021р. відповідач в зазначеній квартирі не проживає, жодної допомоги щодо її утримання та сплати комунальних послуг не надає, а тому просив визнати останнього таким, що втратив право користування житлом з підстав визначених ст.71 ЖК України. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, також зазначили, що підтримують позов та просять суд їх вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 06.08.2021 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за яким отримав у спадок квартиру [ADDRESS] . Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). З копії паспорту [PERSON] вбачається, що він зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 22.03.2001 року. Позивачем до матеріалів справи була додана довідка видана ЖБК «Шовковик» про те, що [PERSON] не проживає за спірною адресою та не сплачує комунальні платежі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З огляду на вищевказане суд вважає, що [PERSON] не надав достатньо доказів на підтвердження того, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, оскільки надаючи довідку ЖБК «Шовковик» не підтвердив, яке відношення вказаний кооператив має до житла позивача. Стаття 71 ЖК України, на яку посилається в позовній заяві позивач системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. Зі змісту ст. 71 ЖК України вбачається, що вирішення питання про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням можливо лише щодо наймача та членів його сім`ї, які попередньо правомірно набули права користування цим приміщенням однак без поважних причин не проживають у ньому більше шести місяців. При цьому з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є не наймачем, а власником квартири [ADDRESS] , а отже у даному випадку ст.71 ЖК України не регулює правовідносини, які виникли у власника житла із особою, яка там проживає. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, враховуючи, що правовою підставою до задоволення позову [PERSON] зазначено ст.ст. 71, 72 ЖК України - які спірні відносини не регулюють, при цьому позивачем ставиться питання про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням приватної форми власності, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне зауважити, що 21 січня 2023 року було внесено зміни до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», які встановлюють право власника житла приватної форми власності зняти особу із задекларованого або зареєстрованого місця проживання за власною заявою. Суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження звернення або відмови [PERSON] щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у порядку встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». З огляду на вказане суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 316, 319, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed