Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

19 квітня 2023 року директор КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкова І.В. звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [PERSON] поступив на стаціонарне лікування до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» 18 квітня 2023 року за направленням лікаря - психіатра Павленко В.І. Корсунь - Шевченківської багатопрофільної лікарні у зв`язку суттєвою шкодою його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для необхідності примусової госпіталізації є шизофренія параноїдна, галюцинаторно - маячний синдром, стадія загострення [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, яка дійшла висновку, що у зв`язку з наявністю тяжкого психічного розладу «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно - маячний синдром загострення» і цей стан наносить суттєву шкоду його здоров`ю у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Тому комісія прийшла до висновку, що згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON] потребує госпіталізації і лікування у психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Просить винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник заявника, лікар-психіатр Іщенко А.М. в судовому засіданні підтримала заяву з підстав, зазначених у ній, зазначила, що [PERSON] поводить себе неадекватно, погрожує персоналу лікарні, а тому становить загрозу для оточуючих та потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Особа, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію - [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо його примусової госпіталізації. Вважає себе абсолютно зоровою людиною. Прокурор вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки для цього є всі підстави. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх в сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. Судом встановлено, що згідно свого психічного стану [PERSON] психічно хворіє з 2011 року, неодноразово лікувався в КНП «ЧОПЛ ЧОР». Захворювання характеризується афективно - маячною симптоматикою з агресивною поведінкою. В зв`язку з загостренням психічного стану 3 рази лікувався в психіатричному стаціонарі. Остання госпіталізація з 19.05 по 12.07.2022 була також за рішенням суду. Теперішнє поступлення 4 за рахунком, пов`язане з погіршенням психічного стану. Згідно направлення відомо, що вдома підтримуюче лікування не приймав, останні тижні перестав спати, став злісним, почав виказувати маячні ідеї заподіяння збитку та крадіжки, переслідування невідомими особами, що намагаються завдати йому матеріального збитку, писав заяви в поліцію про крадіжки, що постійно відбуваються у нього вдома. У зв`язку з таким станом була викликана ШМД, доставлений в супроводі поліції до КНП «ЧОПЛ ЧОР», де був оглянутий та госпіталізований згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Психічний статус при огляді: контакту доступний, орієнтований у всіх видах. Настрій мінливий, напружений, негативістичний, на запитання відповідає невдоволено, злісно. В розмові звучать маячні ідеї стосунку на адресу поліцейських, які «не бажають приймати від нього заяви про крадіжку 30 кг картоплі/, викруток та йожика». Також в розмові звучать маячні ідеї стосунку на адресу невідомих людей, які псують йому продукти і хочуть його отруїти, стверджує, що в нього хочуть «все забрати». При цьому легко афектується, в розмові звучить ненормативна лексика. Вважає, що до нього мають необґрунтовані претензії як співробітники поліції, так і лікарі, які навмисне виставили йому діагноз «шизофренія», говорить про незаконне поміщення його до психіатричного стаціонару, погрожує зверненням до суду, бо лікарі у змові. Мова прискорена, голосна, в мисленні відмічається розірваність, паралогічність суджень. Критика до свого стану відсутня. Від лікування категорично відмовляється. Згідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. Згідно з вимогами ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Відповідно до висновку лікарів-психіатрів від 19 квітня 2023 року про стан психічного здоров`я [PERSON] , комісія дійшла висновку, що у зв`язку з наявністю тяжкого психічного розладу «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно - маячний синдром загострення» і цей стан наносить суттєву шкоду його здоров`ю у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Тому комісія прийшла до висновку, що згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» [PERSON] потребує госпіталізації і лікування у психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07(провадження № 14-9свц18). Враховуючи, що [PERSON] раніше перебував на лікуванні у психіатричному закладі, в судовому засіданні підтверджено наявність у [PERSON] психічного розладу, встановлені обставини, що він проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для оточуючих, в зв`язку з наявним розладом в добровільному порядку відмовляється від лікування, то на даний час наявні підстави для його госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку. Згідно вимог ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного

Outcome: approved