Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Горбатюк Валерій Володимирович, за участю заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що заявниця є матір`ю [PERSON] та бабусею малолітньої [PERSON] . Заявниця станом на теперішній час, як внутрішньо переміщена особа проживає за адресою [ADDRESS] . До останнього часу малолітня дитина [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Однак, 17.03.2023 близько 23 год. в квартирі, що за адресою [ADDRESS] , [PERSON] нанесла своїй доньці [PERSON] тілесні ушкодження, внаслідок чого за вказаним фактом відділ поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 18.03.2023 розпочав досудове розслідування кримінального провадження №12023025020000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Малолітня [PERSON] була передана для подальшого проживання бабусі [PERSON] . Водночас Служба у справах дітей Вінницької міської ради готує позовну заяву про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. 24.03.2023 [PERSON] зателефонувала матері [PERSON] та висловила на її адресу погрози фізичного та психологічного впливу у зв`язку з перебування малолітньої [PERSON] за місцем проживання [PERSON] . У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, [PERSON] приїхала до квартири де проживає заявниця, а саме за адресою: [ADDRESS] та без згоди заявника намагалась проникнути до квартири, висловлюючи при цьому погрози на адресу [PERSON] . Працівники поліції, які прибули за викликом [PERSON] винесли терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] від 24.03.2023 серія АА №093934, із забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; а також забороною в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесено строком на 10 діб, тобто до 03.04.2023. З огляду на зазначені обставини щодо вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо своєї матері [PERSON] , остання, як особа, яка постраждала від домашнього насильства, потребує захисту відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому заявник просила ухвали рішення, яким видати обмежувальний припис щодо тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] , у вигляді заборони: наближатися на визначену відстань (100 метрів) до місця проживання (перебування) та роботи [PERSON] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник - адвокат Горбатюк В.В. вимоги заяви підтримали, просили заяву задовольнити з підстав зазначених у заяві. Заявниця [PERSON] \~суду пояснила,\~що її\~донька [PERSON] \~17.03.2023\~жорстоко побила\~свою малолітню\~доньку [PERSON] .\~Крім того,\~ [PERSON] \~била свою\~матір,\~виражалася в\~її адресу\~нецензурними словами,\~погрожувала.\~Такі неправомірні\~дії зі\~сторони доньки\~ [PERSON] \~мали місце\~неодноразово,\~однак раніше\~з цього\~приводу до\~правоохоронних органів\~заявниця не\~зверталась. Також пояснила,\~що її\~донька [PERSON] \~ніде не\~працює,\~є наркозалежною\~особою,\~внаслідок чого\~її неодноразово\~було притягнуто\~до адміністративної\~відповідальності за\~ст.\~130\~КУпАП.\~Протягом останніх\~двох років\~ [PERSON] \~поводить себе\~вкрай агресивно. На даний час дитина [PERSON] проживає із заявницею, перебуває на її утриманні. Дитина перебуває у пригніченому стані, боїться матері та не бажає з нею а ні проживати, а ні спілкуватись. Батько [PERSON] на даний час проживає в російській федерації, куди виїхав ще в 2014 році та контакту зі своєю донькою не підтримує. Враховуючи прояви агресії та жорстокості [PERSON] як до своєї малолітньої доньки, так і до своєї матері, заявниця побоюється за своє життя і здоров`я та своєї онуки, а тому звернулась до суду із вказаною заявою. Заінтересаована особа [PERSON] до судового засідання не з"явилася, повідомлялася судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки №620198 від 22.06.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання заявника [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як зазначила заявник, заінтересована особа [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , а відповідно онукою заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно характеристики Комунального закладу «Вінницький ліцей №31», малолітня [PERSON] є ученицею 5 Є класу. Мати [PERSON] майже не займається вихованням доньки, пояснюючи це зайнятістю на роботі та поблажливим ставленням до дівчинки. Батьківських зборів у школі не відвідує, спілкування з класним керівником часто уникає. На спілкування дитини з психологом та соціальним педагогом мати згоди не надає. Відповідно до довідки КНП Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня ВОР від 18.03.2023, [PERSON] 18.03.2023 поступила до лікарні з діагнозом: Політравма, закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Множинні забійні садна обличчя. Забій м`яких тканин грудно-поперекового відділу хребта, забій кісток тазу. Госпіталізація ЧПХ. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.03.2023 вбачається, що 18.03.2023 за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження №12023025020000111 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставинами якого [PERSON] просила прийняти міри до своєї доньки [PERSON] , [INFO] , яка нанесла тілесні ушкодження своїй доньці [PERSON] [INFO] , близько 23 год. 17.03.2023 за адресою: [ADDRESS] . Постановою дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП України у Вінницькій області Шамкової В.О. залучено [PERSON] до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023025020000111 від 18.03.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як законного представника [PERSON] у зв`язку з проведенням слідчих дій. Постановою дізнавача СД ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, лейтенанта поліції В. Шамкової в межах кримінального провадження №12023025020000111 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України призначено судово медичну експертизу характеру та важкості тілесних ушкоджень, які мають місце у [PERSON] , яку станом на час розгляду цієї справи не завершено. Свідок [PERSON] , яка допитана в межах цього ж кримінального провадження, повідомила, що 17.03.2023 близько 22 год. 40 хв. вона з чоловіком вийшли з під`їзду за місцем проживання та почули, що на 10 поверсі, в квартирі, яка здається подобово, чутно голосні звуки. Піднявшись до квартири [ADDRESS] , що на 10 поверсі прислухалась до шуму. Біля дверей квартири [ADDRESS] було вже добре чутно звуки ударів, крики та плач дитини. Свідок намагалась потрапити до квартири, але дверей ніхто не відчиняв. Під дверима свідок чула, що кричала дитина, яка просила щоб мати її не била. Виходячи зі звуків ударів вона розуміла, що у квартирі дитину б`є мати, а тому вона викликала поліцію. Поки чекали поліцію, з квартири було чутно благання дитини до матері припинити побиття, однак звуки ударів не припинялись. Коли приїхала поліція та вона разом з працівниками зайшла до квартири то побачила дитину, яка була дуже налякана та плакала. На відкритих ділянках тіла дитини свідок бачила «свіжі» синці та садна. При спілкуванні з дитиною остання повідомляла, що її била матір руками та ногами. Причини такого побиття дитина не пояснила. Також дитина повідомляла, що в ході побиття вона благала матір припинити її бити, однак мати ставала ще агресивнішою та била сильніше. Діставшись до дверей дитина покинула квартиру, а коли приїхала швидка медична допомога, дитину передали лікарям. Коли дитина ще перебувала в квартирі мати намагалась наблизитись до неї, але дитина починала плакати ще більше та просила не пускати до неї матір. Таку поведінку дитина пояснювала тим, що мати її вб`є. Про вказану подію свідок повідомила бабусю дитини, яка дуже швидко приїхала та поїхала в лікарню разом з дитиною. В письмових поясненнях малолітньої [PERSON] , які відібрані працівниками поліції безпосередньо після виявлення факту побиття, остання повідомила, що 18.03.2023 її безпричинно побила матір. Мати била її руками, ногами об стіл. Волосся брала в руки та відтягувала за нього. Також мати била об стіл та плитку, під час чого дитина просила матір побиття припинити, однак мати на прохання дитини припинити побиття не реагувала. У письмових поясненнях [PERSON] зазначила, приблизно о 22.40 год. вона повернулась до квартири за адресою: [ADDRESS] , яку винаймала з донькою та побачила доньку зі своїм хлопцем [PERSON] , через що розізлилась та взяла доньку за волосся і скинула з ліжка, після чого за волосся потягнула її до ванної кімнати та вдарила декілька разів долонею своєї руки по обличчю. [PERSON] вибігла з ванної, намагаючись втекти, але вона тримала її за волосся та не дала змоги це зробити, тому донька впала у ванній та вдарилась обличчям об плитку, а піднявшись вибігла з квартири та побігла до сусідів, а вони викликали працівників поліції та медичну допомогу. Згідно термінового заборонного припису від 24.03.2023 винесеного стосовно кривдника [PERSON] , виданого органом поліції, заборонено [PERSON] вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постраждалою особою зазначено [PERSON] , яка постраждала від насильства психологічного характеру, яке чинилось [PERSON] . Станом на час винесення вказаного заборонного припису малолітня [PERSON] проживала разом [PERSON] . Згідно постанов Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2021, 06.04.2021, від 24.02.2021 у справах: №127/294/21; №127/2711/21; №127/284/21 судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а так само за відмову від проходження огляду на предмет виявлення у неї, як водія, стану наркотичного сп`яніння. Необхідність видачі обмежувального припису заявник [PERSON] обґрунтовувала тим, що її донька [PERSON] неодноразово вчиняла фізичне насильство відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] та відносно заявника, однак із заявами щодо неправомірних дій заявниця не зверталася. Крім того, онука проживає із заявницею, дуже боїться матері, знаходиться в пригніченому стані внаслідок побиття, а [PERSON] намагалася забрати малолітню доньку [PERSON] всупереч волі дитини, тому заявник побоюється продовження [PERSON] вчинення фізичного насильства відносно неї та її онуки. Відповідно до пункту першого частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 07 грудня 2017 року №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на ньогообов`язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкоду у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи доводи заявника суд зазначає наступне. Відповідно до довідки КНП Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня ВОР від 18.03.2023, [PERSON] 18.03.2023 поступила до лікарні з діагнозом: Політравма, закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Множинні забійні садна обличчя. Забій м`яких тканин грудно-поперекового відділу хребта, забій кісток тазу. Госпіталізація ЧПХ. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.03.2023 вбачається, що 18.03.2023 за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження №12023025020000111 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставинами якого [PERSON] просила прийняти міри до своєї доньки [PERSON] , [INFO] , яка нанесла тілесні ушкодження своїй доньці [PERSON] [INFO] , близько 23 год. 17.03.2023 за адресою: [ADDRESS] . Вказане кримінальне провадження перебуває в стадії досудового розслідування. На даний час малолітня [PERSON] проживає разом з заявником по справі [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2023 видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] і встановлено такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на неї такі обов`язки: - обмежити, на період дії цього обмежувального припису, спілкування [PERSON] з постраждалою дитиною [PERSON] ; - заборонено [PERSON] наближатися менш ніж на 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та до місця навчання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку. Встановлено строк дії обмежувального припису - 6 (шість) місяців. Згідно термінового заборонного припису від 24.03.2023 винесеного стосовно кривдника [PERSON] , виданого органом поліції, заборонено [PERSON] вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постраждалою особою зазначено [PERSON] , яка постраждала від насильства психологічного характеру, яке чинилось [PERSON] . Станом на час винесення вказаного заборонного припису малолітня [PERSON] проживала разом [PERSON] . Враховуючи в сукупності встановлені фактичні обставини справи та надані докази, суд вважає, що [PERSON] може повторити домашнє насильство по відношенню до своєї матері [PERSON] , з якою проживає малолітня дочка кривдниці [PERSON] , оскільки після подій, що стались 17-18.03.2023 [PERSON] шукає шляхи повернення дитини всупереч волі дитини. При цьому також суд враховує, що у ст. 3 Конституції України сформульовано принцип, за яким людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно із ст. 27, 28 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Суд вважає, що заявником доведено належними доказами ризики повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно постараждалої особи - своєї матері [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому необхідно застосувати до [PERSON] запропоновані заявником спеціальні заходи протидії домашньому насильству. Застосування таких заходів в повній мірі відповідає інтересам [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] , яка на даний час проживає із заявником та перебуває на її утриманні, дитина боїться матері, не бажає з нею бачитись та спілкуватись та відповідно заявник і дитина бояться повторення неправомірних дій з боку [PERSON] . Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved