Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 01.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № 25ФЛ-21, відповідно до умов якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає майно та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах договору. Договірні зобов`язання позивач виконав в повному обсязі належним чином, шляхом передання відповідачу майна, що підтверджується актом приймання-передачі, підписаним сторонами 14.05.2021. Лізингоодержувач згідно умов договору отримав від ТОВ «Адванс-Лізинг» у платне користування мережеву сонячну електростанцію у комплектації, зазначеній у акті приймання - передачі на суму, що становить еквівалент 19 548, 74 доларів США, та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу у строки та у розмірах згідно додатку №2 «Графік внесення лізингових платежів» до договору (п.3.1 договору). Проте, [PERSON] були здійснені лише часткові оплати чергових лізингових платежів. 02.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №1П/25ФЛ-21, за яким [PERSON] виступає поручителем по виконанню лізингоодержувачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу. Зазначали, що сума основного боргу за договором становить 85 901, 12 грн., 70 % річних становить 35 898, 42 грн., а загальна сума заборгованості складає 121 799, 54 грн., яку просили суд стягнути солідарно з відповідачів. [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що до 24.02.2022 усі зобов`язання нею виконувались щомісячно та своєчасно. Станом на теперішній час діє воєнний стан в Україні та листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 ТПП засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, Постановою НКРЕКП №396 від 26.04.2022 змінює графік погашення своїх зобов`язань за продаж нею електроенергії. Наголошувала, що позовні вимоги в частині штрафних санкцій у сумі 35 898, 42 грн. Просила суд прийняти рішення про розстрочку боргу лізингових платежів та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у сумі 35 898, 42 грн. [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що через військову агресію російської федерації та введення воєнного стану в Україні вони з [PERSON] звільняються від відповідальності за порушення виконання зобов`язань за договором фінансового лізингу. Зазначав, що при укладенні договору фінансового лізингу ним укладався договір на продаж електроенергії ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги». ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» змінило графік погашення своїх зобов`язань та борг перед ними складає 62 737, 22 грн., що також унеможливило виконання своєчасно зобов`язань перед позивачем. Крім цього звертав увагу суду, що у зв`язку з підвищенням курсу долара їх борг значно збільшився. Просив суд прийняти рішення про розстрочку боргу лізингових платежів та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у сумі 35 898, 42 грн. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-лізинг» - адвокат Гладкова В. позов підтримала та просила задовольнити. Надала відповідь на відзив в якій зазначала, що недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів не є непереборною силою, та в розумінні ст. 617 ЦК України відповідачі не можуть звільнитися від відповідальності. Відповідачем не надано жодних належних та достовірних доказів, які б доводили настання форс-мажорних обставин саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, а саме повного та своєчасного здійснення лізингових платежів по договору фінансового лізингу від 01.04.2021 та не надано сертифікату ТПП щодо факту існування форс-мажору в контексті конкретних правовідносин. Також звертали увагу, що договором фінансового лізингу від 01.04.2021 жодним чином не передбачено, що оплата лізингових платежів за договором залежить від продажу [PERSON] електроенергії. Нараховані позивачем сімдесят процентів річних у сумі 35 898, 42 грн. не є штрафом. [PERSON] просила відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення 70 відсотків річних у сумі 35 898, 42 грн., надала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якому наголошувала про неможливість виконання зобов`язань за договором через військову агресію російської федерації та введення військового стану. Зазначала, що нарахування 70 відсотків річних є штрафна санкція, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Також посилалася на Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» щодо звільнення від відповідальності за ст. 625 ЦК України. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 01.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № 25ФЛ-21, відповідно до умов якого лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає майно та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах договору. Відповідно до п.1.1. договору, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору, найменування, марка, модель наведені в додатку №1 «Специфікація». Лізингоодержувач згідно умов договору отримав від ТОВ «Адванс-Лізинг» у платне користування мережеву сонячну електростанцію у комплектації, зазначеній у акті приймання - передачі на суму, що становить еквівалент 19 548,74 доларів США, та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу у строки та у розмірах згідно додатку №2 «Графік внесення лізингових платежів» до договору (п.3.1 договору). Відповідно до п. 4.2. договору, передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна за адресою: [ADDRESS] . Згідно пункту 2.1. договору, вартість майна становить гривневий еквівалент 19 548,74 Доларів США, що розраховується за курсом продажу Долару США, встановленим у міжбанківській інформаційній системі «УкрДілінг» (http://www.udinform.com/), сформованим на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладання цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами, та на дату укладання цього договору становить 544 627, 90 гривень, у тому числі ПДВ 90 771,32 грн. У відповідності до п.3.4. договору, розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Додатковою угодою № 1 від 14.05.2021 сторонами було погоджено графік внесення лізингових платежів із змінами (п.1.3.). 02.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №1П/25ФЛ-21 за яким [PERSON] виступає поручителем по виконанню лізингоодержувачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу. У відповідності до п. 1.1. договору поруки №1П/25ФЛ-21 від 02.04.2021 предметом цього договору є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем, своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу № 25ФЛ-21 від 01.04.2021, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу № 25ФЛ-21 від 01.04.2021. Згідно ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частиною 3 статті 692 ЦК України передбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором; боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що виникла після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України). 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася та на даний час в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану. Згідно листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 14-1 зазначеного Закону, ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. На відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад, у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання. Подібний висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17 та у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20. На відміну від форс-мажору істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) і не звільняє сторону від відповідальності за невиконання, а дозволяє припинити таке виконання (розірвання договору) чи змінити умови такого виконання або умови договору в цілому (для досягнення балансу інтересів сторін, який був порушений через істотну зміну обставин) (31 серпня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/15264/21 (ЄДРСРУ № 106078967). Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України). Водночас форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17. Введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що відповідачі не можуть виконати свої зобов`язання за договором фінансового лізингу, якщо ними не доведено протилежного. Відповідачі повинні довести, що саме за наявності форс-мажорних обставин вони не змогли виконати свої договірні зобов`язання та у них не було об`єктивної можливості їх виконати як би вони не намагалися це зробити. Враховуючи зазначене, відповідачами не надано належних та допустимих доказів, що не було об`єктивної можливості для виконання зобов`язань за договором фінансового лізингу через настання форс-мажорних обставин, а тому зазначені доводи відповідачів не приймаються судом до уваги. Посилання [PERSON] на Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, не приймаються судом до уваги, оскільки не регулюють виконання зобов`язань за договором лізингу. Щодо інших доводів сторін суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме пункт 1 статті 6 Конвенції яка зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» заборгованості за договором фінансового лізингу в сумі 121 799, 54 грн., з яких сума основного боргу за договором становить 85 901, 12 грн., 70 % річних становить 35 898, 42 грн.

Outcome: approved