Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в котрому просив стягнути з КП «Дезінфекція» Дніпровської обласної ради на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 8870,07 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.07.2022 року по день ухвалення рішення по справі з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 01.02.2021 року він був прийнятий на роботу до КП «Дезінфекція» Дніпровської обласної ради на посаду водія автотранспортного засобу за сумісництвом, про що між ним та відповідачем було укладено трудовий договір №19 від 01.02.2021 року. З лютого 2022 року на підприємстві почали порушувати строки виплати заробітної плати, передбачені законодавством України про працю та локальними нормативними актами підприємства, тому він був змушений звільнитись з КП «Дезінфекція» Дніпровської обласної ради. Згідно наказу КП «Дезінфекція» Дніпровської обласної ради №13-Л від 06.07.2022 року його, [PERSON] , звільнено з посади водія автотранспортного засобу за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, на підставі заяви від 06.07.2022 року. Як зазначає позивач, всупереч нормам трудового законодавства України, у день звільнення розрахунок з ним не був проведений до часу звернення до суду з позовом, що підтверджується випискою з банківського рахунку АТ «ОТП Банк», де був відкритий зарплатний проект відповідача. Він, позивач, неодноразово звертався до головного бухгалтера відповідача з проханням виплатити заробітну плату, але, посилаючись на складне матеріальне становище на підприємстві, йому було відмовлено. Згідно довідки про доходи від 11.11.2022 року, виданої Правобережною ДПІ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, станом на дату його звільнення, а саме, 06.07.2022 року, йому повинні були виплатити 8870,07 грн., з яких: 2110,05 грн. заробітна плата за лютий 2022 року; 3126,00 грн. заробітна плата за березень 2022 року; 3634,02 грн. заробітна плата за липень 2022 року, в тому числі компенсація за невикористану відпустку в розмірі 3634,02 грн. Позивач зазначає, що розрахунок середньоденної заробітної плати здійснюється за лютий-березень 2022 року, як два місяці, що передували даті виплати і становить 124,67 грн., виходячи з заступного розрахунку: 2110,05 грн. (заробітна плата за лютий) + 3126,00 грн. (заробітна плата за березень) / 42 робочі дня). Тому позивач просив стягнути з КП «Дезінфекція» Дніпровської обласної ради вказані суми та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.07.2022 року по день винесення рішення по справі з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів (у разі їх попереднього неутримання). Позивач в судове засідання не з`явився, в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим справа розглядається за відсутністю відповідача в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до трудового договору №19 від 01.02.2021 року, укладеного між КП «Дезінфекція» Дніпровської обласної ради та [PERSON] , останнього прийнято на посаду водія автотранспортного засобу. Дата початку роботи - 01.02.2023 року (а.с. 8-9). Наказом №13-Л від 06.07.2022 р. [PERSON] звільнений з займаної посади 06.07.2022 р. за угодою сторін згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України з проведенням повного розрахунку згідно діючого законодавства та виплатою компенсації за невикористані 26 днів основної щорічної відпустки та 7 днів додаткової щорічної відпустки за 2021 рік (а.с. 10). Згідно з довідкою про доходи, позивачу нараховані доходи (заробітна плата та компенсація за відпустку) у наступному розмірі: лютий 2022 року - 2110,05 грн.; березень 2022 року 3126,00 грн.; липень 2022 р. 3634,02 грн. (компенсація за невикористану відпустку), а всього 8\~870,07 грн., з яких 6942,30 грн. (без врахування податків та зборів) (а.с. 11). Статтею 43 Конституції передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею,яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Статтями 21 та 22 Закону України «Про оплату праці», встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першоюстатті 47 КЗпП Українипередбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені встатті 116цього Кодексу. Відповідно достатті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цимКодексом. Доказів виплати відповідачем позивачу заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку при звільненні в загальній сумі 8870,07 грн. суду не надано. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції, що діє з 19.07.2022 р.), у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначеністаттею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Частиною другою ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановленийчастиною першою цієї статті. Згідно пп. «л» п. 1 Розділу 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок №100) цей порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до абзаців 1 та 3 п. 2 Порядку №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з пунктом 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата складає: 124 грн. 67 коп. = (2110,05 грн. +3126,00 грн.)/(20 дн.+22 дн.), де: 2110,05 грн. заробітна плата позивача за лютий 2022 року 3126,00 грн. - заробітна плата позивачки за березень 2022 року 20 дн. - кількість робочих днів у лютому 2022 р. 22 дн. - кількість робочих днів у березні 2022 р. Сума, яка підлягає сплаті відповідачем за порушення строків виплати заробітної плати та інших платежів при звільнені, складає: 24 809,33 грн. = 124 грн. 67 коп.*199 дн., де: 124 грн. 67 коп. - середньоденна заробітна плата позивача; 199 дн. - кількість робочих днів затримки за період з 07.07.2022 року (наступний день після звільнення) по 11.04.2023р. (день ухвалення рішення суду). Враховуючи, що судом встановлено порушення відповідачем строків виплати заробітної плати та інших сум при звільненні позивача, які не були сплачені також на день розгляду справи, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток у сумі 24 809,33 грн. за період з 07.07.2022 року по день ухвалення рішення судом -11.04.2023 р. Таким чином, наявні порушення прав позивача з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільненні в загальній сумі 8\~870,07 грн. та 24 809,33 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а всього 33\~679,40 грн., з обов`язковим нарахуванням, утриманням та сплатою від імені [PERSON] до державного бюджету всіх обов`язкових податків, зборів та платежів. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати в межах суми заробітної плати у розмірі 8870 (вісім тисяч вісімсот сімдесят) грн. 07 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви у справах про стягнення заробітної плати (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), однак останнім сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved