Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

У грудні 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період з 18.06.1986 по 09.07.1987. Свою заяву заявник обґрунтовував тим, що з 18.07.1986 по 09.07.1987 [PERSON] був зайнятий в роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначає, що на час аварії на ЧАЕС мав вік 33 роки, а тому в обов`язковому порядку залучався до невоєнізованих формувань Цивільної оборони. Для підтвердження статусу інваліда війни, заявник звернувся до Управління правці та соціального захист населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про видачу відповідного посвідчення. На своє звернення [PERSON] отримав відмову. Враховуючи наведене, заявник змушений звернутися до суду із вказаною заявою про встановлення юридичного факту. Заявник в судовому засіданні підтримав заяву про встановлення юридичного факту та просив її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, свого представника до суду не направили. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.01.2023 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання. Суд, заслухавши заявника, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як встановлено судом, згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 27.03.2019 року, виданого Київською міською державною адміністрацією [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році та має категорію 1. У період з 18.07.1986 по 09.07.1987 [PERSON] працював на посаді майстра Припятського монтажного управління «Південтеплоенергомонтаж», що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] та маршрутним листом. Згідно довідки № 49, виданій [PERSON] керівником підприємства Припятського монтажного управління «Південтеплоенергомонтаж», [PERSON] був безпосередньо зайнятий на роботах передбачених Постановою ЦК КПРС, а саме з 18.06.1986 по 31.07.1986, з 01.09.1986 по 15.09.1986, з 01.10.1986 по 15.10.1986, з 02.12.1986 по 04.12.1986, з 13.01.1987 по 16.01.1987, з 24.02.1987 по 25.02.1987, 14.03.1987 по 15.03.1987, з 03.07.1987 по 04.07.1987, з 08.07.1987 по 09.07.1987. [PERSON] має третю групу інвалідності з 18.02.2002, що підтверджується довідкою серії КИЕ-1 № 022796, виданою Центром медико-соціальної експертизи м. Києва Спеціалізованою радіологічною медико-соціальною експертною комісією. Для підтвердження статусу інваліда війни, у відповідності до п. 2 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, який регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам, необхідно отримати відповідне посвідчення. Заявник звернувся до Управління праці і соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою стосовно видачі відповідного посвідчення. Як вбачається з відповіді Управління праці і соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] відмовлено у видачі відповідного посвідчення. Відмова обґрунтована тим, що [PERSON] необхідно надати документи, що підтверджують залучення його до складу формувань Цивільної оборони. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни. Вищезгаданим законом, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № э1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони в 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення. Порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений у главах 1 і 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд не вбачає в заяві [PERSON] спору про право. Встановлення зазначеного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» від 12 травня 1994 року № 302. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Департамент цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони.

Outcome: approved