Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

07 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському рійоні Одеського міського управління юстиції 15 грудня 2015 року, серія [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис № 2237. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що з 15 грудня 2015 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В період шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, причиною цього є різні погляди на життя, а також виникаючі між ними сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, втрачено почуття любові та поваги. Ухвалою судді від 24.02.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання, в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішуючи питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суддя керувався положеннями ч.6 ст.\~19\~та ч.1 ст.\~274 ЦПК України, якими, в свою чергу, передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, серед іншого, малозначні справи, а саме: справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 27 березня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Шляпіної Л.М. на адресу суду надійшла заява, в якій вона просила постановити ухвалу, якою призначити до розгляду справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за правилами загального позовного провадження. Крім того, 29 березня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Шляпіної Л.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача зазначила, що з викладеними у позовній заяві фактами не згодна. 04 квітня 2023 року від представник відповідача [PERSON] адвоката Шляпіної Л.М. на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просить об`єднатив одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (справа № 947/4482/23) та позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (справа № 947/7941/23) та призначити єдиний номер справі № 947/4482/23. 06 квітня 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Дімов Юрій Петрович надав до суду відповідь на відзив Відповідача, в якому зазначив, що позвач вважає обгрунтування Відповідача у відзиві на позовну заяву такими, що жодним чином не впливають на предмет спору, і не спростовують намір Позивача розірвати шлюб з Відповідачем. Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Шляпіної Л.М. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про об`єднання справ в одне провадження було відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] \~адвокат Дімов\~Юрій Петрович в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] позовну заяву визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, однак, заперечувала проти часу припинення шлюбних відносин та причин розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському рійоні Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складно актовий запис № 2237. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] , та жінки [PERSON] , й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). Разом з тим, суд зазначає, що час припинення між сторонами шлюбних стосунків та причини їх погіршення не відноситься до предмету доказування у даній справі та можуть бути встановлені, за потреби, в іншій справі, враховуючи, що сторони шляхом укладання нотаріально посвідчених договорів вже узгодили питання щодо місця проживання дитини і участі у її вихованні та утриманні, поділу спільного майна пожружжя, припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на квартиру. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved