Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся\~в суд\~із позовом\~у якому\~проситьвизначити додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом/заповітом після смерті [PERSON] , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки 0,1 га з кадастровим номером 3220683600:04:002:0126, розташована за адресою: Київська область, Обухівський р-н, Мисайлівська сільська рада, надана для ведення індивідуального садівництва. Після звернення позивача до нотаріуса, йому було повідомлено, що позивач пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановленим законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідив матеріали справи, з`ясував дійсні обставини справи та перевірив їх доказами, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка 0,1 га з кадастровим номером 3220683600:04:002:0126, розташована за адресою: Київська область, Обухівський р-н, Мисайлівська сільська рада, надана для ведення індивідуального садівництва. В матеріалах спадкової справи №25/2020 від 05.03.2019 р. наявна довідка №465 від 11.12.2019 р., видана Лисніківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області , згідно до якої [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] з 13.07.2016 р. по день смерті [INFO] . Також, в матеріалах спадкової справи №25/2020 від 05.03.2019 р. наявна заява доньки померлої [PERSON] про відмову в прийняття спадщини. 22.01.2020 року державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.24 Постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 р. особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ( частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності", як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,\~

Outcome: approved