Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ опіки та піклування Печерської районної у м. Києві Державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна, про встановлення фактичних шлюбних відносин, визнання права власності на частку в спільній сумісній власності та виключення його зі спадкової маси, який в жовтні 2016 року уточнила та просила суд винести рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 березня 2009 року по 13 лютого 2014 року; визнати, що майно набуте за час спільного проживання, а саме: 47/100 частин нежитлового приміщення [ADDRESS] , що складається з: приміщення 1 - кабінет загальною площею 10,2 кв.м., приміщення 2 - кабінет загальною площею 12,3 кв.м., приміщення 3 - кабінет загальною площею 9,6 кв.м., приміщення 4 -кабінет загальною площею 10,6 кв.м., приміщення 5 - кімната відпочинку загальною площею 7,3 кв.м., приміщення 6 - туалет загальною площею 2,5 кв.м., приміщення 7 -кабінет загальною площею 15,4 кв.м., приміщення 8 - кабінет загальною площею 12,0 кв.м., літ а - ганок: всього по приміщенню № 39 загальна площа 79,9 кв.м., основна - 67,2 кв.м., допоміжна - 12,7 кв.м.; квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; нерухоме майно, яким є: нежилі приміщення з № 1 по № 6 (з першого по шосте) (групи приміщень № 1а) (в літ. А) загальною площею 59,4 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; садовий будинок [ADDRESS] , з відповідними надвірними будівлями та спорудами загальною площею 241,9 кв.м., житловою - 34,6 кв.м., що знаходиться в СТ «Факел» за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нові Безрадичі, який розташований на земельній ділянці площею 0,0696 га (кадастровий номер 3223187700:04:017:0021); земельна ділянка площею 0,0696 га, в межах згідно з планом, які визначені в натурі, закріплені межовими знаками і зазначені в Державному акті про право власності на землю, (кадастровий номер 3223187700:04:017:0021), що знаходиться в СТ «Факел» за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нові Безрадичі; автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; автомобіль TOYOTA CAMRY (седан-В), 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя - «Fausti Stefano» 12 калібру № [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя - «Winchester» 12 калібру № [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя - «Remington870» 12 калібру № [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя - «Fabarm» 12 калібру № [NUMBER] ; Мисливський нарізний карабін « [NUMBER] » кал. 5,6 № [NUMBER] , є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; виключити частину спірного нерухомого майна, із загальної спадкового маси, як таку, що є неподільною та набутою [PERSON] під час спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] ; виключити рухоме майно та гладкоствольну мисливську зброю - в цілому із загальної спадкової маси, що є неподільним та набутим [PERSON] під час спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на частину майна, а саме: 47/100 частин нежитлового приміщення [ADDRESS] , що складається з: приміщення 1 - кабінет загальною площею 10,2 кв.м., приміщення 2 - кабінет загальною площею 12,3 кв.м., приміщення 3 - кабінет загальною площею 9,6 кв.м., приміщення 4 - кабінет загальною площею 10,6 кв.м., приміщення 5 - кімната відпочинку загальною площею 7,3 кв.м., приміщення 6 - туалет загальною площею 2,5 кв.м., приміщення 7 - кабінет загальною площею 15,4 кв.м., приміщення 8 - кабінет загальною площею 12,0 кв.м., літ а - ганок: всього по приміщенню № 39 загальна площа 79,9 кв.м., основна - 67,2 кв.м., допоміжна - 12,7 кв.м.; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; нерухомого майна, яким є: нежилі приміщення з № 1 по № 6 (з першого по шосте) (групи приміщень № 1а) (в літ. А) загальною площею 59,4 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; садового будинку [ADDRESS] , з відповідними надвірними будівлями та спорудами загальною площею 241,9 кв.м., житловою - 34,6 кв.м. , що знаходиться в СТ «Факел» за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нові Безрадичі, який розташований на земельній ділянці площею 0,0696 га (кадастровий номер 3223187700:04:017:0021); земельної ділянки площею 0,0696 га, в межах згідно з планом, які визначені в натурі, закріплені межовими знаками і зазначені в Державному акті про право власності на землю, (кадастровий номер 3223187700:04:017:0021); визнати за [PERSON] право власності на автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; автомобіль TOYOTA CAMRY (седан-В), 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя - «Fausti Stefano» 12 калібру № [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя-«Winchester» 12 калібру № [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя - «Remington870» 12 калібру № [NUMBER] ; гладкоствольна мисливська зброя - «Fabarm» 12 кал. № [NUMBER] ; мисливський нарізний карабін « [NUMBER] » кал.5,6 № [NUMBER] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . Шлюб було зареєстровано 14 лютого 2014 року. [INFO] від шлюбу народилась спільна донька [PERSON] . До державної реєстрації шлюбу позивач з [PERSON] спільно проживала однією сім`єю з 01 березня 2009 року за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] . Попередній шлюб [PERSON] було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2006 року. Позивач та [PERSON] з 01 червня 2007 року разом працювали в одних й тих самих юридичних компаніях, були їх засновниками, мали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю: [PERSON] - з 18.04.2002 року, [PERSON] - з 08.12.2009 року. З березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] склалися відносини, притаманні подружжю: вони разом мешкали за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом відпочивали, всі питання, пов`язані з роботою та побутом, вирішували спільно та за спільні кошти. За час фактичних шлюбних відносин за спільні кошти ними було придбано 19 жовтня 2009 року квартиру [ADDRESS] , яка в подальшому була об`єднана з нежитловим приміщенням [ADDRESS] , та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2010 року було визнано за [PERSON] право власності на 47/100 частин нежитлового приміщення [ADDRESS] частин право власності було визнано за [PERSON] . Представництвом інтересів в суді як [PERSON] так і [PERSON] займалась позивач [PERSON] . В подальшому позивач з [PERSON] прийняли спільне рішення переїхати мешкати та працювати в місто Київ, для чого 18 травня 2011 року за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] , де позивач зареєстрована з 24.07.2015 року разом з малолітньою [PERSON] ; 27 липня 2011 року квартиру [ADDRESS] , також для розміщення спільного адвокатського офіса придбали 20 травня 2013 року нежилі приміщення з [ADDRESS] . За спільним рішенням [PERSON] та [PERSON] 31.10.2013 року квартира [ADDRESS] була за договором міни поміняна на садовий будинок в Садівничому товаристві «Факел» с. Нові Безрадичі Обухівського району Київської області та земельну ділянку за цією ж адресою з доплатою. Крім того, в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] 20 грудня 2011 року було придбано квартиру [ADDRESS] . В усіх об`єктах нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти робили ремонт, купували меблі, побутову техніку, тощо. Також спільно було придбано рухоме майно:28.01.2012 року автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 р.випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , гроші на придбання якого по 10 000 доларів США надавали позивач [PERSON] разом [PERSON] та друг родини [PERSON] ; 20.12.2013 року автомобіль TOYOTA CAMRY (седан-В), 2013 р. випуску, номерний знак [NUMBER] , за 308 130 грн. 00 коп., що становило за курсом НБУ 37 349 доларів США, частину з яких 11 500 доларів США, що дорівнює 30,79% від вартості майна, було сплачено особисто [PERSON] коштами, отриманими від продажу автомобіля КІА МАЖЕНТІС, 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , що належав матері позивача [PERSON] та перейшов у її власність після смерті батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] ; в період з 14.08.2009 по 16.06.2015 року була придбана мисливська гладкоствольна зброя «Fausti Stefano» 12 калібру № [NUMBER] ; «Winchester» 12 калібру № [NUMBER] ; «Remington870» 12 калібру № [NUMBER] ; «Fabarm» 12 калібру № [NUMBER] ; мисливський нарізний карабін « [NUMBER] » кал. 5,6 № [NUMBER] . Після смерті чоловіка позивача - [PERSON] відкрилася спадщина, в яку також увійшли окрім об`єктів нерухомого та рухомого майна перелічені позивачем у позові, інші, що розташовані в місті Дніпрі, що належали її покійному чоловіку до початку їх спільного проживання та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що вона має право на частини майна, яке є предметом позову. Але відповідачі [PERSON] , [PERSON] (батьки), відповідач 3 - [PERSON] (син), які разом з позивачем [PERSON] (дружина) та відповідачем 4 - малолітньою [PERSON] (донька) є спадкоємцями [PERSON] першої черги спадкування, не визнають право позивача на частину цього майна, яке позивач отримала внаслідок особистої праці разом з [PERSON] та вкладення особистих коштів, тому вона звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, виключення частини спірного нерухомого майна, із загальної спадкового маси, визнання права власності на частину нерухомого майна, визнана права власності на автомобілі та зброю в цілому. Ухвалою суду від 18.04.2016 р. позовну заяву залишено без руху та 24.09.2016 р. на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 25 травня 2016 року відкрито провадження у справі. Відповідно до розпорядження № 451 від 29.08.2017 року у зв`язку з закінченням повноважень судді Гладун Х.А. справу було передано на повторний автоматичний розподіл справ згідно ст . 14 ЦПК України. У відповідності до повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Москаленко К.О. Ухвалою суду від 08 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та представника відповідача - 4 [PERSON] про витребування доказів, витребувано з інформаційної бази Державного реєстру у Головному управлінні ДФС України у Дніпропетровської області інформацію про джерела отримання доходів, об`єкти оподаткування, суму нарахованих та отриманих доходів, суму нарахованих на сплачених податків [PERSON] за період 2002-2009 та 2009-2017 роки, яка проживала у м. Дніпрі за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з інформаційної бази Державного реєстру у Головному управлінні ДФС України у Дніпропетровської області інформацію про джерела отримання доходів, об`єкти оподаткування, суму нарахованих та отриманих доходів, суму нарахованих на сплачених податків померлого [PERSON] за період 2009-2014 роки, який проживав у [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27 березня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано з інформаційної бази Державного реєстру у ДПІ Печерського району ГУ ДФС у м. Києві інформацію про джерела отримання доходів, об`єкти оподаткування, суми нарахованих та отриманих доходів, суми нарахованих на сплачених податків померлого [PERSON] за період 2009-2014 роки. Відповідно до розпорядження № 371 від 31.05.2018 року, у зв`язку з закінченням повноважень судді Москаленко К.О. в межах п`ятирічного строку, справу було передано на повторний автоматичний розподіл справ згідно ст . 14 ЦПК України. У відповідності до повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Матійчук Г.О., яка 05 червня 2018 року прийняла справу до свого провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі з підстав, зазначених в позові. Відповідач 1 - [PERSON] , відповідач 2 - [PERSON] , відповідач 3 - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, надали суду письмові заперечення та відзив на позов, в яких зазначили, що після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] у 2007 році з покійним [PERSON] постійно проживав лише його син відповідач 3 - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , протягом 2008-2010 року [PERSON] зустрічався з іншою жінкою. Покійний [PERSON] повідомив відповідачів 1,2,3 про намір одружитисся з позивачем в кінці 2013 року, коли позивач була вагітною. З родичами позивача батьки покійного познайомились на весіллі у 2014 році. До цього часу на всіх сімейних святах та на відпочинку покійний [PERSON] представляв [PERSON] як колегу по роботі, а не як цивільну дружину, з якою проживають разом. За придбані [PERSON] протягом 2009-2013 року спірні об`єкти нерухомості сплачувались кошти, отримані від продажу нерухомості, яка була придбана під час перебування в першому зареєстрованому шлюбі, а саме квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , нежитлового приміщення по [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , автомобіля MAZDA 6, 2004 р.в. Ремонт придбаної протягом 2009-2013 року нерухомості проводився за рахунок здачі нерухомості в оренду за приватні кошти [PERSON] . Позивач згідно з записами у трудовій книзі періодами взагалі ніде не працювала, її фінансові можливості на придбання спірного майна є сумнівними. В усіх договорах купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] зазначав, що в шлюбі не перебуває, гроші, за які він купує майно є його особистою власністю, отже волевиявлення [PERSON] було спрямоване на набуття ним права власності на нерухомість особисто для себе як одноосібного власника. Представики відповідачів 1,2,3 надали суду пояснення, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, Третя особа1- Відділ опіки та піклування Печерської районної у м. Києві Державної адміністрації надала суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника та просили винести рішенні з урахуванням законних прав та інтересів дитини. Третя особа 2 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пасічник Світлана Григорівна надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Вислухавши пояснення сторін, свідків, допитаних в якості свідків відповідача1 - [PERSON] , відповідача 2 - [PERSON] , відповідача 3 - [PERSON] , представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14.02.2014 року, актовий запис №40. [INFO] від шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 25.07.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 11 січня 2016 року, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві серії [NUMBER] , актовий запис № 738. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої крім іншого майна, зареєстрованого на ім`я померлого, увійшли об`єкти нерухомого та рухомого майна, які є предметом данного спору, а саме: 1) 47/100 частин нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2874 та рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2010 року у справі № 2-11160/2010; 2) квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 28.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., реєстровий № 2494; 3) квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2011 р., посвідченого державним нотаріусом Першої ялтинської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-2726; 4) нерухоме майно, яким є: нежилі приміщення з [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 20.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю.А., реєстровий № 578; 5) садовий будинок [ADDRESS] на підставі договору міни від 31.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Подаваленко М.С., реєстровий № 822; 6) земельна ділянка площею 0,0696 га, кадастровий номер 3223187700:04:017:0021, в Садовому товаристві «Факел» за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нові Безрадичі, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 819; 7) автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.03.2014 р.; 8) автомобіль TOYOTA CAMRY (седан-В), 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстрація від 04.03.2014 року на підставі Договору купівлі-продажу № 824А/13 від 20.12.2013 року. 9) гладкоствольна мисливська зброя «Fausti Stefano» 12 калібру № [NUMBER] ; «Winchester» 12 калібру № [NUMBER] ; «Remington870» 12 калібру № [NUMBER] ; «Fabarm» 12 калібру № [NUMBER] ; мисливський нарізний карабін « [NUMBER] » калібру 5,6 № [NUMBER] . Згідно довідки Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пасічник С.Г. від 16.03.2017 року № 21/02-14/4/2016 спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] , які згідно закону вважаються такими, що прийняти спадщину є: донька померлого [PERSON] , [INFO] , син померлого [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , батько померлого [PERSON] , мати померлого [PERSON] . Починаючи з 01 березня 2009 року і до державної реєстрації шлюбу [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінка та чоловік в квартирі [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] . Данний факт підтверджується наступними доказами, наявними в матеріали справи: - копією Акту про не проживання особи за місцем її реєстрації від 01.09.2016 року виданого головою ЖБК №384, з якого [PERSON] за адресою своєї реєстрації ( [ADDRESS] ) фактично не проживала, починаючи з березня 2009 року, 24.07.2015 року знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою; - копією поштових конвертів у цивільній справі № 201/6056/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , який направлено було згідно штемпелю в липні 2013 за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , не отримано; - чисельними копіями заяв та інших процесуальних документів [PERSON] , як представника сторін, по різних справам в судах першої та апеляційної інстанцій загальної та господарської юрисдикцій за період з травня по грудень 2013 року з відмітками судів про отримання, в яких адреса позивача зазначена як " [ADDRESS] "; - копією позовної заяви [PERSON] до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відміткою суду про отримання 01.11.2012 року; - копією поштового повідомдення з датою подання 11.09.2013 року, де зазначається відправник [PERSON] ) поштова адреса якої: [ADDRESS] ; - довіреністю ЗАТ Науково-виробниче об`єднання "Орбіта" від 18.07.2012 року, якою уповноважено [PERSON] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] на представлення інтересів довірителя в судах; - копією довідки від ТОВ "Золота Баня" від 06.09.2016 року за вих. № 40, якою підтверджується перебування у готельному комплексі з лікувально-оздоровчими функціями "Три Сини та донька" [PERSON] , [PERSON] та Відповідача 3 - [PERSON] у період з 18.12.2010 року по 08.01.2011 рік; - фотографіями, зробленими в період з грудня 2009 року по вересень 2013 року в різних місцях, на яких зображені [PERSON] , [PERSON] , відповідач 3 - [PERSON] , та різні треті особи під час святкування сімейних свят, спільного відпочинку, що підтверджує факт наявності сімейних відносин позивача [PERSON] , відповідача 3 - [PERSON] та покійного [PERSON] в зазначений період. Відповідач 3 - [PERSON] під час допиту його судом в якості свідка визнав, що долученні до матеріалів справи фотографії були зроблені в той період та в тому місці, як зазначається зробленими на них відмітками; - копією заключення Лікувально - оздоровчого центру «Дентіс» від 13.01.2013 року із заключенням про вагітність [PERSON] зі сроком 14 тижнів 6 днів; - факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 01 березня 2009 року по день реєстрації шлюбу однією сім`єю як чоловіка та жінки в судовому засіданні також підтвердили сама позивач та свідки. Так: Свідок [PERSON] (друг [PERSON] ) пояснив суду, що сприймав [PERSON] та [PERSON] , як подружжя, починаючи з 2009 року. Неодноразово був у них в гостях за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] поводила себе як господиня, бачив її особисті речі за даною адресою. Постійно відпочивали сім`ями, як в м. Дніпропетровськ, так і за його межами. Святкували разом сімейні свята один одного. [PERSON] у період з 2009 року по 2014 рік з іншими жінками, окрім [PERSON] не бачив. Від [PERSON] постійно чув про спільні плани з [PERSON] на майбутнє, зокрема, щодо планів на придбання нерухомості у Києві та подальшого переїзду; Свідок [PERSON] повідомила суду, що померлий [PERSON] був хрещеним батьком її сина [PERSON] , 2008 р.н., а її чоловік [PERSON] - другом покійного, та надала суду пояснення, що знає про відносини [PERSON] з [PERSON] від самого початку 2009 року, познайомилась з [PERSON] у квітні 2009 року. Спільно проводили майже всі сімейні свята. Були в гостях у [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2009 року мешкали разом, як подружжя за адресою: [ADDRESS] . Знала про спільні плани [PERSON] та [PERSON] , а саме про їх переїзд до м. Києва, оскільки неодноразово це обговорювалось при зустрічах, оскільки вона з чоловіком також планували переїзд до м. Києва. Повідомила, що син [PERSON] постійно з батьком не мешкав, а інколи приходив за адресою: [ADDRESS] . Щодо [PERSON] зазначила, що у [PERSON] були не тривалі стосунки з даною жінкою, але стосунки були ще до [PERSON] , коли почав зустрічатися, а потім разом мешкати з [PERSON] інших жінок поруч із [PERSON] не бачила. Зазначила, що автомобіль Мітсубісі Паджеро її чоловік придбав разом з [PERSON] на двох, ними за придбання були сплачені рівні частини коштів; Свідок [PERSON] (рідна сестра [PERSON] ) надала пояснення, що відносини між [PERSON] та [PERSON] розпочались ще тоді, коли захворів батько її та [PERSON] , а це десь кінець жовтня 2008 року. Про те, що [PERSON] почала разом мешкати з [PERSON] однією сім`єю знала, як зі слів [PERSON] , так і зі слів [PERSON] . Починаючи з весни 2009 року [PERSON] в квартирі їх батьків за адресою: [ADDRESS] , не мешкала, в кімнаті [PERSON] мешкала бабуся (мати їх батька), яку привезли з Луганської області, м. Красний Луч. Разом часто зустрічались родинами - [PERSON] з [PERSON] , та вона зі своїм чоловіком, в тому числі за місцем проживання свідка: [ADDRESS] , куди також приходив і син [PERSON] . За час коли хворів її та [PERSON] батько, [PERSON] допомагав, був завжди поруч з [PERSON] , підтримував її. Вони разом приїздили у лікарню до батька [PERSON] . [PERSON] також допомагав коли сталось затоплення в квартирі мами. Також зазначила, що після смерті їх з [PERSON] батька [INFO] , автомобіль КІА, що належав батькові, було передано у користування [PERSON] та [PERSON] . На даному автомобілі [PERSON] та [PERSON] постійно їздили у АР Крим на відпочинок, брали з собою сина [PERSON] та сина свідка [PERSON] , який є рідним племінником [PERSON] . Вона з чоловіком також була запрошена на відпочинок в АР Крим м. Ялта у квартиру, що по [ADDRESS] у 2012 році. В цій квартирі разом відпочивали [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] , та син свідка - [PERSON] . Свідок [PERSON] , повідомила, що була клієнтом [PERSON] та [PERSON] та пояснила суду, що знає [PERSON] з [PERSON] з 2007 року. Вона звернулась до адвокатської контори для надання юридичної допомоги. Всі її справи вела [PERSON] , а справ у період з 2007 по 2011 року було дуже багато. Знає про те, що [PERSON] з [PERSON] мешкали разом, як родина, бо неодноразово бачила їх разом. Знає про те, що [PERSON] з [PERSON] разом з 2009 року, бо якось повертаючись з Києва, приблизно березень 2009 року, [PERSON] о 4 годині ранку виїхав на трасу та зустрічав [PERSON] . Часто зустрічались родинами, спільно проводили час. Також свідок зазначила, що іноді приїздила за адресою: [ADDRESS] , в різний час доби та бачила там [PERSON] у період з 2009 року. Знала про плани про переїзд до Києва, оскільки це питання обговорювалось та вирішувалось кому передавати всі справи, які вела [PERSON] . Гонорари за ведення своїх справ сплачувала особисто [PERSON] ; Свідок [PERSON] пояснила суду, що працювала бухгалтером у [PERSON] починаючи з 2007 року дистанційно, але іноді приходила в офіс. Від [PERSON] на її ім`я була довіреність. Коли офіс знаходився за адресою: [ADDRESS] приходила рідше, а коли [PERSON] переїхав у інше приміщення за адресою: [ADDRESS] , була частіше. Приїздила також за адресою квартири по [ADDRESS] , починаючи з 2009 року декілька разів на місяць, інколи частіше, а інколи рідше. Привозила документи на підпис, як [PERSON] так і [PERSON] . Бачила за даною адресою особисті речі [PERSON] , знала, що разом [PERSON] з [PERSON] мешкають, як подружжя. Зазначила, що [PERSON] був дуже щасливим коли розповідав, що у них з [PERSON] скоро буде маленький [PERSON] . Знала про спільні плани щодо переїзду у м. Київ. Також зазначила, що оскільки десь у 2012 році всі працівники юридичної компанії звільнились, всі справи вела [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що працює ріелтором м. Київ, та повідомила суду, що познайомилась із [PERSON] та [PERSON] коли вони мали намір придбати нерухомість у м. Київ. Свідок повідомила, що допомагала обирати нерухомість для [PERSON] і [PERSON] . Зазначила про критерії, які їй висувалися під час купівлі квартири у [ADDRESS] , що обов`язковою умовою було те, що квартира повинна знаходитись біля дитячого садочку, поруч повинна бути розвинута інфраструктура. Після того, як було придбано квартиру по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] висловили бажання змінити квартиру на будинок, основні нарікання на квартиру по [ADDRESS] були на те, що вона розміщена на п`ятому поверсі і знаходиться в дуже шумному місці, а також на те, що не зручно буде в подальшому з візочком для дитини. Тому, розглядався будинок за містом. На переглядах, як квартир так в подальшому будинків, якщо [PERSON] не було, [PERSON] завжди з нею був на зв`язку і висилав їй фото. Частіше [PERSON] та [PERSON] на перегляди виїжджали разом, іноді [PERSON] був разом зі своїм другом [PERSON] , якому теж тоді обиралась нерухомість у м. Києві. Свідок [PERSON] (друг [PERSON] ) повідомив суду, що познайомив [PERSON] з [PERSON] у 2007 році. [PERSON] на той час набирав працівників, а [PERSON] , працювала на державній службі та планувала звільнитись, шукала роботу. Умови оплати праці були наголошені [PERSON] у його присутності. Він знав, що на випробувальному терміні, який становив 1-ин місяць заробітна плата буде 500 доларів США, а потім 1000 доларів США. Окрім того, [PERSON] сказав, що за кожного нового клієнта, якого приводить працівник, [PERSON] виплачує 50% від гонорару. Заробітна плата виплачувалась у конвертах. Від [PERSON] свідок знав, що після події коли у [PERSON] стріляли, [PERSON] по іншому подивився на [PERSON] , що він нею захоплювався. Свідок неодноразово приїзджав до м. Дніпро, зупинявся у [PERSON] вдома. З 2009 року це було десь два рази на місяць, а з 2011 року рідше. Завжди бачив там [PERSON] , бачив її особисті речі. Свідок також зазначив, що [PERSON] з батьком не мешкав, іноді приходив, а іноді і залишався ночувати. Від [PERSON] та [PERSON] знав, що вони живуть разом, як подружжя. Зазначив, що [PERSON] їздив на автомобілі КІА, і знав, що даний автомобіль належав батькові [PERSON] , [PERSON] навіть запропонував придбати йому дане авто. Свідок [PERSON] (друг [PERSON] ) пояснив суду, що познайомився з [PERSON] десь у 2006 році. Після розлучення з першою дружиною син [PERSON] не мешкав разом з [PERSON] , а спочатку проводив разом лише вихідні і свідок також був присутній під час цих зустрічей. [PERSON] почав зустрічатися з [PERSON] десь в кінці 2008 року, після того як переїхав до офісу по [ADDRESS] , а жити разом, як подружжя розпочали з 2009 року. Неодноразово був в квартирі по [ADDRESS] , бачив там [PERSON] , [PERSON] мешкав разом з [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] свої відносини не приховували, та всі знайомі та близькі знали, що вони живуть разом, у тому числі і [PERSON] , син [PERSON] . [PERSON] мешкав зі своєю мамою, але іноді приходив до батька. Квартира по [ADDRESS] однокімнатна, але на кухні є диван, і коли залишався [PERSON] , він спав на цьому дивані, але кухня є кухнею. Відповідач 1 - [PERSON] , відповідач 2 - [PERSON] , відповідач 3 - [PERSON] , допитані в якості свідків, надали суду однакові за змістом пояснення про те, що після розірвання першого шлюбу [PERSON] постійно проживав лише з сином відповідачем 3 - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , протягом 2008-2010 року [PERSON] зустрічався з іншою жінкою [PERSON] . Повідомив відповідачів-1,2,3 про намір одружитися з [PERSON] в кінці 2013 року лише тому, що позивач була вагітною. До цього часу на всіх сімейних святах та на відпочинку [PERSON] представляв [PERSON] як колегу по роботі, а не як цивільну дружину, з якою проживають разом. Суд критично ставиться до пояснень відповідачів, як свідків, оскільки вони, як спадкоємці покійного [PERSON] першої черги за законом, прямо та безпосередньо матеріально зацікавлені в результатах розгляду данної справи, а саме у відмові позивачу [PERSON] в позові, бо від цього залежить розмір їх частки в спадщині, що відкрилась після смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] (перша дружина [PERSON] та мати [PERSON] ) запрошена з боку відповідачів повідомила суду, що [PERSON] дуже добре ставився до позивача, він постійно розповідав про неї, вихваляв, але потім ставлення [PERSON] до [PERSON] змінилось та [PERSON] почала ображати [PERSON] . Свідку відомо, що у її колишнього чоловіка [PERSON] були жінки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , але періоди часу, в які у покійного [PERSON] були стосунки з цими жінками, свідок підтвердити не змогла, повідомила, що знає про це зі слів сина [PERSON] . Свідок [PERSON] , запрошений з боку відповідачів, пояснив суду, що лише на новорічні свята у 2016 році він дізнався в телефонній розмові з [PERSON] про те, що [PERSON] одружився, про те, що у [PERSON] народилась донька, про те, що він з родиною переїхав у м. Київ. Свідок [PERSON] , запрошена з боку відповідачів, нічого відносно предмету розгляду даної цивільної справи суду пояснити не змогла. Свідок [PERSON] , запрошена з боку відповідачів, зазначила, що перебувала в стосунках іх [PERSON] протягом 2009 року, які приховувала, оскільки була на той час одружена, демонструвала в суді подаровану начеб-то [PERSON] каблучку, однак будь-яких доказів зазначеному не надала. Стосовно предмету розгляду справи нічого пояснити не змогла. Свідок [PERSON] , друг відповідача 3, запрошений з боку відповідачів, повідомив, що не можна сказати, що [PERSON] мешкав постійно або з мамою, або з батьком. Він мешкав і там і там. Але його особистих речей за адресою місця проживання батька не було. За місцем проживання мами [PERSON] , у нього була там особиста кімната, з його особистими речами та шкільними приладдями. Зазначив, що до [PERSON] у гості за адресою місця проживання батька приходив декілька разів, це було вдень, але [PERSON] він там не бачив. Відповідно до ч.1 ст. 90 ЦПК України показання свідків - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідків, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON] , оскільки вона є матір`ю відповідача [PERSON] , тобто особою, зацікавленою у винесенні судового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] , та свідка [PERSON] з пояснень якого вбачається, що він декілька років з покійним [PERSON] не спілкувався і йому нічого не було відомо про особисте життя останнього. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини у рішенні Палативід 22.12.2004 у справі "Мерже і Крос проти Франції" зазначив, що сімейне життя включає не лише соціальні, моральні чи культурні взаємини, а й інтереси матеріального характеру. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. У статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ознакою сім`ї є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків. Члени сім`ї наділені цілою системою прав та обов`язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. Виходячи з наведених норм, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя. Аналізуючи докази в їх сукупності, надані позивачем на підтвердження своїх доводів, та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає безспірним факт проживання однією сім`єю позивача з померлим [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 березня 2009 року по 13 лютого 2014 року та вважає за можливе позов в цій частині задовольнити. Щодо долучених відповідачами до матеріалів справи копій документів з матеріалів кримінального провадження № 63091240 по факту хуліганського збройного нападу на [PERSON] , який стався 25 березня 2009 року о 19-10 годині, як доказу окремого проживання та службових відносин станом на 25.03.2009 року [PERSON] та [PERSON] , суд не бере їх до уваги, оскільки обставини, викладені в поясненнях потерпілої сторони та свідка не підтверджені вироком суду в цьому кримінальному провадженні. Крім того, суд вважає слушними пояснення позивача [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] в своїх поясненнях в рамках кримінальної справи зазначили, що вони є лише співробітниками, які мешкають за різними адресами, з тих причин, що вони не розуміли хто є ті нападники та їх замовники, з якою метою нападали та які дії в подальшому можуть здійснюватися нападниками по відношенню до [PERSON] та членів його сім`ї. Суд також не бере до уваги надані позивачем [PERSON] як докази спільного проживання копії журналів прийому грошей за комунальні послуги та роботу консьєржів за 2010-2014 роки за квартиру [ADDRESS] , оскільки в них не зазначено прізвища осіб, які сплачували ці послуги. З Інформаційного листа зі списком мешканців будинку [ADDRESS] містить інформацію по квартирі [ADDRESS] - [PERSON] та рукописний текст « [PERSON] », що свідчить про проживання позивача у вказаній квартирі до реєстрації шлюбу з покійним [PERSON] . Але з цього інформаційного листа не вбачається дата внесення цього запису. Щодо спільного придбання [PERSON] та [PERSON] нерухомого та рухомого майна судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне: Після розірвання шлюбу з [PERSON] за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2006 року у справі № 2-1868/2006 [PERSON] належало майно: - частина квартири [ADDRESS] , що підтверджено Довідкою Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 23.08.2007 року та копією Договору купівлі-продажу квартири від 29.05.2005 року, вартістю 9 361,00 грн.; - нежиле приміщення, магазин непродовольчих товарів по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.2004 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради внаслідок