Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, встановлених на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.10.2014 у цивільній справі №639/6479/14-ц на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів обґрунтовує наступним. Під час шлюбу у подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2013 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.10.2014 у праві №\~639/6479/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Після ухвалення первісного рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача, на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , [INFO] він одружився і у сім`ї позивача народилася друга дитина син, [PERSON] , [INFO] (4 роки). Даний факт вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану у позивача. Також позивач просить звернути увагу на те, що у зв`язку з початком агресії Російської Федерації, введенням воєнного стану на території України, постійними повітряними тривогами у позивача та його сім`ї виникли складнощі у тому, що його син [PERSON] потребує постійного нагляду та безпеки. Разом з тим, не всі дитячі садочки, мають місця для укриття під час повітряної тривоги. Враховуючи викладені обставини, а також те, що позивач та його дружина працюють та не можуть в будні дні бути поряд з дитиною, позивач був вимушений знайти такий дитячий садочок, в якому будуть забезпечені всі умови для збереження життя дитини. Так, між позивачем та ТОВ «КЛАУД-САД» було укладено Договір про надання послуг №37 від 01.08.2022, згідно якого ТОВ\~«КЛАУД-САД» зобов`язалось надавати позивачу послуги щодо денного догляду за дитиною, а позивач зобов`язався сплатити такі послуги. Згідно вказаного договору та додатків до цього договору, позивач щомісячно сплачує на рахунок ТОВ «КЛАУД-САД» кошти у розмірі понад 10 тис. грн. (квитанції додаються). Відтак, викладене свідчить про наявність у позивача додаткових витрат, які виникли у зв`язку з народженням сина, [PERSON] у новій сім`ї, витрат на його утримання, догляд та забезпеченням його належним доглядом в умовах воєнного стану та безпеки життя. Таким чином, вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у справі № 639/6479/14-ц, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] щомісяця, на думку позивача, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Наразі [PERSON] , [INFO] виповнилось 9 років. Разом з цим, з 01.07.2022 гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 тис. 372 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років 2 тис. 744 грн. Відповідно до Довідки №\~21-371 від 19.09.2022 із заробітної плати позивача щомісячно стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі понад 10 тис. грн, що перевищує у декілька разів мінімальний рекомендований та гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років. Разом з тим, у разі винесення судом рішення про зменшення розміру аліментів які підлягають стягненню з позивача до 1/6 частини всіх видів доходу фактичний розмір аліментів на [PERSON] також буде у повній мірі достатнім для покриття всіх витрат на дитину та відповідатиме вимогам законодавства, зокрема становитиме біля 9\~000 грн. виходячи з розміру заробітної плати Позивача, яка наведена у Довідці про доходи, що додається до даної позовної заяви. Звернув увагу суду на той факт, що позивач не бачив свого сина вже понад 7 років, оскільки відповідач виїхала з дитиною за кордон ще у 2015 році на постійне проживання до Німеччини. При цьому, позивач надав нотаріальний дозвіл відповідачу на виїзд дитини за кордон терміном на 3 місяці, проте відповідач скористалась можливістю такого виїзду за кордон та більше не поверталась, чим порушила право позивача на участь у житті дитини, право на спілкування та виконання батьківських обов`язків. Проте, незважаючи на такі протиправні дії відповідача, позивач сплачує аліменти у повному обсязі та вчасно в добровільному порядку та без відкриття виконавчого провадження. 17.05.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищенаведеного позивач просив зменшити визначений Жовтневого районного суду м. Харкова розмір стягнутих з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини [PERSON] , до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 369/11442/22 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2023 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. 27.03.2023 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду зареєструвала заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке мотивовано тим, що на момент 27.03.2023 року копію позовної заяви відповідач не отримувала, можливості надати відзив на позов не має. Судом встановлено виконання обов`язку з надіслання на поштову та електронну адресу відповідача позовної заяви з додатками. Доводи відповідача не можуть бути підставою для переходу зі спрощеного позовного провадження до загального провадження, а підстав які б перешкоджали розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження і обумовили б необхідність переходу до загального позовного провадження немає. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про залишення без задоволення заяви відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена у встановленому чинним законодавством порядку. Надала до суду заяву про відкладення розгляду справи, згідно якої повідомила суд про отримання 28.03.2023 року від суду позовної заяви з додатками. Зазначила, що чекає отримання відповідних доказів, на підставі яких буде написано відзив. Орієнтовний строк їх надання 1 місяць. Судом встановлено, що провадження у справі триває з грудня 2022 року, у матеріалах справи наявні всі документи на вирішення спору по суті, станом на 21.04.2023 року відповідачем пропущено строк на подачу відзиву на позов, клопотання про поновлення строку для подачі відзиву суду не заявлено. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи. Позивач у судове засідання 21.04.2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.10.2014 у цивільній справі №639/6479/14-ц на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позивач вдруге одружився, що підтверджується свідоцтвом про шлюб cерії [NUMBER] від 09.09.2017 (актовий запис №\~812), виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. У другому шлюбі у позивача [PERSON] народилась друга дитина син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2018, виданим Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. У зв`язку з початком агресії Російської Федерації, введенням воєнного стану на території України, постійними повітряними тривогами у позивача та його сім`ї виникли складнощі у тому, що його син [PERSON] потребує постійного нагляду та безпеки. Враховуючи викладені обставини, а також те, що позивач та його дружина працюють та не можуть в будні дні бути поряд з дитиною, позивач був вимушений знайти такий дитячий садочок, в якому будуть забезпечені всі умови для збереження життя дитини. Так, між позивачем та ТОВ\~«КЛАУД-САД» було укладено Договір про надання послуг №\~37 від 01.08.2022, згідно якого ТОВ\~«КЛАУД-САД» зобов`язалось надавати позивачу послуги щодо денного догляду за дитиною, а позивач зобов`язався сплатити такі послуги. Згідно вказаного договору та додатків до цього договору, позивач щомісячно сплачує на рахунок ТОВ «КЛАУД-САД» кошти у розмірі понад 10\~тис. грн., що підтверджується матеріалами справи. Відтак, викладене свідчить про наявність у позивача додаткових витрат, які виникли у зв`язку з народженням сина, [PERSON] у новій сім`ї, витрат на його утримання, догляд та забезпеченням його належним доглядом в умовах воєнного стану та безпеки життя. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд також має враховувати положення ст.\~182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-143цс13 на основі аналізу ст. ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 83 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІП, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.07.2021 у справі №691/926/20 (провадження № 61-7627св21). Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Враховуючи, що після винесення рішення Жовтневого районного суду м.\~Харкова від 06.10.2014 про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, [PERSON] , сімейний стан позивача змінився, оскільки [INFO] в нього народилась дитина, [PERSON] , в іншому шлюбі, то змінився і його майновий стан в бік погіршення. Народження у позивача дитини у другому шлюбі є достатнім доказом зміни його матеріального та сімейного стану, погіршення його матеріального становища, що беззаперечно впливає на його можливість сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Відтак, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави, передбачені ст. 192 СК\~України, для зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідача за рішенням Жовтневого районного суду м.\~Харкова від 06.10.2014 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів позивача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Зменшення розміру аліментів за даних обставин відповідатиме принципу справедливості, враховує баланс інтересів усіх дітей позивача, яких він зобов`язаний утримувати, та узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №\~426/2444/12-ц, провадження № 61-32464св18, в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 409/2909/18, провадження № 61-20640св19. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Сплата аліментів, як спосіб участі батьків в утриманні дитини, має на меті забезпечити її існування та розвиток. Відтак, при вирішенні питань щодо стягнення аліментів враховуються інтереси всіх неповнолітніх дітей позивача, а тому позовні вимоги про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у справі.

Outcome: approved