Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

1. Виклад позиції позивача. Представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі позивач) 23.09.2022 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту №2019/ОВР/197-000063 від 22.01.2019 у розмірі 48763,20 грн., яка складається з: - заборгованості по кредиту (поточна) 0,00 грн.; - заборгованості по кредиту (прострочена) 21804,17 грн.; - заборгованості по процентах (поточна) 0,00 грн., - заборгованості по процентах (прострочена) 25180,37 грн.; - заборгованість по Платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України 1778,66 грн. Позов мотивований тим, що між «Укргазбанк» (далі - Банк) та [PERSON] (надалі - Клієнт), на підставі заяви - договору №2019/ОВР/197-000063 від 22.01.2019 на приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичних осіб, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК», згідно до якого [PERSON] був повідомлений та погодився із діючими картковими лімітами, тарифами (розміром відсотків, що нараховуються на залишки коштів на картрахунку) Правилами користування картками в АБ «УКРГАЗБАНК» та інше, а Банк встановив Відповідачу ліміт овердрафту орієнтованою сумою до 10 000, 00 грн., максимальною до 300 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав. В порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. У зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, відповідач має заборгованість в сумі 48 763,20 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту (поточна) 0,00 грн.; заборгованості по кредиту (прострочена) 21 804,17 грн.; заборгованості по процентах (поточна) 0,00 грн., заборгованості по процентах (прострочена) 25 180,37 грн., заборгованість по Платежах за ч.2 ст.625 ЦК України 1778,66 грн. У встановлений ухвалою строк відповідач не подав відзив на позов, в судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи (а.с.2-3). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 04.10.2022 цивільну справу розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.25). Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 04.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.28-29). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між «Укргазбанк» (далі - Банк) та [PERSON] (надалі - Клієнт), на підставі заяви - договору №2019/ОВР/197-000063 від 22.01.2019 на приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичних осіб, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК», згідно до якого [PERSON] був повідомлений та погодився із діючими картковими лімітами, тарифами (розміром відсотків, що нараховуються на залишки коштів на картрахунку) Правилами користування картками в АБ «УКРГАЗБАНК» та інше, а Банк встановив Відповідачу ліміт овердрафту орієнтованою сумою до 10 000, 00 грн., максимальною до 300 000,00 грн. (а.с.4-6). Позивач свої зобов`язання за договором виконав. В порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. У зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, відповідач має заборгованість у розмірі 48 763,20 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту (поточна) 0,00 грн.; заборгованості по кредиту (прострочена) 21 804,17 грн.; заборгованості по процентах (поточна) 0,00 грн., заборгованості по процентах (прострочена) 25 180,37 грн., заборгованість по Платежах за ч.2 ст.625 ЦК України 1778,66 грн. (а.с.4-16). V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. На підставі вищевикладеного, дослідивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжного доручення № 6454-3221 від 08.09.2022 (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 2 481,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved