Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

11 квітня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідачки про стягнення додаткових судових витрат, в якій представник відповідачки просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 25 726 грн. за оплату додаткової винагороди адвоката, а саме плату за досягнений адвокатом результат (гонорар успіху). Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд заяви у її відсутність. Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились про дату, розгляд та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 30 березня 2023 року Вишгородським районним судом Київської області ухвалено рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в задоволенні якого відмовлено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені відповідачкою витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 726 грн. 95 коп. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсної вартості та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі Пакдемірлі проти Туреччини (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. З системного аналізу наведеного вище вбачається, що для суду не є обов` язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у даному спорі є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат, а стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси відповідачки [PERSON] в суді представляла адвокат Капля А.С., що діяла на підставі додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 09 лютого 2022 року укладеної між Капльою А.С. та [PERSON] , ордеру адвоката Капля А.С. серії АІ № 1219517 від 12 травня 2022 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6115/10 від 07 липня 2017 року. Відповідно до п. 1.2, 1.3 додаткової угоди № 1 від 09 лютого 2022 року до договору про надання правової допомоги від 09 лютого 2022 року, укладеної між адвокатом Капля А.С. та [PERSON] , сторони узгодили, що клієнт сплачує адвокату 10 % від ціни позову до 30 листопада 2022 року. Різницю між сплаченою попередньою сумою 10 % та гонораром адвоката 20 % клієнт сплачує адвокату по факту прийняття судом першої інстанції рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача - [PERSON] . У разі прийняття судом першої інстанції рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] клієнт не сплачує адвокату залишок гонорару у відсотковому відношенні (10%) до ціни позову. Тобто, сплата гонорару залежить від досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правової допомоги. Згідно акту №3 приймання-передачі наданих послуг від 04 квітня 2023 року за договором про надання правової допомоги №б/н від 09 лютого 2023 року встановлено, що вартість послуг виконавця за цим актом складає 25 726 грн. 95 коп., що є додатковою винагородою адвоката, а саме за досягнутий результат (гонорар успіху). Встановлено, що позов [PERSON] пред`явила до відповідача [PERSON] - винуватиці ДТП, про відшкодування 257 269 грн. 49 коп. - розміру відновлювального ремонту автомобіля «Рено Кенгу» 2007 року вартістю 140 988 грн. 16 коп. Згаданим вище рішенням цього ж суду в позові [PERSON] відмовлено за безпідставністю та необґрунтованістю. Одночасно судом вирішено питання про розподіл витрат і стягнення з позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 30 726, 95 грн. Беручи до уваги викладене, враховуючи ціну позову, зміст позовних вимог, розмір реального відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, вагомість доказів по справі, незначну складність справи, обсяг виконаних процесуальних дій, суд доходить до висновку, що в стягненні додатково заявленого «гонорару успіху» в розмірі 25 726 грн. 95 коп. слід відмовити, оскільки ця вимога критеріям розумності, справедливості, добросовісності, необхідності та співрозмірності не відповідає, а її відшкодування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер і достатньо необґрунтовано. Відтак подана заява про стягнення судових витрат по справі задоволенню не підлягає. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed