Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

21.03.2023 [PERSON] в особі представника - адвоката Шалару О.І. звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 13.09.2008 уклала шлюб з [PERSON] , від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з батьком (відповідачем). Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через непорозуміння між ними, що приводило до сварок. Шлюбні стосунки остаточно припинені. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 23.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також порядок подачі відзиву, відповіді на відзив, доказів і клопотань. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується повідомленнями пошти. Позивачка надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, враховуючи повідомлені сторонами позиції щодо вирішення спору, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13.09.2008 відділом РАЦСу по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 313, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.09.2008 (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналогічна норма міститься в ч.1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, який може припинитися внаслідок його розірвання шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, та свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода будь-кого із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Судом встановлено,що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини не має наміру. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Суд зауважує, що розірвання шлюбу не позбавляє права сторін повторно зареєструвати шлюб за наявності підстав для його укладення. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved