Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її утримання аліменти до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 02.10.2021 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає що з січня 2023 проживає окремо з відповідачем, спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, втрачено почуття любові та поваги, за цих обставин вважає збереження сім`ї неможливим. Крім того, зауважує, що спільна донька проживає разом з нею, згоди щодо утримання дитини між нею та позивачем не досягнуто, відповідач працевлаштований та має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Також зазначає, що у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років потребує матеріального утримання на період догляду за донькою. Ухвалою суду від 22.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 11:00 10.04.2023. У судове засідання учасники справи повідомлені належним чином не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, позивачка надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Враховуючи відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов`язків. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що 02.10.2021 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.5). У шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.6), батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений [PERSON] . Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що шлюбні відносини між сторонами не склалися, спільне господарство сторони не ведуть, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємо порозуміння, позицію позивача щодо розірвання шлюбу викладену в заяві, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно з ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи з встановлених обставин під час розгляду справи, враховуючи інтереси дітей та матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. Визначаючи розмір\~аліментів на\~утримання дружини,\~суд виходить\~з принципу\~справедливості та\~розумності та\~з урахуванням\~потреб дружини,\~можливостей відповідача,\~враховує,\~що відповідач\~є особою\~працездатного віку,\~доказів щодо\~неможливості сплачувати\~аліменти на\~утримання дружини\~до досягнення\~дитиною трирічного\~віку не\~надав.\~Тобто відповідач\~не спростував,\~що має\~достатній дохід\~та об`єктивну\~можливість виплачувати\~аліменти на\~утримання дружини.\~Разом з\~тим,\~суд враховує\~зазначене позивачкою\~в позові\~про те,\~що у\~відповідача на\~утриманні перебувають\~діти від\~попередніх шлюбів,\~тож стягнення\~аліментів на\~утримання позивачки\~у розмірі\~5000,00\~грн,\~надмірно обтяжить\~його існування.\~Враховуючи ці\~обставини,\~суд вважає\~за можливе\~стягнути з\~відповідача аліменти у розмірі 1500,00 грн на утримання позивачки до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду щодо позовних вимог про стягнення аліментів, підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 15.03.2023. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 1073,60 грн за розгляд судом позовної вимоги про розірвання шлюбу та стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн за розгляд судом позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: partial