Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

15.03.2023 представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 6,00 га із земель колективної власності КСП ім. Чапаєва колишньої Минківської сільської ради Валківського району Харківської області згідно сертифікату серії ХР №0062356 від 13.07.1996 в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за життя працювала в колгоспі ім. Чапаєва, де набула право на земельну частку (пай). Після її смерті на підставі заяви позивача відкрита спадкова справа №241/2014, однак оформити спадкові права в нотаріальному порядку неможливо через відсутність сертифікату, що стверджує право власності померлої на право на земельну частку (пай), та розбіжність в написанні імені спадкодавця, в зв`язку з чим змушений звернутися до суду. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 16.03.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача надала заяву про розгляд справи її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача міський голова Скрипніченко В.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд, враховуючи положення ч.3\~ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.10.1962 Минківським сільським ЗАГС Валківського району Харківської області, актовий запис №19, які з 07.06.1957 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчать дані свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Минківським сільським ЗАГС Валківського району Харківської області, актовий запис №11. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.05.2014 Минківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №04. 09.11.1995 за сільськогосподарським підприємством зареєстровано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000280 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №84, відповідно до якого передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 2664,4 га землі. Відповідно до архівної довідки №01-35/54, виданої 07.11.2022 архівним управлінням відділу м. Валки Богодухівської РДА Харківської області,\~сільськогосподарська артіль (колгосп) ім. Чапаєва с. Минківка Валківського району Харківської області створений у 1950 році шляхом об`єднання шести колгоспів, зокрема «Новий побут». Рішенням виконавчого комітету Валківської районної ради Харківської області від 16.02.1988 №56 проведене розукрупнення колгоспу ім. Чапаєва с. Минківка Валківського району Харківської області на два колгоспи: один з центральною садибою в с. Минківка - колгосп ім. Чапаєва, другий в с. Кобзарівка - колгосп «Родіна». Згідно протоколу №1 загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Чапаєва с. Минківка від 20.02.1993 перетворено колгосп ім. Чапаєва в КСП без зміни предмету діяльності і форми власності та присвоєна назва Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Чапаєва, яке вважається правонаступником колгоспу ім. Чапаєва. Відповідно до рішення зборів уповноважених членів КСП ім. Чапаєва, що оформлено протоколом №2 від 01.04.2000 ПСП «Минківське» затверджене правонаступником КСП ім. Чапаєва за кредиторською та дебіторською заборгованістю. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб діяльність ПСП «Минківське» припинено з 16.12.2009 в зв`язку із визнанням банкрутом. В книзі протоколів загальних зборів колгоспу «Новий побут» с. Минківка Валківського району Харківської області за 1950 рік у явочних листах до протоколів загальних зборів №1 від 18.01.1950 та №2 від 01.02.1950 виявлено прізвище « [PERSON] ». Інших прізвищ, імен та по-батькові, схожих на [PERSON] , не виявлено (архівна довідка відділу м. Валки архівного управління Богодухівської РДА Харківської області №01-36/90 від 17.11.2022). Як зазначено в інформації ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 17.01.2023, у Додатку №1 «Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» до державного акту на право колективної власності на землю, який видано сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва серія ХР-06-00-000280, під №263 значиться [PERSON] . Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів СП ім. Чапаєва, обліковується запис щодо реєстрації сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0062356 від 13.07.1996 №235, який виготовлено на підставі розпорядження голови Валківської РДА Харківської області від 02.07.1996 №2015 на ім`я [PERSON] . Вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) та відмітка про його отримання у відділі відсутня, що виключає можливість надання його копії. Зі змісту інформації Валківської ДНК Харківської області №194/02-14 від 07.03.2023, 21.10.2014 відкрита спадкова справа №241/2014 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №667. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 07.03.2023 до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця станом на 07.03.2023 не видавались. Відомості про заповіт спадкодавця відсутні. Спадкодавець у зареєстрованому шлюбі на день смерті не перебувала. До складу належного [PERSON] спадкового майна входить право на земельну частку (пай), уточнений розмір 6,00 умовних кадастрових гектар у землі, яка перебувала в колективній власності колишнього КСП ім. Чапаєва. Однак, право на земельну частку (пай) не стверджується відповідним сертифікатом. Відділ №2 Управління у Богодухівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області надав інформацію про наявність реєстрації сертифікату на ім`я [PERSON] , однак не співпадає з ім`ям спадкодавця. Питання спадкування належного спадкодавцю [PERSON] права на земельну частку (пай) має бути вирішене у судовому порядку. Згідно словнику власних імен людей, ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] » є похідними від імені « [PERSON] ». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Із роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Слід зазначити,\~що ЗУ\~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved