Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в кВ. [ADDRESS] . Квартира була придбана позивачем, на підставі договору купівлі продажу №10629 від 06 жовтня 2007 року. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 21.09.2022 окрім позивача та її чоловіка зареєстрований відповідач, однак з 2010 року і по даний час вона не проживає в даній квартирі. Самостійно відповідач не бажає знятися з реєстрації, з позивачем не спілкується, фінансової допомоги не надає для сплати комунальних платежів. Через нарахування комунальних платежів в кількості зареєстрованих осіб, позивач вимушена сплачувати комунальні послуги і за відповідача, що значно впливає на її матеріальний стан, у зв`язку із чим звернулася до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. (а.с.19-20). Ухвалою суду від 24 січня 2023 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. (а.с.28)ю Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, в свою чергу її представник адвокат Повалій О.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву відповідно до якої не заперечувала проти задоволення позову. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] ( а.с. 9. Вищезазначена квартира зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності на ім`я [PERSON] , номер запису про право власності 20394436 (а.с.10) Згідно акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 2010 (а.с. 12). Згідно до ст.ст.\~12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею\~\~13 ЦПК України\~визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, в судовому засіданні встановлено, що підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, ч.1\~ст. 319 ЦК України\~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями\~317,388 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Норми статей\~15,\~16,\~386,\~391 ЦК України \~гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей\~16,\~391,\~386 ЦК\~України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідний правовий висновок, викладено в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, приходить до висновку, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в зв`язку з наявністю в ній зареєстрованої особи, яка не проживає в спірній квартирі без поважних причин з 2010 року, позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі причин з 2010 року, що підтверджується актом від 21.09.2022 року (а.с. 12). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування, володіння та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього таким, що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1).

Outcome: approved