Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Заявник 01.03.2023 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради на квартиру [ADDRESS] , згідно з розпорядженням №121945, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №8-9740. В обґрунтування заяви відзначено, що в свідоцтві про право власності прізвище заявника вказано як [PERSON] , що позбавляє його право зареєструвати свою частку власності. Ухвалою суду від 02.03.2023 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 13.04.2023. У судове засідання 13.04.2023 учасники справи не з`явилися. [PERSON] звернулася до суду 05.04.2023 з заявою, якою визнала заявлені вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Також 05.04.2023 від [PERSON] надійшла заява про визнання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник заявника [PERSON] звернулася до суду 13.04.2023 з заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 грудня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.13). Свідоцтво видане на підставі розпорядження органу приватизації №121945 від 25 грудня 1998 (а.с.14). Згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради №17366/04-04 від 02.09.2022 станом на 31.12.2012 у КП «БТІ» ОМР зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , за такими фізичними особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Відповідний реєстраційний запис зроблений 15.02.1999 за реєстровим №227 у реєстровій книзі 320пр на сторінці 48 (а.с.15). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 19.09.2022 право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] (а.с.17-18). 21 вересня 2022 державний реєстратор прав на нерухоме майно Тодорова І.Г. Юридичного департаменту Одеської міської ради відмовила у державній реєстрації права власності [PERSON] , адже 1/3 частка квартири належить [PERSON] (а.с.16). В технічному паспорті на квартиру, виданому КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради прізвище власника [PERSON] зазначено, як [PERSON] (а.с.19). В паспорті заявника серії [NUMBER] прізвище [PERSON] українською мовою вказано як [PERSON] , а російською - [PERSON] (а.с.5). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.04.2004 (а.с.7). Таким чином, при написані прізвища [PERSON] в розпорядженні та відповідно свідоцтві було допущено помилку в одній літері та зазначено « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », що наразі перешкоджає заявнику зареєструвати за собою право власності на частку квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через розбіжності в написанні прізвища, не може в повному обсязі реалізувати свої право на спадщину. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вищевикладене, враховуючи заяви заінтересованих осіб про не заперечення щодо задоволення вимог заяви, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] .

Outcome: approved