Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Кілійського районного суду Одеської області до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову вказано, що 06.05.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] на підставі кредитного договору № GP -6315031, відповідачу надано кредит у сумі 16321,19 грн. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. Згідно з п.1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту: [ADDRESS] , тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Як вказує представник позивача, [PERSON] не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23.07.2019 року складає 45195,39 грн, з яких: 10205,05 грн - заборгованість за кредитом; 1394,86 грн - заборгованість за процентами; 4721,28 грн - заборгованість за комісією; 28874,2 грн - штрафні санкції. Зважаючи на вищевказане представник позивача просив стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованість за договором позики № GP -6315031 від 06.05.2014 року в розмірі 45\~195,39 грн та суму судового збору у розмірі 1921, 00 грн. Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.09.2019 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. 30.10.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив в якому вказано, що у 2014 році, позивач не акцептував будь яких договорів та не укладав договорів кредитування з АТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується зокрема датою завірення копії паспорта позивачем. Окрім того, позивачем на підтвердження позовних вимог не надано належних доказів виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме первинних документів. Первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, (зазначена інструкція діяла на момент спірних правовідносин) є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Відсутність первинної бухгалтерської документації є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, про що зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складу Верховного суду від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц. Таким чином, позивач повинен був надати до позову виписку з особового рахунку, складеного на підставі меморіального ордеру у відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Замість цього до матеріалів справи додано лише розрахунок заборгованості, який не підтверджений жодним належним доказом. Також представник відповідача вказує, що кредитор звернувся до суду з пропущенням строку позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова картка. На підставі вищезазначеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяви по суті справи та надані докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 06.05.2014 року між Акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] був укладений кредитний договір № GP-6315031 за яким відповідач отримала грошові кошти в розмірі 16\~321, 19 гривень /а.с. 6-8/. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. 31.05.2018 року за вих. № 619, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на адресу відповідача [PERSON] надіслано Письмову вимогу (повідомлення), за змістом якої повідомлено про правонаступництво за Кредитним договором № GP-6315031 від 06.05.2014 року, наявність станом на 31.05.2018 року заборгованості перед банком у розмірі 16\~231, 19 грн. та необхідність погашення такої в строк до 07.06.2018 року /а.с. 9/. Згідно Довідки про стан та історію заборгованості за Кредитним договором № GP-6315031 від 07.05.2014 року вбачається, що : -за розрахунковий період з 11.06.2014 року по 08.07.2014 року погашено по кредиту 913, 51 грн; -за розрахунковий період з 07.07.2014 року по 10.05.2017 року не погашена заборгованість по кредиту склала 16321, 19 грн /а.с. 12/. Відповідно до Виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № GP 6315031 від 06.05.2014 року, встановлено, що станом на 08.08.2019 року заборгованість відповідача складає 45195,39 грн, з яких: 10205,05 грн - заборгованість за кредитом; 1394,86 грн - заборгованість за процентами; 4721,28 грн - заборгованість за комісією; 28874,2 грн - штрафні санкції /а.с. 13/. 23.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 7351 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» за Кредитним договором № GP 6315031 від 06.05.2014 року заборгованості в загальній сумі 16\~571, 19 грн. з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 502/1770/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа: приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.11.2018 року було забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 57225333, відкритому приватним нотаріусом виконавчого округу м. Київ Вольф Т.Л. на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. від 23.08.2018 року № 7351 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 16\~759,19 грн. Між тим, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року, позов було залишено без розгляду /а.с. 145/. При ухваленні рішення судом застосовані наступні правові норми. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~\~\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 \~«Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 \~ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В обґрунтування поданого представником відповідача відзиву, не надано доказів належного виконання нею кредитних зобов`язань та, відповідно, повернення кредиту, при цьому позивачем не заперечується отримання грошових коштів у вказаному позивачем розмірі. При цьому, з витребуваних на клопотання представника відповідача документів, вбачається, що відповідачем були здійснені періодичні виплати по поверненню коштів, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача. Як наслідок, відповідачем не спростовано заборгованість по Кредитному договору № GP 6315031 від 06.05.2014 року, що складається із: 10 205,05 грн - заборгованість за кредитом; 1394,86 грн - заборгованість за процентами; 4721,28 грн - заборгованість за комісією. У зв`язку з вищезазначеним, відповідач має перед позивачем заборгованість з повернення суми коштів у загальному розмірі 16 321,19 грн. Щодо стягнення неустойки, суд приходить до наступного висновку. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частинами другою статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позовні вимоги в мотивувальній частині позову містять зазначення того, що до складу заборгованості, розрахованої станом на день подання позову, входять штрафні санкції в сумі 28874,20 грн. До позовної заяви додано довідку про стан та історію заборгованості по кредитному договору № № GP 6315031 від 06.05.2014 року, який містить розмір неустойки, при цьому не розмежовано складові неустойки (чи то пеня, чи то штраф) та не зазначено, на підставі якого положення кредитного договору такі нараховані. З наявних в справі матеріалів неможливо встановити ні різновид неустойки (пеня, штраф), ні принцип нарахування грошових сум та чіткого періоду нарахування, ні визначитися з тим, яка ж сума і на яких підставах увійшла в загальну заявлену суму 28874, 20 грн. За таких обставин, за недоведеністю, відсутні підстави для стягнення суми 28874,20 грн, як неустойки. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно\~ґрунтуватися\~на\~засадах \~верховенства права,\~бути\~законним\~і\~обґрунтованим. Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно\~до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального\~права. Судове\~рішення\~ має\~відповідати завданню\~цивільного\~судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. При\~виборі\~і\~застосуванні\~норми\~права\~до\~спірних правовідносин\~суд\~враховує\~висновки\~щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах\~Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши з наданих доказів обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов`язок\~ відповідача повернути позивачу, як новому кредитору, кошти відповідно до умов відповідного кредитного договору у вищенаведеному розмірі, а порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України шляхом часткового задоволення позову. За правилами ст.\~141\~ЦПК\~України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial