Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 14.01.2023 року до досягнення дітьми повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача з 14.01.2023 року до досягнення дітьми трирічного віку. Мотивуючи свою заяву тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 08.09.2022 року, мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . З листопада 2022 року сторони припинили спільне проживання та з цього часу відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Також зазначила, що у зв`язку з тим, що діти не досягли трьох років, позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому потребує матеріальної допомоги чоловіка, який офіційно працює та отримує стабільну зарплату і має змогу сплачувати аліменти на дітей та на її утримання до досягнення дітьми трирічного віку. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.01.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2023 року у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] . Позивачка до судового засідання 03 квітня 2023 року не з`явилась, надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання 03 квітня 2023 року не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі просив їх задовольнити. В судовому засіданні 30 березня 2023 року пояснив, що в нього чотири дитини. Зараз він не працює та немає доходу, проте готовий сплачувати аліментні зобов`язання. Не заперечував, що в нього є заборгованість зі сплати аліментів на користь спільних з [PERSON] дітей та судовий спір з приводу аліментних зобов`язань на старших дітей. Третя особа 03 квітня 2023 року не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила відмовити у стягнення аліментів на дружину, щодо стягнення аліментів на дітей не заперечувала. В судовому засіданні 30 березня 2023 року пояснила, що сторони живуть разом, однією сім`єю. Позивачка звернулась до суду після того, як третя особа подала до суду щодо зміни способу стягнення аліментів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.09.2022 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 615 (а.с. 11). Сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с. 12, 13). [PERSON] перебуває на обліку в Покровському УПСЗН м. Кривий Ріг та їй призначено допомогу при народженні дитини (а.с. 124). На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з [PERSON] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття (а.с. 34). Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів перед третьою особою станом на 03 березня 2023 року 107687, 60 гривень (а.с.37-38). [PERSON] 14 грудня 2022 року звернулась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітніх дітей (а.с.39-42). У п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Право на доступ до суду не є абсолютним. Так, право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 333/6816/17 зроблено висновок, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). У визначенні справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станкевич проти Польщі»). Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновку, що фактичні обставин справи, пояснення та поведінка сторін свідчать про те, що позов у цій справі фактично поданий з метою врегулювання питань щодо розміру аліментів, сплати заборгованості зі сплати аліментів, які ініційовані у інших судових провадженнях. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц, від 25 травня 2022 року справа № 675/2136/19 вказано, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Зважаючи на фактичні обставини справи, визнання позову у справі, (що виходить з позиції про необхідність повністю задовольнити вимоги) відповідач має безпосередній вплив на можливість порушення прав старших дітей відповідача , а тому судом при розгляді застосовано положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину (оскільки щодо стягнення аліментів на дітей третя особа не заперечувала). З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, визнання позову відповідачем та відсутність заперечень з боку третьої особи (законного представника старших дітей) суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з 19 січня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Щодо стягнення аліментів на дружину слід зазначити наступне: За правилами статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, до загальної суми стягнення -аліменти на утримання дружини, оскільки вона не є неповнолітньою дитиною. Встановлені в справі обставини, зокрема те, що відповідач є працездатним, має зобов`язання зі сплати аліментів на двох старших дітей, до того ж має значний розмір заборгованості по сплаті цих платежів, визнав аліменти на утримання дружини до досягнення трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, позивачка не працює, дозволяють суду зробити висновок, що позов в частині стягнення аліментів на дружину підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 19 січня 2023 року і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] та донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . У відповідності до приписів статті 430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір в дохід держави у сумі 1073, 60 підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial