Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Представник ТОВ «Будинок Комфорту» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Будинок Комфорту» заборгованість в розмірі 60095 (шістдесят тисяч дев`яносто п`ять) гривень 98 коп. за договором № 1144210310017 оренди майна з правом викупу від 10.03.2021 року та понесені судові витрати в розмірі 2481 грн. 00 коп. Позов обґрунтовано тим, що 10.03.2021 року між ТОВ «Будинок Комфорту» та [PERSON] був укладений договір оренди майна з правом викупу №1144210310017, відповідно до умов якого, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне володіння та користування майно, що визначене п. 2 Договору, а саме: майно із групи Смартфони, «Smart/tel Xiaomi Poco X3 6/128GB Cobalt Blue,,, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених Правилами надання майна у оренду, які є невід`ємною частиною цього Договору, а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. В 2 Договору визначено, дані щодо об`єкту оренди, його вартості, строк оренди, розмір щомісячного платежу погодженого сторонами, а саме: строк оренди майна за Договором складає 18 місяців: щомісячний платіж за Договором складає 1589,00 грн.; вартість об`єкта оренди при його викупі за 18 місяці складає 28602,00 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору оренди у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 60095,98 грн. Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2022 року по цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Будинок Комфорту» - адвоката Мартиненка Володимира Володимировича до [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги позивача задоволено. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він дізнався про винесене заочне рішення тільки 20.10.2022 року з відкритих джерелах інформації, а саме з сайту Судової влади. Щодо поважності причин неявки у судове засідання 26 вересня 2022 року, зазначає наступні пояснення: в судові засідання, призначені по справі про які заявник дізнався лише 20.10.2022 року, останній не міг з`явитися по незалежним від його причинам, тому що не знав про час та місце їх проведення. Відповідач дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але судових повісток особисто не отримував у зв`язку з тим, що на даний момент являється військовослужбовцем і проходить військову службу. 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 в Україні введено Правовий режим воєнного стану тому у зв`язку з тим, що відповідач є військовослужбовцем, починаючи з 24.02.2022 року здійснює заходи з забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави ЦІЛОДОБОВО. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості знати про час і місце розгляду справи, тому що не був повідомлений належним чином і просить визнати причину його неявки в судове засідання поважною. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що заочне суду рішення підлягає перегляду для реалізації його права, наданого процесуальним законодавством України, яке охороняється Конституцією та положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною в законному порядку, що надає право людині на справедливий судовий розгляд і законний захист прав. Враховуючи, що останнього не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, а тому відповідач був позбавлений можливості подавати докази та заперечувати, і тому вважає, що є підстава для скасування заочного рішення. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «Будинок Комфорту», позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заперечує щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як визначено ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Згідно принципу диспозитивності, визначеному у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26.09.2022 року по справі №734/403/22 за позовною заявою представника позивача ТОВ «Будинок Комфорту» - адвоката Мартиненка Володимира Володимировича до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено позов і стягнуто з [PERSON] на користь позивача 60095 грн. 98 коп. за договором №1144210310017 оренди майна з правом викупу від 10.03.2021 року та 2481 грн. суму сплаченого судового збору. Як вбачається з пояснень відповідача, про винесене заочне рішення [PERSON] дізнався лише 20.10.2022 року з відкритих джерелах інформації а саме з сайту Судової влади. В судові засідання, призначені по справі про які останній дізнався лише 20.10.2022 року, [PERSON] не міг з`явитися по незалежним від його причинам, бо не знав про час та місце їх проведення. Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але судових повісток особисто не отримував у зв`язку з тим, що на даний час є військовослужбовцем і проходить військову службу. 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 в Україні введено Правовий режим воєнного стану тому у зв`язку з тим, що відповідач є військовослужбовцем, починаючи з 24.02.2022 року здійснює заходи з забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави цілодобово. У зв`язку з зазначеним, відповідач був позбавлений можливості знати про час і місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе визнати причину його неявки в судове засідання поважною. Відповідно до пункту 7.2 Правил, орендні платежі є вартістю об`єкта оренди, а отже вимога позивача в частині стягнення з відповідача 28602,00 грн. суми вартості об`єкта оренди задоволенню не підлягає, оскільки вартість об`єкта оренди становить суму прострочених орендних платежів. В іншому випадку відбувається подвійна оплата вартості товару. Крім того, починаючи з квітня 2013 року і по теперішній час, відповідач знаходиться на військовій службі у військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ), у 2015 році приймав безпосередню участь в АТО (ООС) на території Донецької та Луганської області, у 2022 році виконував заходи з захисту Незалежності та територіальної цілісності України у війні проти російської федерації на території Чернігівської та Київської області, то на останнього, як на військовослужбовця розповсюджується дія Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже вимога позивача про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій 7945,00 грн., пені 7658,98 грн., процентів, задоволенню не підлягає. На підтвердження вказаного, в матеріалах справи міститься довідка №41 від 18.02.2022 року про безпосередню участь в антитерористичній операції та копія посвідчення учасника бойових дій. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям призваним на військову службу за призивом під час мобілізації», на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення зазначених заходів, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за не виконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду. Верховною Радою України було схвалено законопроект №7414 про внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування» щодо врегулювання простроченої заборгованості на період дії воєнного, надзвичайного стану. В якому вказано, що на період дії воєнного стану та 90 днів після нього, банкам, небанківським установам та колекторам тимчасово заборонено стягувати з військових прострочені заборгованості. Згідно з документом дія закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів. Вказаний законопроект був підписаний Президентом України 18.08.2022 року. Отже, відповідачем доведено ті обставини, що на даний час відсутні підстави стягнення із [PERSON] заборгованості. Враховуючи вказані вище обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог представника позивача ТОВ «Будинок Комфорту» - адвоката Мартиненка Володимира Володимировича до [PERSON] про стягнення заборгованості, - слід відмовити. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі „Ruiz Torija проти Іспанії" метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Проте, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин справи. Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання („Van de Hurk проти Нідерландів" §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені («Boldea проти Румунії» §30) і була надана конкретна і чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи («Морейра Феррейра проти Португалії») . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed