Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

27.01.2023 до суду від [PERSON] надійшла позовна заява до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якій позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 01.09.2015 та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, актовий засіб №2122 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 7 500 грн. Позов обґрунтовано тим, що під час зареєстрованого шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] . Сімейне життя не склалось, подружжя втратило почуття один до одного, фактично сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивача. Крім того, відповідач не в достатньому розмірі надає допомогу на утримання дитини, а саме в розмірі 2 000 грн, при цьому, позивач несене значно більші витрати на забезпечення повноцінного життя та розвитку дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2023 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Відповідач, діючи через свого представника, подав до суду відзив, у якому не заперечував проти розірвання шлюбу, проти позовні вимоги про стягнення аліментів просив задовольнити частково, а саме в межах 3 000 грн, оскільки до листопада 2022 року він не був працевлаштований, а сукупний дохід з листопада 2022 року по березень 2023 року склав 25 731,22 грн, що не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 7 500 грн. У своїх письмових поясненнях позивач вказала, що вона несе витрати по утриманню дитини саме в розмірі 7 500 грн, а тому вказані відповідачем 3 000 грн не покривають її витрат. Неможливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 7 500 грн не звільняє його від обов`язку по утриманню дитини. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 7 500 грн. Відповідач та його представник визнали позовні вимоги про розірвання шлюбу, а позовні вимоги про стягнення аліменти - в межах 3 000 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін та їх представників, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 01.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №2122 /а.с.9/. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СКУ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. З огляду на це, а також на визнання позову відповідачем в цій частині, суд вважає, що позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів. У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дитина - [PERSON] /а.с.8/. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач є дієздатною особою та не має на своєму утриманні непрацездатних осіб, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є законними та обґрунтованими, проте заявлених позивачем розмір аліментів, який складає 7 500 грн, є завищеним з огляду на наступне. Відповідачем суду надано довідку про доходи, з якої встановлено, що його дохід з 10.11.2022 по 31.03.2023 склав 25 731,22 грн. Позивачем, в свою чергу, не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів у сумі 7 500 грн є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. Позивач жодним чином не доводить, що ї витрати по утриманню дитини складають 15 000 грн, більш того, як в позові, так і в письмових пояснення, позивач вказує, що її витрати на дитину складають 7 500 грн. З огляду на вказане, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, з відповідача на її користь підлягає стягненню 1 073,60 грн сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial