Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

9 березня 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до Сухополов`янської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті проживала сама, так як її чоловік [PERSON] помер [INFO] , а її єдиний син [PERSON] , [INFO] , теж помер [INFO] . Позивачка відзначає, що нею було здійснено поховання сестри [PERSON] , інших спадкоємців померла не мала. Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвами про народження, де записані їх спільні батьки. Після смерті сестри [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входять: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та неоформлений будинок, що за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказала, що у зв`язку із запровадженням на всій території України воєнного стану, похилий вік та перебуваючи в цей час за межами Чернігівської області вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри. В тому числі, вона була впевнена у тому, що на час запровадження воєнного стану, перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини зупиняється. Згодом їй стало відомо, що зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану змінилися згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 №719 та роз`ясненням Міністерства юстиції України від 11.07.2022. У лютому 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса за оформленням спадкових прав, де відповідно до листа №107/01-16 від 21.02.2023 їй було відмовлено та роз`яснено право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців, крім позивачки, які претендують на спадок чи прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. На підставі наведеного вище позивачка просила суд визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті її рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . 14 березня 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, так як даний позов був поданий з порушенням вимог 175-177 ЦПК України, які були належним чином та вчасно усунуті. 16 березня 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 17 квітня 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 21 квітня 2023 року. Представниця позивачки через канцелярію суду подала клопотання, в якому зазначила, що просить суд здійснювати розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала повністю. Витрати по справі просила не стягувати (а.п.45). Представник Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання також не з`явився, але згідно з адресованою суду заявою просив суд провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та при винесенні рішення поклався на розсуд суду (а.п.36). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області 02.03.2022, актовий запис №50 (а.п.7). Її спадкоємці першої черги за законом: чоловік [PERSON] , помер [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 08.02.1996 (а.п.9), а син [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з повідомленням Другої прилуцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася. Спадкоємці з заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися (а.п.33). З довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Другої прилуцької державної нотаріальної контори за №71973438 від 29.03.2023 року, вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.п.15) та неоформлений будинок [ADDRESS] . Згідно з листом приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Могиленко Л.М. №107/01-16 від 21.02.2023 позивачці було відмовлено у подачі заяви про прийняття спадщини та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском нею строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.п.8). Позивачка [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданим 12 грудня 1955 року Замістянським Сіль ЗАГС Прилуцького району, яка після укладення шлюбу 6 вересня 1975 року змінила прізвище на « [PERSON] ». Нині покійна [PERSON] до шлюбу також мала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Замістянської сільради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис №6. Отже, факт того, що спадкоємиця [PERSON] та померла [PERSON] являються рідними сестрами, підтверджується їхніми свідоцтвами про народження, у яких записані їхні спільні батьки (а.п.11-12). У своїй позовній заяві позивачка посилається на те, що у встановлений шестимісячний строк після смерті сестри вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, перебуванням за межами Чернігівської області та переконаністю у тому, що через воєнний стан строк на вступ у спадщину буде пролонговано. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29). Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що причини пропуску позивачкою строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими для неї перешкодами для вчинення цих дій. Оскільки позивачка в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, а також враховуючи той факт, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачкою позовних вимог, то суд дійшов висновку про можливість надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного та ст.15, 16, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261-1265, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.13 Конвенції з основоположних прав та свобод людини України,

Outcome: approved