Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що [INFO] помер рідний дядько позивачки [PERSON] , якому при житті на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] . При зверненні в нотаріальну контору позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Посилаючись на прийняття позивачкою спадщини та неможливість оформлення її в позасудовому порядку, в позові висловлено прохання визнати за нею, як спадкоємицею п?ятої черги, право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 28.03.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивачки подав заяву з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Сільським головою Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області Пиринець Віталієм подано заяву за змістом якої висловив позицію про визнання сільською радою заявлених позовних вимог, справу просив розглядати без участі представника сільради. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний дядько позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 5, 13). Родинні відносини позивачки, [PERSON] , з її померлим дядьком, [PERSON] , підтверджуються копіями наступних документів: свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] серії [NUMBER] (мати позивачки, яка після укладення шлюбу взяла прізвище « [PERSON] »; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] ; свідоцтвом про одруження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 6-11). Позивачка звернулася до державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [PERSON] . Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 листопада 2022 року №106/02-31 зазначається про те, що позивачка, [PERSON] , спадщину за майном померлого [PERSON] прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Міжгірської державної нотаріальної контори, на день смерті [PERSON] з ним ніхто разом не проживав, із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк ніхто, окрім позивачки, не звертався. Судового рішення щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого [PERSON] до Міжгірської державної нотаріальної контори станом на день видачі постанови нотаріуса не надходили. Також зазначено, що при житті дядько позивачки, [PERSON] , склав заповіт, в якому право на належну йому земельну частку (пай) заповідав іншій особі, однак інше майно, в тому числі і належний йому житловий будинок [ADDRESS] , заповітом не охоплювалося (а.с. 14). Як вбачається з довідки старости с. Н. Студений №69 від 04.02.2022, на момент смерті [PERSON] разом з ним у будинку [ADDRESS] ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с. 15). Батько та мати покійного [PERSON] померли, а саме: батько [PERSON] помер [INFO] , мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 05.09.2001 та серії [NUMBER] від 04.08.2005 (а.с. 16, 17). Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як визначено частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Положеннями статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (стаття 1265 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 2 статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Зважаючи на ту обставину, що у заповіті, складеному при житті [PERSON] , зазначається лише земельна частка (пай), то відповідно інше належне йому спадкове майно, яке не було охоплено заповітом, у тому числі і належний йому житловий будинок [ADDRESS] , спадкується позивачкою, як єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після його смерті, зокрема як спадкоємиця за законом п`ятої черги. Оскільки в позасудовому порядку позивачка, як спадкоємець п?ятої черги, не має можливості оформити свої права на Будинок, то вона змушена звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачкою, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved