Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей. Свій позов мотивує тим, що 23.07.2002 року між сторонами укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.07.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що вона після розлучення разом із дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Діти навчаються у місцевих закладах освіти. Вона повністю опікується інтересами та потребами дітей, займається їх вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям. Діти повністю забезпечені усім необхідним одягом, харчуванням, книгами, розвиваючими іграми та іншими речами для розвитку. 19.08.2022 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відносини між дітьми та чоловіком склалися дружньо на довірливій основі. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задоволити із вказаних підстав. Відповідач в судове засідання не прибув, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. При вирішенні питання покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 23.07.2002 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ківерцівського районного управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 10.09.2002 року (а.с. 9). Під час шлюбу у сторін народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.09.2003 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.11.2005 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.11.2007 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.10.2009 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.2020 року. Батьками дітей згідно зазначених свідоцтв є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-14). Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15-17). 19.08.2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2022 року (а.с. 24). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 21.11.2022 року [PERSON] та її діти проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). З матеріалів справи також встановлено, що діти навчаються у місцевих закладах освіти, що підтверджується: довідкою про те, що [PERSON] навчається у Київському фаховому коледжі прикладних наук в академічній групі ЛПШ-2-19 відділення технологій; довідкою №718 про те, що [PERSON] є дійсно здобувачем освіти денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Боярськи фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України»; довідкою про те, що [PERSON] навчається в 9-В класі Опорного закладу освіти «Білогородський ліцей №1» Білогородської сільської ради Бучанськго району Київської області; довідкою про те, що [PERSON] навчається в 7-В класі Опорного закладу освіти «Білогородський ліцей №1» Білогородської сільської ради Бучанськго району Київської області (а.с. 20-23). Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин сторін, їх ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, а також факт визнання [PERSON] позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та вважає за можливе визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , разом з їх матір`ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved