Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

21 лютого 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі - відповідачка), в якій позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 24 червня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №951. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24.06.2016 між ним та відповідачкою укладено шлюб, зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №951. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання дітей з відповідачкою немає. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу відсутність між подружжям спільних інтересів, наявні різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Подружжя спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2023 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання, призначене на 04.04.2023, не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача- адвокат Сайченко Я.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання, яке призначене на 04.04.2023, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову, в якій просила здійснити розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.2023 (видане повторно), між\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~укладено\~шлюб,\~зареєстрований\~24 червня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №951. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.08.2021, виданого Основ`янсько-Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №771, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.01.2020, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №47. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 1 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). Згідно з статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їхніх дітей, суду не надано. Враховуючи вищевикладене,\~та визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають\~задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, суд залишає відповідачці [PERSON] прізвище - " [PERSON] ".

Outcome: approved