Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вироком Деснянського районного суду м.Києва від 20.06.2019 року у справі № 754/6340/19 відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Від вказаного кримінального правопорушення він (позивач) є потерпілим. Як зазначає позивач, за період з 01.01.2016 року по 20.06.2019 року йому було завдано моральну шкоду. За 42 місяці він втратив душевний спокій, багато часу витрачав на слідчих СВ Деснянського УП, прокуратуру № 3, ГУ НП в м.Києві та ін. В зв`язку із незаконним заволодінням транспортним засобом відповідачем він отримав моральні, психічні страждання. У нього в родині погіршились стосунки, він тривалий час (3,5 роки) перебував у пригніченому стані, погіршились матеріальні відносини в родині (двоє дітей). Розмір відшкодування він оцінює у 52 500,00 грн. (за кожний рік - 15 000,00 грн., за 2019 рік - 7500,00 грн.). На його думку, такий розмір моральної шкоди відповідає характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, що він зазнав внаслідок позбавлення прав на належне йому майно. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 52 500,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва [PERSON]. від 08.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 26.10.2021 року прийнято справу до свого провадження після повторного автоматизованого розподілу в зв`язку із звільненням судді [PERSON] та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.11.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та його представника на підставі наявних доказів, які суд вважає достатніми для вирішення справи по суті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак, причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи, оскільки заперечень позивача проти заочного розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, що вироком Деснянського районного суду м.Києва від 20.06.2019 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. В силу ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, яке не відбуте за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22.04.2010 року і остаточно за сукупністю вироків визначено [PERSON] покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна. Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.12.2021 року вирок суду залишено без змін. У даному кримінальному провадженні позивача [PERSON] визнано потерпілим. Вищевказаним вироком відповідач визнаний винуватим у тому, що він 25.12.2015 року у першій половині дня по вул.Братиславській, 52 в м.Києві, з метою повторного незаконного заволодіння транспортним засобом - автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , під приводом оренди у останнього вказаного транспортного засобу, взяв зазначений автомобіль у [PERSON] , обіцяючи при цьому виплачувати йому грошові кошти та підтримувати технічний стан автомобіля, після чого, не маючи права та будь-якої згоди від власника автомобіля [PERSON] , розпорядився ним на власний розсуд, а саме 30.01.2016 року по [ADDRESS] продав вищевказаний автомобіль іншій особі за 20 000,00 грн., тим самим повторно незаконно заволодів транспортним засобом та спричинив [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 91 556,00 грн. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Згідно з ч.1, ч.7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не розглядався. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦПК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України. Так, згідно положень ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях, емоційному стресі, яких він зазнав у зв`язку із втратою майна. Суд також враховує і тривалість заподіяння позивачу моральної шкоди. Однак, суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial