Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

представник позивача АТ «Ідея Банк» О.Заставна 25.01.2023 звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 в сумі 195859,07 грн. та судові витрати в розмірі 2937,89 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.07.2021 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №Е07.00606.008268706. Згідно із умовами вказаного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 149999 грн. зі сплатою 10,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, однак відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 14.11.2022. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 22.12.2022 становить 195859,07 грн., з яких: основний борг - 138649,54 грн., прострочений борг - 5785,12 грн., прострочені проценти - 6645,73 грн., строкові проценти - 4351,43 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 20031,48грн., прострочена плата за обслуговування кредиту - 20395,77 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 26.01.2023 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до судового розгляду. 13.02.2023 на електронну адресу суду відповідач [PERSON] надіслала документи, а саме копії медичних документів, що підтверджують незадовільний стан її здоров`я, копію довідки МСЕК від 25.01.2021, згідно якої [PERSON] встановлено інвалідність II групи, копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] інваліда 2 групи [PERSON] , копію додаткової угоди №Е07.00606.008268706/1, укладеної 10.02.2023 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , до кредитного договору №Е07.00606.008268706, копію квитанції №3219901 від 10.02.2023 про погашення кредитної заборгованості за договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 в сумі 60000грн., копію квитанції №3220438 від 10.02.2023 про погашення кредитної заборгованості за договором № Z02.00606.006328411 від 07.02.2020 в сумі 43201грн. 20.02.2023 від представника АТ «Ідея Банк» Заставної О.В. надійшли заперечення на заяву [PERSON] про закриття провадження по справі, у яких зазначено, що АТ «Ідея Банк» заперечує проти вказаної заяви, оскільки відповідач ще не повністю виконала умови додаткової угоди та у неї наявна заборгованість. Також представник АТ ''Ідея Банк'' повідомила, що заперечує проти закриття провадження по справі, просить задоволити позовну заяву АТ ''Ідея Банк'' до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021. 06.04.2023 від представника АТ «Ідея Банк» Гавриленко Я.Я. надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 в сумі 66900грн. Позовні ж вимоги АТ «Ідея Банк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 в розмірі 128959грн., з яких: 108927,59 грн. - строковий основний борг, 20031,48грн. - строкова плата за обслуговування кредиту, підтримує та просить задовольнити. Крім цього, 10.04.2023 на електронну адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначає, що в судове засідання у зв`язку з постійним місцем проживання в м.Києві та незадовільним станом здоров`я прибути не може. Разом з тим, просить врахувати, що 10.02.2023 між нею та АТ «Ідея Банк» була підписана додаткова угода за №Е07.00606.008268706/1 до кредитного договору №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021, відповідно до якої вони домовилися про списання частини боргу по кредитному договору та виплату кредитної заборгованості по лояльній пропозиції. На даний час, за вказаною угодою нею сплачено 70000грн., також нею сплачуються кредитні платежі по інших кредитах. Запевняє щодо повного погашення заборгованості по кредиту згідно умов вказаної додаткової угоди за №Е07.00606.008268706/1 від 10.02.2023. Ухвалою суду від 10.04.2023 клопотання представника позивача задоволено, позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в частині стягнення грошових коштів у розмірі 66900,00 грн за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 залишено без розгляду. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 в розмірі 128 959,07 грн., а також понесених судових витрат у розмірі 2937,89 грн. - продовжено розгляд справи. Учасники справи у судове засідання не з`явились. Представник позивача в судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у позовній заяві, крім іншого, просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника АТ «Ідея Банк». Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, в своїй заяві від 10.04.2023, зазначає, що проживає в м.Києві та у зв`язку з незадовільним станом здоров`я прибути в судове засідання не може. Просить при вирішені справи врахувати її письмові пояснення та подані документи. Суд, враховуючи вищевказані клопотання учасників справи, вважає за можливе провести судовий розгляд справи у їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. У постанові Верховного Суду від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України). Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.629, 638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ч.2 ст.1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.07.2021 між сторонами укладено договір кредиту та страхування №Е07.00606.008268706. Згідно із умовами вказаного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 149999 грн зі сплатою 10,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.15-17). Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що строк кредиту становить 60 місяців. Згідно пункту 1.5 строк дії договору до 01.07.2026. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру (а.с.22). Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Судом також встановлено, що станом на 22.12.2022 сума заборгованості [PERSON] становила 195859,07 грн. та складалася із наступного: основний борг 138649,54 грн., прострочений борг 5785,12 грн., прострочені проценти 6645,73 грн. та строкові проценти 4351,43 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту в розмірі 20031,48 грн. та прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 20395,77 грн (а.с.27). 