Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Волошину О. В. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилався на те, що 16 липня 2020 року о 12 год. 00 хв. на вулиці Паланочна в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "ВАЗ-2106", д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та "Renault Kangoo", д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить позивачеві на праві приватної власності, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинені збитки. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09\~жовтня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року було скасовано постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року і закрито провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Зокрема судом апеляційної інстанції установлено, що характер пошкоджень автомобілів нехарактерні від порушення за недотримання безпечної дистанції руху автомобіля "Renault Kangoo", д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , крім того [PERSON] визнав, що він здійснював поворот на парковку. Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами комплексного дослідження з обставин механізму ДТП та транспортної трасології від 10 листопада 2020\~року № 10.1-10.4/041-Д, водій автомобіля "ВАЗ-2106", д/н [NUMBER] , а саме [PERSON] перед початком маневру, а саме зміни напрямку руху (поворот ліворуч) не впевнився в безпечності маневру. Із зазначених обставин позивач вбачає порушення відповідачем п. 10.1 ПДР і саме за вини останнього йому спричинено шкоду. Позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", яка наразі перебуває в стані припинення, саме тому вимоги за цією позовною заявою пред`явлені до винуватця ДТП. Так, відповідно до звіту № 1744 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику "Renault Kangoo", д/н [NUMBER] , величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, становить 31 688,37 грн. Разом з тим, пошкодженням відповідачем належного йому на праві приватної власності автомобіля було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000,00 грн., оскільки зазначений автомобіль ним використовується для заробітку, у зв`язку з чим він зазнав ряд незручностей, вимушений був винаймати інші автомобілі для перевезень дрібних вантажів, пересуватись суспільним транспортом, витрачати додатковий час, що завдавало йому душевних страждань. Додатково пояснив, що він неодноразово звертався до відповідача із проханням компенсувати спричинену шкоду, однак такі прохання були проігноровані та залишились без задоволення. У зв`язку з чим, з метою відновлення свого порушеного права, посилаючись на норми ЦК України, він звернувся до суду із цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь 31 688,37 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнути з відповідача на його користь 50\~000,00\~грн. моральної шкоди та вирішити питання стосовно судових витрат і витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 21 листопада 2022 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 63). Ухвалою суду від 31 січня 2023 року було відмовлено представникові позивача у задоволенні клопотання про проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції (а.с. 70) У судове засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Волошина\~О.\~В. не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавали, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, зазначений у\~ст. 16 ЦК України, зокрема відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 16 липня 2020 року о 12 год. 00 хв. на вул. Паланочна в м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області, відбулося зіткнення автомобіля "Renault Kangoo", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , автомобіля "ВАЗ-2106", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду в попутному напрямку, та внаслідок чого автомобілем "ВАЗ-2106", д/н [NUMBER] , було пошкоджено автомобіль "Daewoo", д/н [NUMBER] , який стояв припаркований на парковці. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09\~жовтня 2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Разом з тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року скасовано і на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП було закрито провадження стосовно [PERSON] за ст.\~124\~КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 19-21). Так, суд апеляційної інстанції, переглядаючи постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року, зазначив про те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення [PERSON] в провину ставиться порушення п. 13.1 ПДР України, у якому зазначено, що останній не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення. У той же час, як видно із схеми ДТП, що отриманні автомобілями пошкодження не характерні від порушення за недотримання безпечної дистанції. Так, автомобіль [PERSON] - "Renault Kangoo" отримав пошкодження передньої лівої частини автомобіля, а автомобіль [PERSON] "ВА3-2106" пошкоджений в ліву задню частину. Крім цього, на схемі не зазначено місце зіткнення ДТП, ширина проїзної частини та інші дані відповідно до Інструкції від 07 листопада 2015\~року за № 1395. Тому, апеляційний суд вважав схему місця ДТП неналежним доказом. Разом з тим, відповідно до письмових пояснень [PERSON] , який також надав аналогічні пояснення в апеляційному суді, що він керував автомобілем "Renault Kangoo", попереду нього рухався автомобіль "ВА3-2106", почавши обгін автомобіля "ВА3-2106", останній почав здійснювати поворот наліво, на парковку, щоб уникнути ДТП [PERSON] почав виконувати маневр праворуч і зачепив лівою передньою частиною свого автомобіля автомобіль "ВА3-2106". Свідок ДТП, який був допитаний міськрайонним судом надав аналогічні пояснення. Відповідно до пояснень [PERSON] , наданих в суді першої інстанції, останній не бачив напрямок руху автомобіля, яким керував [PERSON] , а лише пояснив, що здійснював поворот на парковку, після чого почув визг гальм та відчув удар в автомобіль. У зв`язку із вищезазначеними обставинами, апеляційний суд вважав, що матеріалами адміністративної справи не доведено, що [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України, не дотримавшись безпечної дистанції, тобто рухався в одній полосі для руху з автомобілем "ВА3-2106". Разом з тим, відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення комплексного дослідження з обставин механізму ДТП та транспортної трасології № 10.1-10.4/041-Д від 10 листопада 2020 року, наданого суду в засвідченій експертом копії, при зафіксованому механізмі пригоди дії водія автомобіля "ВАЗ" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України (а.с. 44-54). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, наданого суду у засвідченій представником позивача копії, автомобіль "Renault Kangoo", д/н [NUMBER] , належить на праві власності позивачеві [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до звіту № 1744 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 18 вересня 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Renault Kangoo", д/н [NUMBER] , становить 31 688,37 грн. (а.с. 22-43). Згідно зі ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", що посвідчено полісом № 149512401 (а.с. 13, 57). Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (код ЄДРПОУ 31236795) перебуває в стані припинення (а.с. 55-56). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2\~постанови від 27\~березня 1992\~року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в)\~причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини.\~Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (Постанова Верховного Суду від 26\~вересня 2018 року у справі № 569/14230/15-ц (провадження № 61-7934св18). За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А згідно зі\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7\~ст. 81 ЦПК\~України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у виді вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням автомобіля, яка становить 31 688,37 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 5, 9 постанови від 31\~березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Оскільки, судом установлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача позивачеві було завдано матеріальну шкоду, в результаті чого йому завдана також і моральна шкода, яка виразилася у порушенні звичайного способу життя, пов`язаного із необхідністю винаймання інших автомобілів для перевезень дрібних вантажів, пересування суспільним транспортом, витрачання додаткового часу для організації життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, факт того, що вина відповідача у пошкодженні автомобіля доведена, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Також, відповідно до\~ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до положень ч.ч. 1-4\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, узгоджених позивачем із адвокатом, або понесених позивачем, у зв`язку із розглядом цієї справи, разом з тим містяться докази понесених позивачем витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 984,80 грн. Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 984,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial