Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову вказує, що 06.03.2021 року між нею (позивачкою) та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований Вовчанським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства стиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис № 17 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 06.03.2021 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження. Зазначає, що дитина проживає разом із нею (позивачкою) та заходиться на її утриманні. Також, вказує, що усі обов`язки, щодо утримання та виховання дитини вона (позивачка) несе самостійно. Між сторонами була усна домовленість, про те, що відповідач буде допомагати в матеріальному (грошовому) забезпеченні дитини. Після подачі документів на розлучення, відповідач відмовився від їх домовленостей, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. При цьому, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати їх малолітню доньку. Інших дітей у відповідача немає, а також, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Крім того, відповідач достатньо заробляє, так як працює водієм-далекобійником. Однак, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це зокрема, виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання доньки, а також у тому, що чоловік жодним чином не приймає участі у вихованні їх дитини. Крім того, відповідач не бере участі і в її (позивачки [PERSON] ) утриманні. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її - [PERSON] , [INFO] , утримання у розмірі частини від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.03.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи. Між тим, 29.03.2023 року до суду надійшла заява позивачки [PERSON] про розгляд справи без її участі, в якій вона одночасно вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за своїм місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивачки щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 06.03.2021 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Вовчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №17, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 06.03.2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 27.03.2021 року, яке видане Вовчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №47. На даний час малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю (позивачкою у справі) за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Вказана обставина підтверджується наданими довідками від 05.04.2022 №7101-5000744448 та №7101-5000743950 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якими зазначено фактичне місце перебування позивачки [PERSON] та її доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Батько малолітньої [PERSON] , [INFO] - відповідач [PERSON] , який є працездатним, зобов`язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання його малолітньої доньки, суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до ст. 81 ЦПК України, на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Так, відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів на спростування заявлених позивачкою позовних вимог. Враховуючи, що, відповідно до норм СК України, обоє батьків зобов`язані брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, як позивачка так і відповідач, тому суд, в тому числі і із врахуванням майнового стану обох сторін, приходить до висновку про стягнення із відповідача [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає, що такий розмір аліментів на дитину буде достатнім та забезпечить гармонійний розвиток малолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивачка (ст. ст. 12, 81, 83 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] на даний час усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно, а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої дитини та її матері не надає. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання його малолітньої дитини - доньки [PERSON] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання позивачки [PERSON] в розмірі частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.03.2023 року і до досягнення їх дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини, яка має на утриманні дитину до трьох років. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 2 147 грн. 20 коп., тобто за дві вимоги майнового характеру та в розмірі відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного вище та

Outcome: approved