Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: представник позивача - адвокат Ільницький Я.І. звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив та просив стягнути з відповідача на користь його довірителя нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 60184,44 грн та судові вирати. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що його довіритель працює у філії «Долинської дорожньої експлуатаційної дільниці» дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з оплатою праці згідно зі штатним розписом. За період роботи у філії заробітна плата йому виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на лютий 2023 року у відповідача перед ним склалася заборгованість по заробітній платі за період з травня 2022 року по січень 2023 року включно в розмірі 60184,44 грн. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок по заробітній платі до теперішнього часу не провело, незважаючи на те, що у вказаний період він свої трудові обов`язки виконував. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки, відповідно до ст. 24 Закону України "Про оплату праці", ч. 1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Позивач та його представник - адвокат Ільницький Я.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ІФ № 008573 від 10.03.2023, в судове засідання не з`явилися, останній подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити та закінчувати у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. В разі неявки відповідача на розгляд справи не заперечили щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подавав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 03 квітня 2023 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити та закінчувати у його відсутності, в разі неявки відповідача не заперечили щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача. Ухвалою суду від 10.04.2023 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається з довідки, виданої начальником філії "Долина ДЕД" ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з травня 2022 року по січень 2023 року становить 60184,44 гривні. У довідці також зазначено, що індексація зарплати нарахована згідно чинного законодавства (а.с. 7). Як вказав у позовній заяві [PERSON] , відповідач допустив вищевказану заборгованість, хоча він сумлінно виконував свої трудові обов`язки. Таким чином, між сторонами виник спір у зв`язку з невиплатою нарахованої заробітної плати, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, вивчивши зміст позовної заяви та проведені у ній розрахунки, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст. 15 Закону України "Про оплату праці", форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вказана норма кореспондує ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Суд встановив, що позивач по справі [PERSON] працює в ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України". Як вбачається з довідки, виданої начальником філії "Долина ДЕД" ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з травня 2022 року по січень 2023 року становить 60184,44 гривні. Індексація зарплати нарахована згідно чинного законодавства. Вирішуючи спірні правовідносини, які виникли в даній справі між сторонами, суд вважає доведеним наявність перед позивачем заборгованості по заробітній платі за період з травня 2022 року по січень 2023 року, який становить 60184,44 гривні, помісячний розрахунок якої проведений у довідці, виданій філією "Долина ДЕД" ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в розмірі 60184,44 грн, нарахованому за вказаний вище період. Позивач у позовній заяві також посилається на положення Закону "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", однак вимоги про стягнення такої компенсації не висуває, тому суд при вирішенні даного спору не приймає до уваги такі посилання. Таким чином, позов [PERSON] до ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення нарахованої заборгованості із заробітної плати підлягає до задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 60184,44 гривні. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 4000 гривень надав такі документи: - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 10.03.2023 на підставі договору № б/н від 02.03.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 671 і посвідчення адвоката України Ільницького Я.І. (а.с. 11, 14); - акт від 10.03.2023 про надання професійної правничої допомоги (а.с. 13); - квитанцію № 56 від 10.03.2023 про прийняття від [PERSON] адвокатом Ільницьким Я.І. 4000 гривень (а.с. 15). З вищевказаних документів суд встановив, що позивач уклав договір № б/н від 02.03.2023 про надання професійної правничої допомоги з адвокатом Ільницьким Я.І., в якому вони визначили обсяг адвокатських послуг та їх вартість. [PERSON] погодився з належним виконанням зобов`язань адвокатом та сплатив кошти за виконану роботу адвокату в сумі 4000,00 гривень. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Повноваження адвоката підтверджені ордером, що відповідає вимогам ЦПК України. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, є доведеним, обґрунтованим та співмірний, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 4000 гривень. Також, беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст. 3, 21, 94, 95, 115, 141, 233 КЗпП України, ст. 15, 24 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,

Outcome: approved