Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2005 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №565. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з [PERSON] не склалися у зв`язку з різними характерами, різними поглядами на життя та шлюбні обов`язки. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що вони втратили взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові один до одного, єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Разом як подружжя сторони не проживають з листопада 2021 року. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, на примирення не згоден. Син [PERSON] , [INFO] , тривалий час проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Донька [PERSON] , [INFO] , майже два роки проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитина перебуває на повному утриманні ти вихованні батька. Позивач має постійну роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до доньки. З огляду на викладене, позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 11.11.2005 року між ним та [PERSON] , відділом реєстрації актів громадянського стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №565, та визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. 31.03.2023 надав суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. 21.03.2023 року надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. 03.04.2023 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2005 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 565 (а.с.11). Від шлюбу сторони мають дітей: -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.06.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 454 (а.с.12); -[PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.11.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління в Одеській області, актовий запис № 1381 (а.с.13). Сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з листопада 2021 року, що не заперечується відповідачкою та, з огляду на вимоги ч.1 ст.82 ЦПК України є обставиною, що не підлягає доказуванню. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, що підтверджується ксерокопією паспорту [PERSON] (а.с.5-6) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 11.01.2018 року №08-07/82 за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно довідки КП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних органів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №217 ознаки психіатричних захворювань та ознаки вживання ПАР у [PERSON] відсутні. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідь на запит у електронному вигляді від 24.02.2023 року, офіційно працює, має дохід (а.с.45-48). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 01/21-337 від 30.03.2023, орган опіки та піклування вирішив за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , який самостійно виховує та утримує малолітню дитину. Крім того, з листопада2021 року фактичні шлюбні стосунки між [PERSON] та [PERSON] були припинені. На даний час справа №946/1747/23 про розірвання шлюбу перебуває на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком та перебуває на його повному утриманні та вихованні з часу припинення фактичних шлюбних відносин між батьками. Батько та донька мешкають у будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] створив умови для комфортного проживання на навчання доньки. [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо місця проживання доньки. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже,\~зважаючи на\~принципи рівноправності\~жінки і\~чоловіка,\~закон вимагає,\~щоб згода\~на одруження\~була взаємною.\~Принцип добровільності\~шлюбу є\~чинним не\~лише на\~стадії його\~реєстрації,\~а і\~під час\~знаходження в\~шлюбі,\~а також\~його розірвання,\~що відповідає частині 1 статті 16 Загальної декларації прав людини. Приймаючи до уваги, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки \~наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи висновок органу опіки та піклування від 30.03.2023 року та той факт, що відповідачка позов визнала, визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідає інтересам дітей, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved