Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 01 червня 2017 року вона з відповідачем у виконкомі Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 09, уклала шлюб. Вказує, що спільне життя у них не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим; дітей у вказаному шлюбі також не народили. В результаті, через сварки вони більше частину часу проживають окремо, хоча влітку минулого року намагалися примиритися та знову відновили шлюбні відносини, однак у передноворічний період чоловік допустив відносно неї фізичне насильство, яке у свою чергу не дає їй можливість й надалі бажати збереження сім`ї. Зазначає, що на даний час у неї немає до відповідача почуття поваги, любові, відтак їх шлюб фактично розпався та шкодить її інтересам, а оскільки чоловік відмовляється розривати шлюб через органи РАЦСу, тому змушена звертатися до суду з даним позовом, який просить задовольнити.\~\~\~ У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Петрецький С.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував на те, що розривати шлюб не бажає та має намір примиритися з дружиною. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Встановлено, що 01 червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 09, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане вказаним виконкомом 01 червня 2017 року. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать викладені у позові та встановлені у судовому засіданні обставини, дітей від даного шлюбу у сторін немає. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved