Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

14 липня 2022 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 27 січня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27 січня 2015 року. Від цього шлюбу мають двох дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю між ними взаєморозуміння. Наміру зберегти сім`ю у них немає. Шлюбні стосунки і спільне господарство не ведуть. Тому переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 28 вересня 2022 року ухвалою суду зупинено провадження у зв`язку з перебуванням відповідача [PERSON] на військовій службі у військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ) до закінчення воєнного стану. Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року провадження у справі поновлено за клопотанням позивача та призначено підготовче судове засідання. 13 березня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, категорично заперечила щодо можливості примирення з чоловіком. Відповідач та його представник проти позову заперечували та просили відмовити у задоволен-ні позову, оскільки вважають за можливе зберегти шлюб, а емоції, які наразі існують в подружжі, є тимчасовими та пов`язанні зі стресами через війну, перебування [PERSON] в лавах ЗСУ, непорозуміння позивача з мамою відповідача з приводу виховання дітей. Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 27 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 41. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 27 січня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданий 24 січня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданий 25 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Відповідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. З огляду на це, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1300 грн. 00 коп.

Outcome: approved