03.11.2022 на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень (а.с.28-29). 10.02.2023 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №Е07.00606.008268706/1 до кредитного договору №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 відповідно до якої сторони домовилися про наступне (а.с.46-47). Згідно п.4 додаткової угоди зазначено, що додаткова угода є невід`ємною частиною кредитного договору. Згідно п.1.1. додаткової угоди сторони визнають та підтверджують наявність боргу на дату укладання цієї додаткової угоди в сумі 196896,96 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу, що становить 145472,55 грн., заборгованості за платою (комісією) за обслуговування кредитної заборгованості (кредиту), що становить 40427,25грн., заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить 10997,16 грн. Згідно п.2.1.2 додаткової угоди позичальник зобов`язується повернути Банку в строк не пізніше 5 (п`яти) банківських днів від дати укладання цієї додаткової угоди частини отриманого ним у фактичне користування кредиту в сумі 60000 грн. У відповідності до п.2.1.3 додаткової угоди, сторони домовилися повернути банку в строк не пізніше 180 календарних днів від дати укладення додаткової угоди частини заборгованості, що виникла згідно кредитного договору в сумі 118000 (сума залишку). Відповідно до п.2.5 додаткової угоди за умови своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником своїх зобов`язань, визначених п.2.1, 2.2, 2.3 та 2.4 додаткової угоди банком здійснюється прощення боргу у сумі 18896,96 грн., а саме прощення: заборгованості за кредитом, що становить 0 грн.; заборгованості за платою (комісією) за обслуговування кредитної заборгованості (кредиту), що становить 14855,83 грн.; заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, що становить 4041,13 грн.; процентів, плати за обслуговування кредиту та інших комісій за користування кредитом, які будуть нараховані згідно з умовами кредитного договору з дати укладення додаткової угоди до моменту фактичного виконання позичальником своїх зобов`язань, визначених п.2.1, 2.2, 2.3 та 2.4 додаткової угоди. Нараховані та несплачені неустойки (пені, штрафи та інші нарахування) згідно умов кредитного договору, наявні за станом на день підписання цієї додаткової угоди, банк списує в повному обсязі. Таким чином, згідно додаткової угоди сторони узгодили реструктуризацію кредитного договору шляхом прощення (списання) частини боргу за умови погашення суми у розмірі 60000,00 грн. у строк не пізніше 5 (п`яти) банківських днів від дати укладення додаткової угоди та у строк не пізніше 180 календарних днів від дати укладення цієї додаткової угоди в сумі 118000 грн., а всього 178000 грн. Тобто строк повернення коштів сторонами визначений до 10.08.2023. Судом встановлено, що 10.02.2023 відповідач [PERSON] погасила частину кредитної заборгованості за договором № Е07.00606.008268706 в сумі 60000 грн., що підтверджується копією квитанції №3219901 від 10.02.2023 (а.с.48). Отже, в даному випадку право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, не є порушеним. Враховуючи, що на момент розгляду справи строк виконання зобов`язання ще не сплив, відповідач належним чином виконує умови додаткової угоди, сплачує заборгованість, а тому суд вважає передчасними вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що як в поданому позивачем АТ «Ідея Банк» разом із позовною заявою розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 (а.с.27), так і згідно останнього представленого позивачем разом із заявою про залишення частини позовних вимог без розгляду, розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 03.04.2023, така становить: 128959грн., з яких: 108927,59 грн. - строковий основний борг, 20031,48грн. - строкова плата за обслуговування кредиту. А відтак, позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім основного боргу, включена плата за обслуговування кредиту. Згідно п.1.71 договору кредиту та страхування №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021 укладеного між сторонами, під час користування Кредитом Банк надає Клієнту послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку №1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими Тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБОФО, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua. Відповідно до п. 4 паспорту споживчого кредиту і додатку № 1 до договору кредиту та страхування № Е07.00615.008348198 від 01.07.2021 року, банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,69% середньомісячно від початкової суми кредиту, згідно графіку у п. 5, починаючи з 0% в перший місяць із зменшенням щомісячно на -3,636% до 1,5711%. Розмір цієї плати визначений у 7 колонці додатку №1 до кредитного договору, яким передбачено графік платежів за кредитом. Відповідно до п.9.8.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за договором кредиту, що включає в себе: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Однак, відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою. Враховуючи наведене вище, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості закредитним договором №Е07.00606.008268706 від 01.07.2021: в частині стягнення основного боргу в сумі 108927,59грн. - оскільки такі, з врахуванням додаткової угоди №Е07.00606.008268706/1 від 10.02.2023 укладеної між сторонами, яка своєчасно та в повній мірі виконується відповідачем є передчасними, а в частині стягнення плати за обслуговування кредиту в сумі 20031,48грн., - з урахуванням нікчемності умов кредитного договору про внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості. А відтак, у задоволенні позову слід відмовити. Також суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача в користь позивача судових витрат, понесених позивачем, а саме стягнення судового збору, оскільки відповідно до ст.141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а в разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Outcome: dismissed