Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив розірвати договір №631697493 від 22.06.2021 року який укладений між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.06.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ним було укладено договір №631697493. В подальшому 01.08.2022 року [PERSON] звернувся з заявою та просив розірвати договір №631697493 від 22.06.2021 року та закрити розрахунковий рахунок [NUMBER] , який відкрити АТ «Альфа Банк», МФО банку 300346, номер картки [NUMBER]. 27.08.2022 року позивач отримав відповідь банку від 09.08.2022 року за №353777-39.1-б/б якою останній відмовив у розірванні договору. Вважає, що договір має бути розірваний, оскільки відкритий клієнтом рахунок повинен бути закритий за заявою клієнта в будь-який час в порядку, передбаченому п. 20.5 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банку - резидентів і нерезидентів №492, затвердженої постановою Правління НБУ 12.11.2003 року №492. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 14.11.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивач неправомірно поєднує закриття рахунку із укладенням кредитного договору, оскільки сам же позивач вказує, що ним та банком було укладено договір №6316977493, проте даний договір укладений не про відкриття поточного рахунку чи будь-якого іншого, а кредитного рахунку. Тобто, позивач незаконно намагається шляхом подання позовної заяви про розірвання договору позбутись заборгованості, яка виникла за кредитною картою. Так, на підтвердження проведення [PERSON] операцій по кредитній картці наявний розрахунок заборгованості та виписка по рахунку [NUMBER] . Відповідно до виписки по рахунку, яка є первинним документом та розрахунку заборгованості загальна заборгованість станом на 08.11.2022 року становить 217400,85 грн. [PERSON] користувався кредитною карткою, робив покупки, та сплачував частково заборгованість (графа 4 розрахунку). В подальшому сплачувати заборгованість перестав. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту розірвання договору, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу для розірвання правочину. Встановлено, що 22.06.2021 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] через мобільний додаток шляхом прийняття АТ «Альфа-Банк» пропозиції [PERSON] на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб було укладено кредитну лінію, продукту «RED» про надання кредиту №6316977493 та випущено міжнародну платіжну картку MasterCard DEBIT WORLD. Відповідно п. 12 умов вищевказаного договору сума кредитної лінії складає 159 000,00 грн. (максимальна сума 200 000,00 грн.), процентна ставка 35,99% річних строком дії 5 років. Також було надано позичальнику паспорт споживчого кредиту. Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позивачу кредитну карту з відкриттям кредитної лінії. Вказана обставина стороною позивача не оспорюється та підтверджує те, що між ним та банком було укладено договір №6316977493. Відповідно до п. 5.7. акцепту клієнт має право відмовитись від угоди протягом чотирнадцяти календарних днів з дня її укладення, про клієнт має повідомити Банк у письмовій формі. При цьому, протягом семи календарних днів з дати подання вищезазначеного повідомлення Клієнт зобов`язується повернути Банку грошові кошти, одержані згідно з Угодою та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставко, встановленою Угодою. Також Угода може бути достроково припинена за умови дострокового повного погашення Клієнтом кредитної заборгованості за Угодою з урахуванням особливостей визначених договором. Слід зазначити, що позивач неправомірно поєднує закриття рахунку із укладенням кредитного договору, оскільки сам же позивач вказує, що ним та банком було укладено договір №6316977493, проте даний договір укладений не про відкриття поточного рахунку чи будь-якого іншого, а кредитного рахунку. Тобто таким чином, позивач намагається шляхом подання позовної заяви про розірвання договору позбутись заборгованості, яка виникла за кредитною картою. На підтвердження проведення [PERSON] операцій по кредитній картці відповідачем надано суду розрахунок заборгованості та виписку по рахунку [NUMBER] . Відповідно до виписки по рахунку, яка є первинним документом та розрахунку заборгованості загальна заборгованість станом на 08.11.2022 року становить 217 400,85 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] користувався кредитною карткою, робив покупки, та сплачував частково заборгованість (графа 4 розрахунку). В подальшому сплачувати заборгованість перестав (виписка та розрахунок). Відповідно до позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 17.08.2022 року у справі №295/3522/20, щодо законності укладення такого роду договорів акцептуванням пропозиції зазначено, що в результаті акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб було видано та підписано сторонами Паспорт споживчого кредиту. В свою чергу, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 205 ЦКУ передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Абзацом другим цієї ж частини передбачено, що пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Банк надав акцепт щодо оферти [PERSON] , а відповідно пропозиція прийнята, договір укладений. Позивач заявляє вимоги, що розірвання договору, проте підстав для його розірвання у позовній заяві не наводить. Крім того, позивачем і не наводяться те, які саме права та інтереси позивача порушуються, що їх захистити, та які права та інтереси підлягають поновленню, а також в чому саме полягає протиправна відмова АТ «Альфа Банк» у розірванні договору, оскільки це кредитний договорі на підставі якого отримано картку з кредитним лімітом, якою позивач користувався та має зобов`язання перед Банком. Разом з тим, чинне законодавство, а саме статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч. 2 статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Отже, жодних підстав для розірвання договору немає та чинне законодавство та акцепт не містить положень можливості позичальника в односторонньому порядку розірвати договір, за яким існують кредитні зобов`язання та заборгованість, яка позивачем не спростована та підтверджується випискою по рахунку. Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо нього, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Outcome: dismissed