Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання договору, усунення перешкод у користуванні майном, стягнення заборгованості та відшкодування шкоди. У своїй позовній заяві просив суд: 1) Стягнути з [PERSON] (дата народження: [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) заборгованість з орендної плати та інших платежів за Договором оренди житлового приміщення N? 5 від 01.09.2021 року у розмірі 55 271,00 грн (у тому числі з орендної плати за червень 2022 року у розмірі 52 366,00 грн, компенсації витрат на оплату комунальних послуг за травень 2022 року у розмірі 2 905,00 грн). 2) Стягнути з [PERSON] (дата народження: [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) матеріальну шкоду у розмірі 75 360,00 грн та понесені збитки у розмірі 6 060,00 грн. 3) Розірвати Договір оренди житлового приміщення N? 5 від 01.09.2021 року; 4) Усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем [PERSON] квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з такої квартири [PERSON] , [PERSON] (чоловіка) та членів їх сім?ї (дітей) без надання їм іншого житла. 5) Стягнути з [PERSON] судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] є власником нерухомого майна: квартири [ADDRESS] . Крім того, Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і здійснює господарську діяльність, зокрема, по наданню в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна. Між ФОП [PERSON] та громадянкою України [PERSON] був укладений Договір оренди житлового приміщення N? 5 від 01.09.2021 року. 13 квітня 2022 року [PERSON] дізнався про залиття квартири. Після проведення оцінки завданої шкоди згідно із висновком про вартість відновлювального ремонту від 08 червня 2022 року, здійсненого ТОВ «ЦНЕО», [PERSON] вартість відновлювального ремонту компенсована не була. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року було відкрито провадження у справі. 18 серпня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. [PERSON] зазначила, що розірвання договору та усунення перешкод у користуванні майном є безпідставними вимогами. Зазначає, що нарахування заборгованості за орендну плату, комунальні послуги та стягнення заставного платежу з Відповідача підлягають поверненню Відповідачу. Також вважає, що Акт ОСББ «Тургенівський 45-49» від 13.04.2022 року складений з порушенням законодавчо встановлених вимог до такого акту. [PERSON] вважає, що Висновок про вартість ремонту від 06.06.2022 не є об`єктивним та таким, що містить завищену вартість відновленого ремонту підлоги. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №256114826 [PERSON] є власником нерухомого майна: квартири [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і здійснює господарську діяльність, зокрема, по наданню в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна. Між ФОП [PERSON] та громадянкою України [PERSON] був укладений Договір оренди житлового приміщення N? 5 від 01.09.2021 року. 13 квітня 2022 року [PERSON] дізнався про залиття квартири. Після проведення оцінки завданої шкоди згідно із висновком про вартість відновлювального ремонту від 08 червня 2022 року, здійсненого ТОВ «ЦНЕО», [PERSON] вартість відновлювального ремонту компенсована не була. Відповідно до п. 1.1 Договору №5 Орендодавець зобов?язується передати, а Орендар зобов?язується прийняти у строкове платне користування житлове приміщення (квартира) за адресою: [ADDRESS] , парко-місце N? 14 та іншого майна, що знаходиться в квартирі. Об?єкт оренди надається для проживання сім?ї у складі чотирьох осіб (подружжя і двоє дітей) та може використовуватися Суборендарем для власних потреб, що не суперечать чинному законодавству України та цільовому призначенню приміщення (п.1.2 Договору). Квартира за адресою: [ADDRESS] , з майном згідно додатку та з ключами до неї, а також парко-місце були передано [PERSON] на підставі Акта приймання-передачі від 30.09.2021. Актом сторони Договору засвідчили, що Квартиру і майно після огляду Відповідачем передано йому в належному стані, придатному для нормальної експлуатації, відповідно до санітарних, протипожежних, технічних та інших вимог, встановлених чинним законодавством України, та без жодних зауважень та претензій з боку Орендаря. У відповідності до п.п.4.1, 4.2 Договору №5 розмір базової орендної плати за один місяць користування Об?єктом оренди (Квартирою з майном та парко-місцем) за цим Договором складає 1 790 доларів США, що в гривневому еквіваленті перераховується по офіційному курсу НБУ на перше число кожного місяця (дата виписки рахунку на оплату). Орендна плата, у розмірі визначеному п.4.1. Договору №5, підлягає сплаті Орендодавцю щомісячно до п?ятого числа місяця, що оплачується. Згідно з п.4.3 Договору №5 комунальні платежі (включаючи, але не виключно плату за користування послугами гарячого і холодного водопостачання та водовідведення, опалення, електроенергії, телефонного зв?язку, інтернету, охорони, обслуговуючої організації, тощо) підлягають відшкодуванню Орендарем щомісячно до десятого числа, що слідує за місяцем використання комунальних послуг, відповідно до рахунків обслуговуючих організацій. У зв?язку із введенням на території України воєнного стану, [PERSON] на прохання [PERSON] зменшив розмір орендної плати за березень і квітень 2022 року до 5 240,00 грн, за травень 2022 року - до 26 185,00 при цьому жодних додаткових угод про зміну умов Договору сторонами не підписувалось. [PERSON] згідно з умовами п.4.5 Договору №5 [PERSON] передана заставна сума у розмірі, передбаченому п.4.1 Договору №5. 13 квітня 2022 року [PERSON] повідомила [PERSON] (через його представника - [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 01.09.2021 року) про підтоплення Квартири [ADDRESS] . 13 квітня 2022 року представниками управляючої компанії (УК «Голді-Сервіс»), а саме [PERSON] (управитель, голова комісії), [PERSON] (майстер, член комісії), [PERSON] (слюсар-сантехнік, член комісії) був складений Акт про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) квартири 47 . Причиною залиття в акті вказано підривний клапан бойлеру в кв. 47 та зняття дренажного шлангу. Після проведення на замовлення [PERSON] оцінки завданої шкоди, що підтверджується Висновком про вартість відновлювального проведення відновлювального ремонту від 08 червня 2022 року, здійсненого ТОВ «ЦНЕО», згідно з кошторисом розрахунку вартості ремонтних робіт, зазначеного у звіті та висновку експерта, [PERSON] завдана матеріальна шкода у розмірі 123 500,00 грн. [PERSON] виявив бажання розірвати Договір №5, укладений між ним та [PERSON] , про що неодноразово повідомляв останню. У відповідності до п.4.6 Договору №5 у випадку припинення або дострокового припинення (розірвання) цього Договору з зазначених у ньому підстав, заставна сума, сплачена Орендарем відповідно до п. 4.5 цього Договору, повертається Орендарю за умови виконання умов, визначених п.п.2.7-2.8 цього Договору. Пунктами 2.7 і 2.8 Договору передбачено, що до повернення Об?єкта оренди, Орендар зобов?язується попередньо звільнити приміщення від власних речей, обладнання, документації, товарно-матеріальних цінностей Орендаря, а також сміття. Орендар зобов?язується за власні кошти у строк, передбачений п. 2.6. цього Договору, замовити прибирання Об?єкта оренди, залучаючи до цього професійну клінінгову компанію. При передачі Орендарем Об?єкта оренди Орендодавцю, Орендодавець має право вимагати підтвердження здійснення такого прибирання (договору про надання послуг, рахунку-фактури, акт наданих послуг тощо). П.2.9 Договору №5 передбачено, що якщо Орендар поверне Об?єкт оренди Орендодавцю у стані гіршому, ніж був на момент передачі Об?єкта оренди у користування, з урахуванням його нормального фізичного зносу, Орендодавець залишає у себе заставний платіж (або його частину), визначений п.4.6 цього Договору, у сумі, яка пропорційна втратам Орендодавця на усунення пошкоджень Об?єкту оренди. Відповідно до положень п. 6.2. п. 6 Договору №5 сторона має право ініціювати дострокове припинення (розірвання) цього договору за умови письмового повідомлення іншої сторони про припинення цього договору за 30 календарних днів до дати такого припинення шляхом направлення про це письмового повідомлення. [PERSON] була виконана вказана вимога Договору, проте, [PERSON] (його представник) не реагували на такі повідомлення щодо припинення (розірвання) договору оренди, що підтверджуються усними, письмовими повідомленнями [PERSON] , що були надіслані представнику [PERSON] за допомогою СМС - повідомлень а також письмового повідомлення представника [PERSON] . 12.08.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано Акт прийому-передачі об?єкта оренди, проте [PERSON] не була надана можливість зафіксувати зауваження до Акту прийому передачі квартири, що було відображено на відеозаписі. Майно, яке перебувало в квартирі та було передане [PERSON] [PERSON] під час підписання Договору оренди №5, відповідно до додатку № 1 до Договору № 5 від 01.09.2022 було передано [PERSON] за Актом прийому-передачі від червня 2022. [PERSON] у своїх позовних вимогах посилається на Акт залиття від 13 квітня 2022 року як на доказ, що підтверджує шкоду, заподіяну нерухомому майну - квартирі [ADDRESS] . Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); Прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; Прізвище, ім?я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; Адреса квартири, поверх, форма власності; Прізвище, імя, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; Адреса квартири, поверх, форма власності; Характер залиття та його причини; Завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); Висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Також, Акт обов?язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім?я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складанні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов?язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто, факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов?язкової участі винної особи. Так, у Акті від 13 квітня 2022 року відсутні відомості про власника та орендаря об?єкта оренди квартири, посилання на час виникнення пошкоджень. Відсутня інформація про завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщення квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість). Відсутні підписи власника та орендаря об?єкта оренди. Також, в Акті від 13 квітня 2022 року відсутні висновки щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Таким чином, наданий [PERSON] Акт ОСББ "Тургенівський 45-49" від 13.04.2022 складений в порушення вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, оскільки акт від 16.11.2018 року не відповідає зазначеній вище нормі, а саме не містить: даних про саму подію - залиття, дати залиття; даних про власника квартири що зазнала шкоди, а містить лише номер квартири та будинку, найменування вулиці та прізвище; характер залиття та його причини; не містить обсягів необхідного ремонту приміщень квартири, при зазначенні переліку пошкоджень внаслідок залиття речей, не містить орієнтовну вартість шкоди; висновок комісії щодо встановлення вини власника квартири, не містить даних про власника квартири; відсутні дані що при складанні Акту були присутні власники (або представники власника) квартири, що підтверджувало б надання для огляду комісії такої квартири, а у разі відмови власників квартир від надання доступу для їх огляду комісією, відомості щодо такої відмови; відсутні дані що власники квартири, або їх представники обізнані із складеним Актом. Враховуючи, що Акт ОСББ "Тургенівський 45-49" від 13.04.2022, не містить необхідних даних, які 6 визначали дату залиття квартири, дані про власника житла, яке зазнало залиття, зафіксовану причину такого залиття, дані про власника житла, з вини якого відбулося залиття, участь власників залитої та винної квартир та висновок комісії щодо винності саме власника квартири, не містить визначення меж залиття, обсягу пошкоджень, орієнтовної суми на відшкодування, та родових ознак речей, що пошкоджені, а тому Акт ОСББ "Тургенівський 45-49" від 13.04.2022 - такий, що складений в порушення до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року No927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил), згідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України, ст. 79 ЦПК України, ст. 80 ЦПК України, не може бути прийнятий судом до уваги, як допустимий, достовірний та достатній доказ, оскільки оформлений в порушення зазначених вимог не містить даних, які 6 надали можливість встановити дійсні обставини. Обгрунтовуючи позов, [PERSON] зазначає, що вартість відновлювального ремонту покриття підлоги становить 123 500 грн. На підтвердження зазначеного, надає Висновок про вартість від 06.06.2022 року. Так, у Висновоку про вартість від 06.06.2022 року зазначається про найменування робіт і витрат, а також об?ємів, зокрема про навантаження сміття вручну в об?ємі 1,5 тонни та перенесення паркетної дошки вагою 1 тонна. Вага 1 кв.м2. паркетної дошки з дубу перевищує 15 кг. 15 кг. х 47 кв.м2 = 705 кг., що в два рази менше від ваги, що зазначена оцінювачем. Вагу паркетної дошки з деревини дуба зазначено на сайті виробника паркету http://kivdok.com/enc-weight.html. В локальному кошторисі на будівельні роботи в розділі найменування робіт і витрат, оцінювач зазначає встановлення штучного паркету з деревини дуба. Однак, вибір такого виду деревини (дуба) для покриття підлоги не обгрунтовується, адже [PERSON] не надано доказів, що під час укладення договору оренди підлога була встановлена саме з штучного паркету з деревини дуба. Також, в казаному розділі не зазначено марки паркету його виробника. В своєму позові [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] завдану матеріальну шкоду в результаті залиття квартири на загальну суму 123 500 грн., що включає в себе відновлювальний ремонт та податок на додану вартість. Відповідно до таблиці Договірна ціна відновлювального ремонту покриття в квартирі [ADDRESS] , вартість відновлювального ремонту складає 102 882 грн., також ПДВ 20 % - 20 576 грн., а всього 123 459 грн. Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збиток у вигляді ПДВ виникає при проведенні ремонтних робіт платником зазначеного податку. Проведення ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може включатися до складу витрат, пов?язаних із відновлювальним ремонтом. [PERSON] не було надано документів, які 6 підтверджували надання йому послуг з проведення ремонтних робіт в квартирі і відповідної сплати ПДВ. [PERSON] стверджує, що оскільки причиною залиття зазначена несправність інженерного обладнання в Квартирі, то вина у її залитті, і відповідно, завдання шкоди, лежить на [PERSON] . Договір оренди квартири №5 не містить зобов?язань орендаря обслуговувати бойлер, що призначений для нагрівання води. Також, [PERSON] не передавав [PERSON] актом прийому-передачі бойлер. Відповідно до 3.14 Розділу ІІІ Державних будівельних норм України «Внутрішній водопровід та каналізація» ДБН В.2.5-64:2012, внутрішній водопровід - система трубопроводів, обладнання (насосні установки, запасні та регулюючі ємкості) та пристроїв, які забезпечують подачу води до санітарно-технічних приладів, пожежних кран-комплектів та технологічного обладнання, яка обслуговує будинок, будівлю або споруду і має вузол обліку витрат води. В свою чергу, накопичувальний електричний водонагрівач (бойлер) це - підігрівач води із водопровідної мережі. З викладеного можна зробити висновок, що до внутрішньої водопровідної мережі належать всі труби, пристрої та обладнання, які забезпечують обслуговування будинку та забезпечують подачу води до відповідних приладів та обладнання. Отже, бойлер не вхоидть до внутрішньої водопровідної системи. Аналіз ст. 151 ЖК України та ст. 322 ЦК України дозволяє зробити висновок, що тягар утримання майна лежить на власнику квартири. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині 1 статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною 1 статті 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Слід зважати, що рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. При цьому слід зважати, що рівність учасників процесу встановлюються не обмежено в конкретному судовому процесі, а стосовно всіх суб`єктів, які звернулися до суду за захистом своїх прав. Рівність має забезпечуватися навіть в окремих непов`язаних судових провадженнях. Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при дослідженні доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані. Рішенням у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії», заява №12952/87 від 23.05.1993 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №18390/91 від 09 грудня 1994 року). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», заява №37801/97 від 01 липня 2003 року). За таких обставин, враховуючи, що позивачем належних та допустимих доказів, що вказували б на відсутність у відповідача правової підстави для набуття спірного об`єкта нерухомого майна, позивачем не надано, доводи відповідача на свій захист позивачем не спростовані, тому оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі ст. 11, 15, 16, 322 ЦК України,

Outcome: dismissed