Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.06.2016 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання заяви №б/н від 03.06.2016. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 29.01.2023 у розмірі 35068,94 грн., яка складається з наступного: 28690,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6378,25 грн. - заборгованість за відсотками, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.06.2016 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанк», згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 14-54). У анкеті - заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Вона ознайомилася та згідна з умовами, правилами надання банківських послуг, які були надані їй у письмовому виді. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 29.01.2023 у розмірі 35068,94 грн., яка складається з наступного: 28690,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6378,25 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 6-13). На а.с. 61-70 - банківська виписка по рахунку [PERSON] , з якої вбачається рух коштів (зняття коштів, погашення, тощо). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, враховуючи невиконання відповідачем умов договору, наявності непогашеної заборгованості за кредитом, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заявлена сума боргу, яка виникла станом на 29.01.2023 і становить 35068,94 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір в сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved