Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.06.2004 році Донецьким політехнічним технікумом на її ім`я було видано диплом молодшого спеціаліста серії [NUMBER] від 30.06.2004 року та додаток до диплома про вищу освіту № [NUMBER] від 30.06.2004 року, в якому допущено помилку у написанні її ім`я, замість правильного « [PERSON] » вказано « [PERSON] », як було зазначено у паспорті громадянина України. Через допущені помилки у правовстановлюючих документах, що дають їй право на працевлаштування за спеціальністю диплому молодшого спеціаліста серії [NUMBER] від 30.06.2004 року та додатку до диплому про вищу освіту № [NUMBER] від 30.06.2004 року, в частині неправильного зазначення імені « [PERSON] », яке не збігається із зазначеним у паспорт\-і громадянина України з її іменем « [PERSON] », заявник [PERSON] , не може підтвердити наявність повної загальної середньої освіти за спеціальністю «Економіка підприємства» за кваліфікацією молодший спеціаліст-економіст, а тому вона вимушена звернутись до суду. Оскільки Донецький політехнічний технікум знаходиться у м. Донецьк, яке станом на даний момен є окуповоною територією, у заявниці не має іншого шляху для виправлення даної описки, а тому вона вимушена звернутися до суду. Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином на сайті Судової влади України, причин неявки не повідомив. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.10.1986 року, актовий запис № 1902, дані заявниці зазначено російською « [PERSON] », (а.с. 6). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] , 14.10.2006 року уклали шлюб, актовий запис №255, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с. 7). 3.11.2006 року [PERSON] , отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданого Авдіївським МВ ГУМВС України у Донецькій області. (а.с. 4). 30.04.2014 року [PERSON] отримала пенсійне посвідчення, серії [NUMBER] , у зв`язку із втратою годувальника (а.с. 8). 27.06.2022 року [PERSON] отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серії [NUMBER] (а.с. 9). 26.01.2019 року [PERSON] отримала посвідчення водія, серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до Довідки від 27.06.2022 року № 1203-5001794427 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, призвище заявниці зазначено як [PERSON] (а.с. 5). Як вбачається з копії диплома серії [NUMBER] від 30.06.2004 та додаток до диплома про вищу освіту № [NUMBER] від 30.06.2004 року, [PERSON] в 1.09.2001 року вступила до Донецького політехнічного технікуму за спеціальністю «Економіка підприємства», який закінчила в 30.06.2004 році за спеціальністю «економіст» (а.с. 11, 12). Таким чином, аналізуючи документи та співставленням даних слід дійти висновку, що під час видачі диплома серії [NUMBER] від 30.06.2004 та додатоку до диплома про вищу освіту № [NUMBER] від 30.06.2004 року, виданого Донецьким політехнічним технікумом 30.06.2004 року в зазначенні імені було допущено помилку, а саме невірно вказано ім`я « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Так, з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки розбіжностей в українських записах імен під впливом їх російської вимови або під графічним впливом записів російською мовою. З урахуванням зазначеного, ім`я заявниці у правовстановлюючому документі, а саме у дипломі серії [NUMBER] від 30.06.2004 та додаток до диплома про вищу освіту № [NUMBER] від 30.06.2004 року, виданого Донецьким політехнічним технікумом 30.06.2004 року та інших документах, попри розбіжності в написанні, є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення або технічної помилки. Більш того, зазначення у копії паспорту, свідоцтві про народження, паспорту громадянина України для виїзду за кордон, свідоцтві про шлюб, пенсійного посвідчення, посвідчення водія, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, слугують черговим підтвердженням належності документу [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Суд також може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням,повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Пунктом 12 даної постанови також визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, приймаючи до уваги, що в написанні імені в правовстановлюючому документі, а саме в дипломі серії [NUMBER] від 30.06.2004 та додаток до диплома про вищу освіту № [NUMBER] від 30.06.2004 року, виданого Донецьким політехнічним технікумом 30.06.2004 року на ім`я - « [PERSON] », належить\~ [PERSON] , [INFO] , дійсно допущено помилку, яку неможливо виправити в позасудовому порядку, тому встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу в судовому порядку є єдиним способом, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення заяви. Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У своїй уточненій заяві від 31.01.2023 року заявниця зазначає, що до заяви долучається оригінал квитанції про сплату судового збору. Однак в матеріалах справи відсутьня квитанція про сплату судового збору. Оскільки заяву задоволено, то з заявниці на користь держави необхідно стягнути судовий збір за подачу заяви у розмірі 536 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved