Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 91 637,81 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 916,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.02.2021 року о 21 год. 30 хв. в місті Києві на проспекті Академіка Глушкова, 3 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застрахована не була, та транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та під керуванням останнього. Зазначена ДТП мала місце з вини [PERSON] , внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби. Відповідно до звіту № 0203 про визначення вартості матеріального збитку марки транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , складеного 02.03.2021 року СПД-фізичною особою [PERSON] на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу становить 89 637,81 грн. Таким чином, неправомірними діями Відповідача Позивачу завдано збитків в сумі 89 637, 81 грн., а також 2000,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Станом на час звернення до суду з позовом у цій справі збитки, завдані позивачу внаслідок ДТП, Відповідачем в повному обсязі не відшкодовано. За наведених обставин, звернувся до суду з позовною заявою. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 25.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції, до суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за указаною адресою», крім того відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08.02.2021 року о 21 год. 30 хв. на проспекті Академіка Глушкова, 3 в місті Києві мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застрахована не була та транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та під керуванням останнього. Зазначена ДТП мала місце з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 04.03.2021 року в справі про адміністративне правопорушення № 752/4815/21. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до звіту № 0203 про визначення вартості матеріального збитку марки транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , складеного 02.03.2021 року СПД-фізичною особою [PERSON] на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу становить 89 637,81 грн. необхідного для проведення відновлювального ремонт, з них 63792,99 витрати на відновлювальний ремонт, 25 844,82 грн. втрати товарної вартості автомобіля «Volkswagen Passat». Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За своєю правовою природою зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобов`язанням. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі - Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст. 1166, 1187 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і їй завдано шкоди. Згідно з ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При визначенні розміру майнової шкоди слід врахувати розмір такої шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правом потерпілих осіб. Під шкодою, що має бути відшкодована, слід розуміти втрату або зменшення блага потерпілих осіб внаслідок порушення їхніх прав або втрату нематеріальних благ (життя, здоров`я тощо) (постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Так, зі звіту № № 0203 про визначення вартості матеріального збитку марки транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , складеного 02.03.2021 року СПД-фізичною особою [PERSON] на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу становить 89 637,81 грн. При цьому, варто зазначити, що Відповідач визнала свою вину, що підтверджується Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року у справі № 752/4815/21. Оскільки сторона Відповідача не спростувала доводи Позивача і суд визнає надані позивачем докази щодо розміру майнової шкоди належними і допустимими, на користь Позивача підлягає стягненню вартість матеріального збитку понівеченого автомобіля у розмірі 89 637,81 грн. Крім того, з метою встановлення розміру шкоди, позивачем було залучено суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 2 000,00 грн., факт виплати підтверджується копією квитанції № 2499413 від 01.03.2021 року Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню витрати на складення звіту у розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, що з [PERSON] , як винної у ДТП особи, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, підлягає стягненню на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 91637,81 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 916,40 грн.

Outcome: approved