Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в січні 2023 року. В підтвердження пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 12.01.2011 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя та втрату почуттів. З 09.11.2022 року сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, все вищезазначене призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В зв`язку з вищевикладеним просить позовні вимоги задовольнити. 08.02.2023 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 15.03.2023 року надано [PERSON] та\~ [PERSON] строк для примирення терміном 15 днів, а провадження по цивільній справі про розірвання шлюбу, зупинено до 30 березня 2023 року. Ухвалою суду від 03.04.2023 року провадження в справі за позовною заявою представника [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу поновлено та призначено судове\~засідання. В судове засідання позивач [PERSON] з`явився, пояснив, що примирення між ним та відповідачкою не відбулося, він свою думку за цей час не змінив, і категоричний у своєму рішенні розірвати шлюб, тому просив суд задовольнити його позов. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона не змогла налагодити спілкування із позивачем за час примирення, лише направляла йому sms-повідомлення, однак примирення не відбулось. Разом із тим, відповідачка більше не клопотала про надання додаткового строку для примирення, а пояснила, що вона вже позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Після чого, із дозволу суду, залишила зал судових засідань. Заслухавши пояснення, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лопатицької сільської ради Олевського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у сторін від шлюбу народився син - [PERSON] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.01.2011 року. Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Крім того, як було видно із спілкування сторін в судовому засіданні, у них виникли неприязні відносини, позивач категоричний у своїй позиції. Подальше збереження шлюбу буде суперечити волі однієї з сторін. Відповідно до ст.ст.\~110-112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому, в силу ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні відповідачка виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », що є її правом.

Outcome: approved