об`єднання, переобладнання та виведення з житлового фонду в нежитловий квартири [ADDRESS] , придбаної [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 26.05.2001 року та квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 18.10.2001 року; - автомобіль MAZDA 6, придбаний за договором від 16.02.2006 року, знятий з обліку для реалізації 03.05.2007 року. В матеріалах справи в наявності: - ордер № 152/1 від 01.11.2007 року, виданий Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на ім`я [PERSON] на право заняття в гуртожитку переселенського фонду квартири [ADDRESS] ; - Договор іпотеки № 014/129374/3161/74/1 від 04.05.2007 року, укладений в забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору № 014/129374/3161/74 від 04.05.2007 року між ВАТ "Райффайзенбанк Аваль" та [PERSON] , як Позичальником, з яких вбачається що [PERSON] взяв кредит в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США строком до 03.05.2027 року для придбання квартири [ADDRESS] , яку отримав у власність 27.08.2009 року згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] ; - Кредитний договір № 5359529 від 13.04.2007 року, укладений між ЗАТ "Перший Український Міжнародний Банк" та [PERSON] , як Позичальником, згідно якого [PERSON] взяв кредит у розмірі 29 997 доларів США строком до 13.04.2014 року з цільовим призначенням - придбання автомобіля TOYOTA PRADO, 2007 р. випуску, Договором застави транспортного засобу № 5359545 від 13.04.2007 року, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ. Отже, станом на 2007 рік [PERSON] не мав власного житла та коштів на його придбання. В період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу на ім`я [PERSON] було придбано наступне майно: - 07.07.2009 року квартира [ADDRESS] за Договором купівлі-продажу квартири від 07.07.2009 року вартістю 20 299,00 грн, яка продана за Договором купівлі-продажу квартири від 28 липня 2011 року за суму 33 901,00 грн; - 07.08.2009 року квартира [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.09.2009 року, продана за Договором купівлі-продажу 19.09.2009 року за суму 438 700,00 грн; - 07.08.2009 року квартира [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.08.2009 року, продана за Договором купівлі-продажу 10.06.2010 року за суму 438 700,00 грн; - 19.10.2009 року квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 19.10.2009 року вартістю 23 039,00 грн, яка за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2010 року у справі № 2-11160/2010 визнана як 47/100 частин нежитлового приміщення [ADDRESS] ; - 10.11.2009 року автомобіль Honda Pilot, знятий з обліку для реалізації 06.05.2010 року; - 18.03.2010 року автомобіль NISSAN PATROL, 2009 р.в. вартістю 362 000,00 грн, знятий з обліку 13.12.2013 року; - 28.05.2011 року квартира [ADDRESS] вартістю 921 690,00 грн на підставі Договору купівлі-продажу від 28.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., реєстровий № 2494; - 27.07.2011 року квартира [ADDRESS] вартістю 320 000,00 грн.; - 20.12.2011 року квартира [ADDRESS] вартістю 269 059,00 грн на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2011 р., посвідченого державним нотаріусом Першої ялтинської державної нотаріальної контори, реєстровий № 1-2726; - 28.01.2012 року автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 р.випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04.03.2014 р. вартістю 159 800 грн; - 20.05.2013 року нежитлові приміщення з [ADDRESS] вартістю 327 000 грн на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 20.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю.А., реєстровий № 578; - 31.10.2013 року садовий будинок [ADDRESS] на підставі договору міни від 31.10.2013 року на квартиру [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Подаваленко М.С., реєстровий № 822, з доплатою 50 000 доларів США згідно розписки власника про отримання коштів; - 31.10.2013 року земельна ділянка площею 0,0696 га, кадастровий номер 3223187700:04:017:0021, в Садовому товаристві «Факел» за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нові Безрадичі вартістю 17 000,00 грн., на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий № 819; - 20.12.2013 року автомобіль TOYOTA CAMRY (седан-В), 2013 р. випуску, вартістю 308 130 грн., згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстрація від 04.03.2014 року на підставі Договору купівлі-продажу № 824А/13 від 20.12.2013 року. - гладкоствольна мисливська зброя, придбана в період з 14.08.2009 року по 07.2015 року «Fausti Stefano» 12 калібру № [NUMBER] ; «Winchester» 12 калібру № [NUMBER] ; «Remington870» 12 калібру № [NUMBER] ; «Fabarm» 12 калібру № [NUMBER] ; мисливський нарізний карабін « [NUMBER] » калібру 5,6 № [NUMBER] . Також в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу на ім`я [PERSON] було придбано 15.02.2011 року автомобіль SUBARU LEGACY, 2006 р.в. вартістю 78 000,00 грн, проданий 24.11.2011 року за довіреністю від 28.11.2011 року та Роспискою від 27.11.2022 року, з яких вбачається, що [PERSON] отримала 114 000,00 грн. . Матеріалами справи спростовуються посилання відповідачів 1,2,3 на те, що після розірвання першого шлюбу покійному [PERSON] належало майно, яке було продане та згодом за отримані кошти протягом 2009-2013 придбане майно, що є предметом данного позову. Так, - квартира [ADDRESS] , частина якої належала [PERSON] , була продана за Договором купівлі-продажу від 19.06.2008 року за загальну суму 9 218,00 грн, тобто [PERSON] отримав 4 609,00 грн; - квартира [ADDRESS] була придбана 07.07.2009 року під час спільного проживання з позивачем за суму 20 299,00 грн. та продана 28 липня 2011 року за суму 33 901,00 грн; - право власності [PERSON] на нежиле приміщення 39 площею 146,7 кв.м. по [ADDRESS] , не реєструвалось як самовільно зведене; - квартира [ADDRESS] , перереєстрована 05.05.2004 року в нежиле приміщення, магазин непродовольчих товарів по [ADDRESS] , покійним [PERSON] не продавалось та увійшло в загальну спадкову масу; - автомобіль MAZDA 6, придбаний за договором від 16.02.2006 року, знята з обліку для реалізації 03.05.2007 року, сума не зазначена. Також не доведено матеріалами справи твердження відповідачів 1,2,3 про те, що [PERSON] був платоспроможною особою, мав великі заробітки, які дозволили йому одноособово набути все вищеперелічене нерухоме та рухоме майно за власні кошти, в той час як [PERSON] працювала періодично і її фінансові можливості на придбання спірного майна викликають обгрунтовані сумніви. В матеріалах справи в наявності: - декларації за 2009 рік адвоката [PERSON] про отримання доходу в розмірі 4 800,00 грн; - декларації за 2010 рік адвоката [PERSON] про отримання доходу в розмірі 5 700,00 грн; - звіт фізичної особи-підприємця платника єдиного податку [PERSON] за 2009 рік про отримання доходу в розмірі 224 600,00 грн; - звіт фізичної особи-підприємця платника єдиного податку [PERSON] за 2010 рік про отримання доходу в розмірі 451 100,00 грн; - звіт фізичної особи-підприємця платника єдиного податку [PERSON] за 2011 рік про отримання доходу в розмірі 345 600,00 грн; - довідка Ради адвокатів Дніпропетровської області від 27.11.2017 року за вих. № 235/3-17, згідно якої [PERSON] з 29.01.2013 року займав посаду заступника Голови Ради адвокатів Дніпропетровської області, посада є виборною, нарахування заробітної плати [PERSON] не передбачалось; - розмір заробітної плати на посаді викладача кафедри права в Дніпропетровському університеті імені Альфреда Нобеля за період з 2011 рік по лютий 2014 року склав 31 588 грн 76 коп., в тому числі: за 2011 рік - 1 989,00 грн; за 2012 рік - 13 253,32 грн, за 2013 рік - 13 910,44 грн, за січень 2014 року - 1 218,00 грн., за лютий 2014 року - 1 218,00 грн. Отже, з данних відомостей осіб-платників податків ДФС України та довідок з місця роботи про суми виплачених доходів [PERSON] вбачається, що за період з 2009 року по 2014 рік ним було отримано дохід на загальну суму 1 063 3898,76 грн. (без урахування утриманих податків та обов`язкових платежів). Розмір доходу [PERSON] вочевидь не відповідає сумі вартості придбаного ним в цей період рухомого та нерухомого майна, та є значно меншим від вартості цього майна, що свідчить про те, що [PERSON] не мав реальної матеріальної можливості придбавати вказане майно одноособово та за власні кошти. Доказів, які б спростовували встановлені обставини та доводили реальну можливість придбати спірне майно покійним [PERSON] одноособово, відповідачами 1,2,3 суду не надано. Матеріалами справи доведено та не заперечувалось всіма сторонами у справі про те, що [PERSON] зі своїх прибутків сплачував кредит за придбану квартиру [ADDRESS] , з 2006 по 2008 рік винаймав для роботи офіс за Договором оренди приміщення від 01.08.2006 року за адресою [ADDRESS] , орендна плата (п.3.1. Договору) складала 500 (п`ятсот) грн в місяць; робив ремонти в придбаних квартирах, купував меблі та техніку, повністю утримував сина від першого шлюбу відповідача 3 - [PERSON] . Останнє підтверджується Договором № 3 від 18.06.2009 року, укладеним між технічним ліцеєм та [PERSON] , про навчання дитини [PERSON] та додатковими угодами до нього, згідно якого технічний ліцей надавав послуги з навчання та підготовки дитини в школі, а [PERSON] надавав протягом дії цього Договору обумовлену п.1.3. правову допомогу, чеками на оплату на користь ФЛП [PERSON] та УРС «Едвайс» додаткових уроків [PERSON] з української та англійської мов з жовтня 2012 року по квітень 2013 року, Індивідуальним договором № ІПСд-6-13-0315 про підготовку фахівця (бакалавра) від 10.08.2013 року, укладеним між Національним університетом "Одеська юридична академія Міністерства освіти і науки України", [PERSON] та [PERSON] , про навчання [PERSON] на умовах контракту з оплатою за кожний рік навчання 16 470 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят) гривень та чеками про оплату за 2013-2015 роки. В той же час, в матеріалах справи в наявності: - трудова книжка [PERSON] , з записів в якій вбачається, що позивач: з 01.06.2007 по 04.08.2008 року працювала в ТОВ «Юридична компанія «Юрайл» на посаді юриста; з 05.08.2008 по 30.11.2008 року працювала в ТОВ «МК «Укрбелросс» на посаді юриста; з 02.01.2009 по 30.11.2009 працювала в ТОВ Колекторське агенство "Універсальний поштовий сервіс" на посаді юриста; з 03.12.2010 працювала в Асоціації "Альянс правників України"; з 18.01.2012 року працювала за сумісництвом на посаді Голови Адвокатського об`єднання "Колегія адвокатів "Альянс правників України"; - 08 грудня 2009 року отримала Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення КДКА Дніпропетровської області; - копія Договору про надання послуг № 09/12 від 08.12.2009 між адвокатом [PERSON], як виконавцем, та ТОВ "Юридична компанія "Юрайпл", як замовником, про надання платних правових послуг; - копії процесуальних документів судів загальної та господарської юрисдикції за спірний період з 02.2009 року по 01.2014 рік, з яких вбачається, що позивач була представником сторін в різних судових справах, що підтверджується копіями процесуальних документів судів загальної та господарської юрисдикції, довіреністю Диденко В.І. на ім`я представника [PERSON] від 07.03.2008 року, довіреністю [PERSON] від 28.05.2010 року на право [PERSON] представляти його інтереси та інтереси його сина [PERSON] , вести від імені довірителей справи в судах; - копії довіреностей від 12.03.2009 року та 12 квітня 2012 року, виданих громадянином [PERSON] на представлення інтересів довірителя довіреними особами [PERSON] та [PERSON] ; - інформацією з Єдиного державного реєсту юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про ТОВ "Юридична компанія "ЮРАЙПЛ", код ЄДРПОУ 34514057, дата запису 31.07.2006 року, місцезнаходження: [ADDRESS] , засновниками якого є ТОВ "Юридична компанія "ЮРАЙПЛ" та ТОВ "Колекторське агенство "Універсальний поштовий сервіс"; - інформацією з Єдиного державного реєсту юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про Асоціацію "Альянс правників Україн", код ЄДРПОУ 34885134, дата запису 25.11.2007 року, юридична адреса: [ADDRESS] , засновниками якої є ТОВ "Юридична компанія "Юрайпл", ТОВ "Універсальний поштовий сервіс", керівник [PERSON]; - статутом Адвокатського об`єднання "Колегія адвокатів "Альянс правників України", зареєстрованим Міністерством юстиції України 17.01.2011 року, місцезнаходження юридичної особи: м. Дніпро, пр. Карла Маркса, будинок 2, офіс 39, в переліку засновників [PERSON] , [PERSON] , керівник [PERSON] ; - полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/1841953 від 10.02.2011 року, згідно якого у [PERSON] був в розпорядженні транспортний засобом KIA MAGENTIS, 2006 р.випуску, держзнак [NUMBER] ; - випискою карткового рахунку № [NUMBER] за період з 30.10.2009 року по 14.12.2017 року, згідно якої за період з 06.11.2009 року по 01.05.2015 року були надходження в розмірі 155 304 грн 50 коп.; - згідно податкової декларації платника єдиного податку - юридичної особи, сума доходу за 2012 рік Адвокатського об`єднання Колегія адвокатів "Альянс правників України" становила 111 700 грн. Суд вважає таким, що заслуговує на увагу посилання позивача на те, що однією з підстав державної реєстрації спільного придбаного майна лише на ім`я [PERSON] без зазначення в договорах купівлі-продажу [PERSON] як жінки, з якою Покупець за договорами мешкав однією сім`єю та вів спільне господарство, був факт знаходження в провадженні суду позову до [PERSON] про стягнення коштів, внаслідок придбання [PERSON] та [PERSON] на ім`я [PERSON] з прилюдних торгів в порядку примусового виконання судового рішення автомобіля Субару Легасі, що в подальшому могло стати підставою для стягнення з неї коштів та/або звернення стягнення на зареєстроване за позивачем майно. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до висновку, що нерухоме та рухоме майно, яке є предметом позову, було придбано під час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та внаслідок спільної праці [PERSON] та [PERSON] та за рахунок отриманих спільних прибутків. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч ч. 1,2 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів". Як зазначається в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику про захист права власності та інших речових прав" розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім`ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК України. Згідно статті 355 України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно частини 1 статті 368 ЦПК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Така домовленість щодо нерухомого майна оформлюється договором, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, суб`єктами даного різновиду виду спільної власності можуть бути і фізичні особи. При цьому згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За положеннями ч.ч. 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Разом з тим, згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. У відповідності до ст. ст. 60, 61, 63, 69, 71 Сімейного кодексу України майно, є об`єктом спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. п. 23, 25 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, транспортні засоби. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тож, позовні вимоги про визнання майна, що набуте за час спільного проживання, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на частину майна підлягають задоволенню. Згідно статті 1216 ЦПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки за життя [PERSON] набув право власності лише на частину рухомого та нерухомого майна, яке є предметом спору, то позовні вимоги [PERSON] про виключення частини належного їй на праві спільної сумісної власності майна з загальної спадкової маси, яка відкрилась після смерті [PERSON] , також підлягають задоволенню. Відповідно частин 2, 3 статті 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Аналогічне роз`яснення надано в пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] його з позивачем [PERSON] спільна донька малолітня [PERSON] , [INFO] , якій на день смерті батька було 1 рік 6 місяців, залишилась мешкати разом з матір`ю. Позивач, станом на день подання позовної заяви, отримує на дитину пенсію по втраті годувальника в щомісячному розмірі 1 074 грн, що недостатньо для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, обгрунтовує свою потребу в автомобілі необхідністю возити дитину до навчального закладу, на будь-які інші заняття пов`язані, як з фізичним так і інтелектуальним розвитком дитини, до лікарів, в її ж інтересах. Тож, посилання позивача на необхідність відступлення від засади рівності часток подружжя в частині визнання за позивачем права власності на автомобіль марки TOYOTA CAMRY (седан-В), 2013 року випуску, який не можливо поділити в натурі між спадкоємцями та на придбання якого було нею сплачено 11 500 доларів США особистих коштів, отриманих від продажу автомобіля KIA MAGENTIS, 2006 р.в., який знаходився в користуванні та розпорядженні позивача [PERSON] після смерті батька [PERSON] , та визнання за позивачем права власності на автомобіль в цілому, суд вважає обгрунтованими. Також судом встановлено, що на день смерті [PERSON] за ним був зареєстрований автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 року випуску, придбаний 28.01.2012 року в період шлюбних відносин, а отже він є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON] , частина якого належить позивачу, друга частина даного автомобіля входить до спадкової маси., а серед спадкоємців є малолітня особа, та для того щоб переоформити автомобіль в подальшому на ім`я [PERSON] необхідний буде дозвіл органу опіки та піклування. За твердженням позивача в грудні 2015 року вона разом з чоловіком [PERSON] були вимушені продати автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , який був найкращим другом [PERSON] . Продаж автомобіля здійснювався терміново, кошти були потрібні негайно, оскільки 05.12.2015 року відповідач 3 - [PERSON] потрапив у ДТП в м. Одеса, де навчався в НУ "Одеська юридична академія" на денній формі, і з його вини було розбито два дорогих автомобілі, саме тому для відшкодування шкоди потерпілим автомобіль MITSUBISHI PAJERO був проданий. Тобто фактично кошти, отримані покійним [PERSON] за проданий автомобіль, були повністю витрачені на вирішення проблем відповідача 3 - [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами: Факт передачі від [PERSON] . [PERSON] автомобіля, ключів, технічного паспорту в грудні 2015 року та отримання за нього 10 000 доларів США відповідачами в судових засіданнях не заперечувався. На підтвердження того, що 12 січня 2016 року [PERSON] збирався до м. Дніпропетровськ з метою переоформлення автомобіля MITSUBISHI PAJERO універсал-В, але не зміг цього зробити через раптову смерть 10.01.2016 року, в матеріали справи надано копію квитка Київ - Дніпропетровськ на 12.01.2016 року. Враховуючи викладене, а також те, що кожний зі 5-ти спадкоємців спадкує по 1/10 даного автомобіля, 2/10 з якого спадкують позивач та її малолітня донька [PERSON] суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в цій частині та визнати за позивачем право власності на автомобіль MITSUBISHI PAJERO універсал-В, 2004 року випуску, в цілому. Також спільним майном [PERSON] та [PERSON] , яке згідно відповіді Жовтневого відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 06.07.2016 року було зареєстроване за покійним [PERSON] , є гладкоствольна мисливська зброя, а саме: «Fausti Stefano» 12 калібру № [NUMBER] ; «Winchester» 12 калібру № [NUMBER] ; «Remington870» 12 калібру № [NUMBER] ; «Fabarm» 12 калібру № [NUMBER] ; мисливський нарізний карабін « [NUMBER] » кал. 5,6 № [NUMBER] . Данні об`єкти права власності є неподільними, для володіння ними необхідний одноособовий дозвіл, в матеріалах справи в наявності 2 (дві) заяви відповідача 1 - [PERSON] та 2 (дві) заяви відповідача 2 - [PERSON] на ім`я заступника начальника ГУ МП в Дніпропетровській області та начальника Жовтневого ВП ГУМП в Дніпропетровській області від 11.03.2016 року з проханням переоформити мисливську нарізну та гладкоствольну зброю, що раніше належала [PERSON] на дружину [PERSON] . Отже, суд вважає можливим відступити від засади рівності часток та визнати за позивачем [PERSON] в цілому право власності на гладкоствольну та нарізну мисливську зброю. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, щодо інших доводів учасників справи, що не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, судом оцінки не надано. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved