Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У квітні 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій вона просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді обмеження перебування у місці спільного проживання, спілкування, заборони наближатися, розшукувати та контактувати з нею. Заяву обґрунтувала тим, що впродовж тривалого часу вона потерпає від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку [PERSON] , у вигляді погроз різного характеру, у тому числі погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження, образи нецензурними словами, штовхання, особливо, коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що негативно впливає на стан її здоров`я. Вона неодноразово зверталася до відділу поліції, але [PERSON] не змінює своєї поведінки, продовжує вчиняти сварки і переслідувати її. У зв`язку з такими його діями вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, вона перебуває у постійному пригніченому стані та побоюється за своє життя. Заявниця в судове засідання не прибула, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. В судовому засіданні [PERSON] не заперечив щодо поданої заяви, зазначив, що всі доводи і аргументи заявниці, які вона виклала у своїй заяві, відповідають дійсності. Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована в с. Тальки Звягельського району, що підтверджується копією її паспорту. Згідно договору дарування від 23.07.20047, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2023, будинок [ADDRESS] (далі за текстом Будинок) належить [PERSON] , яка проживає в ньому разом із сином [PERSON] (довідкапро склад сім`ї від 13.04.2023, виданавиконавчим комітетом Брониківської сільської ради). [PERSON] спільно проживав із заявницею в с. Тальки, спочатку він був зареєстрований по [ADDRESS] з 07.02.2006 по 16.11.2009, а з 17.11.2009 по 17.02.2023 зареєстрований в Будинку. Згідно копій постанов Новоград-Волинського міськрайонного суду Бортник неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП та на нього неодноразово були накладені адміністративні стягнення, в тому числі і адміністративний арешт. Так, випадки протиправної поведінки щодо заявниці [PERSON] допускав у травні місяці 2013 року (судове рішення №285/2660/13 від 10.06.2013), у лютому місяці 2022 року (судове рішення №285/604/22 від 22.02.2022), у червні місяці 2022 року (судове рішення №285/2563/22 від 13.07.2022), у лютому місяці 2023 року (судове рішення №285/1111/23 від 20.02.2023). Також 21.06.2022 та 10.03.2023 відносно кривдника Бортника поліцейським виносились термінові заборонні приписи, а 29.03.2023 до Новоград-Волинського міськрайонного суду надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, де потерпілою є [PERSON] , заявниця по справі. Зважаючи на системність протиправної поведінки [PERSON] , який неодноразово був притягнутий до відповідальності, проте продовжував вчиняти домашнє насильство, суд приходить до висновку, що побоювання [PERSON] за своє життя та здоров`я є обґрунтованими. Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. У національному законодавстві України такий юридичний інструмент протидії домашньому насильству, як видача обмежувального припису стосовно кривдника, який вчинив домашнє насильство або насильство за ознакою статі, передбачений ст.ст.24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон), ст.21-5 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Порядок застосування цього юридичного інструменту судами встановлений главою 13 розділу ІV ЦПК України. Закон визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у його видачі приймається на підставі оцінки ризиків (ст.26 Закону), яка полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Принагідно зазначити, що обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф від 09.07.2019, Левчук проти України від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, копії рішень суду, суд вважає, що [PERSON] , як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом. Наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису щодо заінтересованої особи терміном на шість місяців. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved