Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 16.07.2018 року о 18 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Каштанова 1/9, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Geely д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 15.07.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено Договір № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 5116695-02-00-00 від 30.03.2018 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 148877,16 грн., судовий збір в сумі 1488,77 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8300,00 грн. Вказане рішення на даний час відповідачкою не виконано. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь 3 % річних у розмірі 11698,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 68566, 38 грн., судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року залишено без руху позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.02.2023 року відкрито провадження по справі. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві позивач просить розгляд справи проводити в його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 15.07.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено Договір № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 5116695-02-00-00 від 30.03.2018 року. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завдані збитків в порядку регресу у розмірі 148877,16 грн., судовий збір в сумі 1488,77 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8300,00 грн. 16.08.2022 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завданих збитків в порядку регресу у розмірі 148877,16 грн. 16.08.2022 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 8300,00 грн. 16.08.2022 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] судового збору в сумі 1488,77 грн. Вказане рішення на даний час відповідачкою не виконано. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь 3 % річних у розмірі 11698,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 68566, 38 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачка на даний час повинна сплатити позивачу 3 % річних за період з 16.07.2020 року по 30.12.2022 року у розмірі 11698,00 грн., інфляційні втрати за період з серпня 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 68566,38 грн. Даний розрахунок відповідає вимогам закону, не був спростований відповідачкою, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому про їх задоволення в цій частину. Що стосується витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З наданих суду доказів вбачається, що 30.01.2019 року між позивачем та адвокатом Самойленком П.М. був укладений Договір № 30/01/19 про надання правової допомоги, додаткова угода від 11.11.2022 року. Також адвокатом був складений Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.11.2022 року. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн. На підтвердження сплачених позивачем витрат на правничу допомогу суду було надано копії платіжних доручень від 11.11.2022 року у розмірі 1000,00 грн., від 11.11.2022 року у розмірі 2000,00 грн., Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані стороною позивача письмові докази, суд приходить до висновку про те, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки. Разом з тим, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн., а тому суд вважає, що підстав для задоволення заяви в цій частині немає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial