Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

14\~листопада 2022 року, представник позивача адвокат Козар М.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , заборгованість за договором позики від 22 лютого 2022 року № 3220222-10 в розмірі 250\~625 гривень, що згідно курсу, відповідає еквіваленту 6\~250 доларів США, крім того, судовий збір та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики від 22.02.2022 року № 3220222-10. 22.02.20220 року Відповідач, отримав від Позивача в борг за вказаним вище договором позики договору 182 500 гривень, що по курсу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на встановленим на момент укладання договору є еквівалентом 6 250 доларів США, що підтверджується розпискою Відповідача від 22.02.2022 року. Відповідно до п.1 договору позики від 22.02.2022 № 3220222-10 сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором буде відповідати 6250 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК дату здійснення платежу не пізніше ніж через 5 (п`ять) місяців з моменту укладання договору, тобто до 22.07.2022. Крім того, вказаний Договір позики від 22.02.2022 № 3220222-10 містить в своєму змісті графік повернення боргу, який був погоджений з Відповідачем, про що свідчить його підпис у договорі. Згідно до графіку Відповідач повинен був повертати борг частинами в наступному порядку: до 22.03.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ "ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.04.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.05.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.06.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.07.2022 року включно 153300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ "ПРИВАТБАНК К є еквівалентом 5250 доларів США. Також, на підтвердження факту отримання коштів відповідачем власноруч було складено й боргову розписку від 22.02.2022 з зазначенням фактів отримання ним грошей в борг у Позивача за зобов`язання їх повернення, а також було укладено договір застави від 22.02.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Саломатовою М.В. Станом на час складання цього позову Відповідач свої боргові зобов`язання, передбачені Договором позики від 22.02.2022 № 3220222-10 не виконав в повному обсязі. Таким чином, сума основного боргу складає: 250 625 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК станом на 07.11.2022 року на дату їх продажу відповідає 6250 доларів США. 21 листопада 2022 року ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Одночасно вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 грудня 2022 року. 14 березня 2023 року ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, але до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, у зв`язку з чим просив суд, розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Був повідомлений шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. З заявою про розгляд справи за його відсутності відповідач до суду не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч.1\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 11 квітня 2023 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. 22 лютого 2022 року між [PERSON] (далі Позикодавець) та [PERSON] (далі Позичаник) був укладений письмовий Договір позики №3220222-10 22.02.20220 року, відровіоно до якого [PERSON] , отримав від [PERSON] в борг за вказаним вище договором позики договору 182 500 гривень, що по курсу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на встановленим на момент укладання договору є еквівалентом 6 250 доларів США, що підтверджується розпискою Відповідача від 22.02.2022 року. Відповідно до п.1 договору позики від 22.02.2022 № 3220222-10 сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором буде відповідати 6250 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК дату здійснення платежу не пізніше ніж через 5 (п`ять) місяців з моменту укладання договору, тобто до 22.07.2022. Крім того, вказаний Договір позики від 22.02.2022 № 3220222-10 містить в своєму змісті графік повернення боргу, який був погоджений з Відповідачем, про що свідчить його підпис у договорі. Згідно до графіку Відповідач повинен був повертати борг частинами в наступному порядку: до 22.03.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ "ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.04.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.05.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.06.2022 року включно 7300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 250 доларів США; до 22.07.2022 року включно 153300 гривень, що згідно курсу в АТ КБ "ПРИВАТБАНК К є еквівалентом 5250 доларів США. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з п. 2 Договору позики, сума позики отримана Позичальником в повному обсязі до моменту підписання договору. Також факт отримання підтверджується розпискою про отримання грошових коштів. Кінцевий строк повернення Позичальником грошових коштів, відповідно до п. 1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів, закріпленому у п.5 Договору позики, становив 22 липня 2022 року включно. Згідно з п. 8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою в м. Запоріжжі. Згідно з пунктами 11, 12 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля FORD модель FUSION, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2012 року випуску, тип загальний легковий седан, колір - білий, державний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 01 вересня 2021 року, ТСЦ 2343. Відповідно до п. 13 Договору позики, у випадку повернення суми позики, визначеної в п. 1 даного договору, Позичальником готівкою, Позикодавець зобов`язаний видати Позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою Позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником за даним договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику розписку. Відповідно до п. 15.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Відповідно до п. 15.3 Договору позики, Позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти Позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені та наявність інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни. Згідно з п. 15.4 Договору позики, у випадку невиконання Позичальником умов Договору позики або Договору застави, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики та іншим договором, укладеним Сторонами в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника. Факт отримання позики, а також зазначені домовленості, підтверджуються розпискою від 22.02.2022, написаною власноруч Позичальником. Відповідно до зазначеної розписки, у власність [PERSON] було передано грошові кошти у сумі 182 500 грн, що за курсом продажі доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 6\~250 доларів США 00 центів. Відповідач [PERSON] не дотримався взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу не вжив та позику у визначені Договором позики та розпискою від 22.02.2022 строки позивачу [PERSON] не повернув. Таким чином, [PERSON] умисно ухиляється від виконання покладених на нього Договором позики зобов`язань та повернення боргу. Враховуючи, що [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за Договором позики, останній має заборгованість у сумі 250 625 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК станом на 07.11.2022 року на дату їх продажу відповідає 6250 доларів США. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному\~або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що\~вчинений\~у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного,\~електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.\~Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за Договором позики, [PERSON] порушує взяті на себе зобов`язання за цим договором. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Договором позики у добровільному порядку. Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за\~Договором позики № 3220222-10 від 3220222-10 у сумі 250\~625 гривень. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 759,27 грн, який підлягає стягненню на її користь з відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно з положеннями\~статті 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень\~статті 59 Конституції України\~(справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини шостої\~статті 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача\~судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 100 250 грн. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Козар М.В. укладено Договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 02.09.2022. Так як матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи, суд вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 20\~000 гривень. Враховуючи викладене\~та

Outcome: partial