Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матір`ю, а позивач - батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач не перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, а лише спільно проживав із нею до 2014 року. Після цього відповідачка залишила його із сином та пішла від них. Малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем реєстрації матері в м. Чоп, але фактично проживає разом із батьком в м. Ужгороді, що підтверджується Актом про фактичне проживання особи від 15.12.2022. Починаючи з 2014 року вихованням дитини займається лише позивач. Відповідач, як мати, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина, не піклується про її стан здоров`я та духовний розвиток, не проявляє материнської турботи, вона не цікавиться його життям, ніколи не відвідує його вдома та в школі, не турбується про стан здоров`я під час відвідувань школи мистецтв. Син не отримує від матері жодних подарунків на День народження, День святого Миколая, Новий рік та інші свята. Коли син хворіє, відповідач його не провідає і не цікавиться його станом здоров`я. Відповідач матеріально не підтримує свого сина. Як відомо позивачу, відповідач виїхала за межі України. Відтак, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 27.03.2023 постановлено закрити підготовче провадження за даним позовом та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підтвердження визнання позовних вимог надала заяву, посвідчену нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Новицькою О.В. від 14.02.2023, зареєстровану в реєстрі за №85. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської ради з`явився в судове засідання, призначене на 31.01.2023 при прийнятті рішення просив врахувати наданий висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Представником третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчого комітету Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області надано заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Крім того повідомлено про неможливість надати об`єктивний висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , 2012 року народження. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] спільно проживали до 2014 року та не перебували в зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20.11.2012 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 94. Батьком записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Як випливає з висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , роз`яснити гр. [PERSON] , що на підставі ст.ст. 168, 169 Сімейного Кодексу України, батьки, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, а також мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №37 від 25.01.2023 «Про визначення місця проживання дитини», вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою його місця проживання. Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведеного начальником служби у справах дітей Чопської міської ради Дзюбою О.З., головним спеціалістом служби у справах дітей Чопської міської ради Антоновою А.В. та поліцейським офіцером громади ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Поповичем Ю.М. від 02.02.2023 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] ніхто не проживає, зі слів сусідів [PERSON] вже тривалий час не проживає за даною адресою. Даних про те, де зараз знаходиться відповідач - немає. Відповідно до акту про фактичне проживання особи №01/04/23 від 03.04.2023 разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, в судовому засіданні від 31.03.2023 було опитано малолітнього [PERSON] , [INFO] , який зазначив, що з мамою спілкується дуже рідко, дуже багато часу пройшло з останнього спілкування з нею, давно її не бачив та на даний час проживає з батьком. Вказав, що з мамою спілкувались в телефонному режимі. Останній рік тато живе з ним та з ними проживає бабуся, вона водить його до школи. Також додав, що мама не дарувала йому подарунків та не вітала з днем народження. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з положеннями статті 150 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідач участі в утриманні дитини та його вихованні не бере, не цікавиться станом здоров`я, навчанням та фізичним розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, матеріально його не забезпечує. Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі ст. ст. 121, 164, 166 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved