Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" у вересні 2015 року звернулось до суду з про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.12.2007 року в сумі 1217,04 доларів США, що за курсом 21,02 відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 30.06.2015 року складає 25576,61 грн. Позов мотивований тим, що 17.12.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість в загальній сумі 5583,86 доларів США, з яких: 1748,36 доларів США заборгованість за кредитом, 3214,20 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, та 921,30 доларів США заборгованість за пенею та комісією. При цьому позивач зазначає, що від вищевказаної загальної суми заборгованості віднімається сума 4747,43 доларів США, яка була задоволена рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07.06.2013 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] . За таких обставин різниця становить 1217,04 доларів США, з яких кредитна заборгованість в сумі 1136,43 доларів США, штраф (фіксована частина) в сумі 23,79 доларів США, штраф (процентна складова) в сумі 56,82 доларів США, яку і заявив до стягнення позивач. Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто із [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором кредиту № б/н від 17.12.2007 року в розмірі- 1217,04 доларів США, що за курсом 21,02 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2015 року складає 25576,61 грн., а також 1218 грн.- судового збору (а.с. 44-45). До Кіровського районного суду міста Кіровограда надійшла заява [PERSON] (вх. № 1603 від 17.01.2022 року) про перегляд заочного рішення суду від 21 грудня 2015 року, мотивована тим, відповідач про існування вищевказаного заочного рішення по справі дізналась лише 13 січня 2022 року, викликів до суду та копії рішення суду не отримувала, а тому не могла знати про розгляд справи. Зазначає, що заочне рішення суду від 21 грудня 2015 року підлягає скасування оскільки, заборгованість яку позивач просив суд стягнути не має чіткого значення сум по тілу кредиту, відсоткам, пені та комісії не зазначається та розрахунками наданим позивачем не підтверджується. Виходячи з того, що хоча в заяві позичальника на отримання кредиту зазначено, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, однак указані Умови не містять підпису відповідача. Будь-яких доказів які б підтверджували, що саме із цими Умовами ознайомлений відповідач, підписуючи анкету-заяву в матеріалах справи немає. А тому вважати, що на підставі цих Умов та Правил позичальнику нараховувались відсотки, комісія, та штрафи є неправильними. В матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, а анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту на тих умовах, що описує позивач в позові. Зазначає, що виклики до суду на 16.11.2015 року та 21.12.2015 року не отримувала, та рішення суду також не надходило, що позбавило можливості відповідача скористатись своїми правами на подання відзиву на позов, заперечень та доказів, які мають значення для вирішення справи. Крім того вказала, що рішенням суду від 21 грудня 2015 року суд стягнув заборгованість станом на 30.06.2015 року по кредиту від 17.12.2007 року, останній платіж на погашення кредиту згідно з розрахунком заборгованості здійснено 28.07.2009 року, а тому вважає, що позивачем при зверненні до суду з позовом пропущено строк позовної давності. За таких обставин, просить суд поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 21 грудня 2015 року, скасувати зазначене заочне рішення, та призначити справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.54-58). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 січня 2022 року поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 грудня 2015 року, заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (а.с. 60). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 червня 2022 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 грудня 2015 року по справі № 404/7051/15-ц (номер провадження 2/404/3945/15) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором кредиту, задоволено. Заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором кредиту, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.76). Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 24452 від 06.09.2022 року), в якому остання заперечує проти позовних вимог, зазначає, що заборгованість яку позивач просить суд стягнути не має чіткого значення сум по тілу кредиту, відсоткам, пені та комісії не зазначається та розрахунками наданим позивачем не підтверджується, заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 червня 2013 року вже стягнута кредитна заборгованість на користь позивача за вищевказаним кредитним договором в сумі 37946,24 грн., та судовий збір в сумі 379,46 грн., тобто заборгованість по тілу кредиту стягнута рішенням № 404/3568/13-ц та не може бути стягнута повторно. Зазначає, що позивач просить суд стягнути заборгованість, яка виникла станом на 30.06.2015 року по кредиту від 17.12.2007 року. Останній платіж на погашення кредиту згідно з розрахунку заборгованості, наданому позивачем здійснено 28.07.2009 року, отже позивач пропустив строк позовної давності, який встановлений законом тривалістю у три роки. В заяві позичальника на отримання кредиту зазначено, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, однак указані Умови не містять підпису відповідача. Будь-яких доказів які б підтверджували, що саме із цими Умовами ознайомлений відповідач, підписуючи анкету-заяву в матеріалах справи немає. А тому вважати, що на підставі цих Умов та Правил позичальнику нараховувались відсотки, комісія, та штрафи є неправильними. В матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, а анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту на тих умовах, що описує позивач в позові. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позову, та застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності (а.с.80-85). Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.90, 93), в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилась, представником відповідача подано до суду заяви (вх. № 24452 від 06.09.2022 року; вх. № 6862 від 28.02.2023 року) про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, у задоволенні позовних вимоги просять відмовити в повному обсязі, із застосуванням строків позовної давності (а.с. 80; 91). Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України). Судом встановлено, що на підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17.12.2007 року відповідач, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000,00 доларів США, з базовою відсотковою ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору у розмірі 1,6 % в місяць із розрахунку 360 днів у році (а.с.12). Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 червня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 4 747, 43 (доларів США), що за курсом 7, 99 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 31.01.2013 року складає 37 946, 24 грн. за кредитним договором № б/н від 17.12.2007 року та судового збору в сумі 379, 46 грн. (а.с.6). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де зазначенов яких зазначено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитиний ліміт. Підпис цього договору являється прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.13-18). На підставі наведеного відповідачу на одній із кредитних карток починаючи з 21.12.2007 року встановлено кредитний ліміт в сумі 2000,00 доларів США, починаючи з 14.07.2009 року кредитний ліміт відповідача зменшено до 1830,00 доларів США, та починаючи з 15.10.2009 року кредитний ліміт відповідача знову зменшено до 1750,00 доларів США, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] (а.с.11). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач має залишок кредитної заборгованості за договором б/н від 17.12.2007 року, в сумі 1217,04 доларів США, з яких кредитна заборгованість в сумі 1136,43 доларів США, штраф (фіксована частина) в сумі 23,79 доларів США, штраф (процентна складова) в сумі 56,82 доларів США, (а.с. 7-9 на звороті), яку і заявив до стягнення позивач. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Положеннями частин першої та другої статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач підтвердила що підписана нею заява разом з Памяткой клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено, що відповідач ознайомилась та згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Твердження відповідача щодо не укладання кредитного договору та не отримання кредитного ліміту не беруться судом до уваги, оскільки у відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак відповідачем не доведено та не надано до суду доказів на спростування укладання кредитного договору, клопотань про проведення судової почеркознавчої експертизи, для доведення обставин відсутності кредитного договору також відповідачем не заявлялось. Крім того, отримання кредитного ліміту відповідачем та користування кредитним коштами, підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.12.2007 року, з якого вбачається, що відповідач користувалась кредитним коштами, при цьому на погашення кредиту сплачувала кошти не регулярно, з великими перервами та вносила незначні кошти (а.с.7-9). Водночас відповідач у відзиві на позов просить суд застосувати строк позовної давності. Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.12.2007 року останній платіж за кредитом відповідачем в сумі 7,98 грн. здійснено 12.04.2014 року (а.с.7-9), а позивач звернувся до суду з відповідним позовом 23 вересня 2015 року, тобто в межах встановленого строку. За таких обставин, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 17.12.2007 року в сумі 1136,43 доларів США, що за курсом 2101,5358 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 30.06.2015 року складає 23882,48 грн. Щодо стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в сумі 23,79 доларів США, та штрафу (процентна складова) в сумі 56,82 доларів США), суд зазначає таке. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України). Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 17.12.2007 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємну частину договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати штрафів, та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що викладено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). А отже відповідно, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Публічним акціонернит товариством комерційний банк «ПриватБанк`в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17 грудня 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23 вересня 2015 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в сумі 23,79 доларів США, та штрафу (процентна складова) в сумі 56,82 доларів США не можуть бути задоволені. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 1137,32 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 1136,43 доларів США, що за курсом 2101,5358 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 30.06.2015 року складає 23882,48 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1137,32 грн. (1136,43 доларів США, що за курсом 2101,5358 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 30.06.2015 року складає 23882,48 грн. х 100 % : 1217,04 доларів США, що за курсом 2101,5358 відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 30.06.2015 року складає 25576,56 х 1218,00 грн.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved