Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем [INFO] в них народилася дочки [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 07.05.2017 року шлюб між ними розірвано та, починаючи з того часу відповідач фактично усунувся від виховання та спілкування з дітьми, жодного разу не поцікавився долею дітей, їх здоров`ям та захопленнями, не бере участі в їх вихованні, не забезпечує їх матеріально, не піклується про них. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим позивачу місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Представник третьої особи у судовому засідання зазначив, що фактично підтвердилися обставини вказані в позовній заяві, надав висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 396 від 05.04.2023 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України та на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу між сторонами, який було розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 07.05.2018 року в справі № 295/15392/17, вони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія рішення суду та копії свідоцтв про народження дітей. Крім того, даним рішення суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.2017 року та до повноліття дітей. 15.06.2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , про що Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зроблено відповідний актовий запис за № 869. За інформацією з довідок про реєстрацію місця проживання особи Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 28.07.2020 року № 10-14/14884 та № 10-14/14885 [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстроване місце проживання позивача згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно до довідок ліцею № 24 м. Житомира Житомирської міської ради від 11.11.2022 року [PERSON] дійсно навчається в 7-Г класі, а [PERSON] дійсно навчається в 6-В класі. Мати дітей [PERSON] , займається вихованням дочок, спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори. Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування Житомирської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 396 від 05.04.2023 року, визначено доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з урахуванням того, що позивач разом зі своїм чоловіком забезпечують дітей всім необхідним. Відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні дітей, будь-якої допомоги дітям не надає, аліменти не сплачує, участі в життті дочок не приймає, жодним чином не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їх вихованням, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, втратив з дочками родинний зв`язок. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із досліджених судом доказів встановлено, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально їх не забезпечує, аліменти не сплачує. Тому, враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: approved