Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

06 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. 09 вересня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. 14.10.2022 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. 30.12.2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 11 січня 2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява. 25.01.2023 року ухвалою суду повернуто справу в підготовче провадження та прийнято уточнену позовну заяву про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом до розгляду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її баба (по лінії батька) [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на сертифікат на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності із земель колишнього КСП «Шлях Ілліча», розміром 8,27 в умовних кадастрових гектарах, серії ОД №027294, який виданий на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 01 серпня 1996 року №211 та зареєстрований 02.08.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №11. Земельна ділянка розташована на території Окнянської ОТГ Подільського району Одеської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не залишила, проживала сама і в шлюбі не перебувала. Як вказує позивач, між нею та бабусею склалися теплі стосунки, вони багато часу проводили разом, спілкувалися, жартували, згадували родичів, вона постійно допомагала бабусі по господарству, біля будинку і в будинку і бабуся завжди їй казала, щоб та не залишила хати без догляду після її смерті. Після смерті бабусі позивач протягом кількох років доглядала за будинком, проводила косметичні ремонти, користувалась городом і хатою, сплачувала податки. З часом з бабусиного будинку вона [ADDRESS] вона забрала собі посуд, подушки, ковдри, диван, килими, сервант, яким і зараз користується. Позивач зазначає, що вказане майно перейшло у її володіння і, таким чином, вона фактично прийняла спадщину після смерті бабусі. Однак вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що фактично прийняла всю спадщину після бабусі. Восени 2022 року представник старостинського округу в телефонній розмові повідомила їй про існування земельної частки (паю), яка належала її бабусі [PERSON] , і яка ще не оформлена як об`єкт цивільних відносин. Як зазначає позивач, зараз їй необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину і тому вона звернулась до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у видачі свіідоцтва про право на спадщину з огляду на відсутність правоустановчого документа на спадкове майно й необхідністю встановлення юридичного факту прийняття спадщини. Для вирішення цих питань їй було рекомендовано звернутись до суду. Таким чином, позивач вимушена звернутись до суду з зазначеним позовом та просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті бабусі [PERSON] , які відкрилась [INFO] ,та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті останньої, згідно із Сертифікатом серії ОД №027294, який виданий на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області №211 від 01 серпня 1996 року. 13 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримала свою позовну заяву, доповнивши, що інших спадкоємців на дане спадкове майно немає, її рідні брати вже померли і вона є єдиною спадкоємицею після смерті баби, і спадщину вона фактично прийняла. Коли бабуся померла, то вона, разом зі своїми братами, здійснювала поховання бабусі і все, що пов`язане з цим, доглядала за будинком, де жила бабуся, робила в будинку косметичні ремонти, обробляла город, крім цього, забрала з будинку побутове майно, таке як посуд, подушки, ковдри, диван, чим користується до цього часу. У подальшому позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про подальший розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.94/. Тому судове засідання проведено у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представник відповідача Окнянської селищної ради Одеської області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву визнає та проти задоволення позову не заперечує/а.с.86, 97, 100/. Тому судове засідання проведено у відсутність представника відповідача Окнянської селищної ради Одеської області, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідків та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 01.08.1996 року, на підставі розпорядження Красноокнянської РДА Одеської області №211 від 01.08.1996 року [PERSON] набула право на земельну частку (пай) із земель КСП «Шлях Ілліча» як член КСП /а.с.21-31/; Згідно з довідкою Головного Держгеокадастру в Одеській області, на ім`я [PERSON] видавався сертифікат серія ОД № 027294, площа 8,27 умовних кадастрових гектарів, на право на земельну частку (пай) на території Красноокнянської селищної ради Одеської області із земель КСП «Шлях Ілліча», який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються 02.08.201996 року, за № 11 на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області №211 від 01.08.1996 року /а.с.19/; [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] /а.с.14/; Таким чином, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), із земель КСП «Шлях Ілліча» смт Окни Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №027294, виданого на ім`я [PERSON] . Зазначений сертифікат було втрачено, про що в газеті «Красноокнянський вісник» (№26 від 30.07.-05.08.2022 року) поміщено відповідне оголошення /а.с.20/. За інформацією, наданою Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, державний акт на право власності на земельну ділянку на території Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД №027294 на ім`я [PERSON] не виписувався та не видавався /а.с. 32/. Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, розмір земельної частки (паю) на території Окнянської (Красноокнянської) селищної ради Подільського (Красноокнянського) району Одеської області по КСП «Шлях Ілліча» становить 8,27 умовних кадастрових гектарах, вартість земельної частки (паю) становить 191058,83 грн. /а.с.33/. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , та помер [INFO] /а.с.12, 13/. Позивач є донькою [PERSON] /а.с.11/, тобто онукою померлої [PERSON] .. Згідно з довідкою Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області від 08.07.2022 року № 02-22/2090, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вибула в зв`язку зі смертю [INFO] і на день її смерті за вказаною адресою, крім неї, ніхто не зареєстрований /а.с.15/. Позивач зверталася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак державним нотаріусом позивача було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що нею був пропущений шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини, а також у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно - сертифікату на земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду для вирішення зазначених питань у судовому порядку /а.с. 16/. Згідно із ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльностіі. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] померла раніше [INFO] , то при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як вбачається з наданих Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Інформаційнихї довідок зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалась, заповіти договори не сладались /а.с.17, 18, 101, 102, 103/. Тобто ,із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ніхто не звертався та відомості про наявність спадкоємців, які відповідно до ст.535 ЦК УРСР мають право на обов`язкову частку, в нотаріальній конторі відсутні. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з померлою [PERSON] проживала по сусідству, знала її добре і що остання була бабусею позивача. Їй відомо, що поховання померлої бабусі здійснювала позивач, потім забрала речі з будинку, а решту продала, в тому числі і будинок. Свідок [PERSON] в судовому засідання підтвердив, що позивач є онукою померлої [PERSON] , яку він добре знав, зазначивши, що позивач часто навідувалась до бабусі і після її смерті бувала у будинку [PERSON] та користувалась городом. Поховання бабусі позивач здійснювала разом зі своїми братами, які, як йому відомо, теж померли. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини та втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 20/5 від 03.03.2004, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину, оскільки вступила у володіння та користування майном померлої [PERSON] , тому приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підлягають задоволенню. При цьому інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 3.1 Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. П. 4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, судом встановлено, що позивач, згідно зі ст.ст.548,549 ЦК УРСР, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, а також зважаючи на визнання позову відповідачем та відсутність інших спадкоємців, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів третіх осіб, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, яке залишилось після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.182 ЦК України роз`яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну ділянку/. Так як останній день строку, протягом якого суд зобов`язаний виготовити повний текст рішення припав на вихідний день( 23 квітня 2023 року) , то повне судове рішення виготовлене в перший робочий день- 24 квітня 2023 року .

Outcome: approved