Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач 19.11.2020 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ситнікової Юлії Дмитрівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, треті особи: [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук Оксана Геронівна та просить: - визнати противними та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію про право власності за № 54608020 від 16.10.2020 за ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІ ФЛОУ», код ЄДРПОУ 42739750 на чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 93484551101) прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколою Володимировичем, що є підставою для припинення права власності за ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІ ФЛОУ», код ЄДРПОУ 42739750 та поновити запис про право власності за [PERSON] на чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 93484551101); - визнати протиправним та скасувати рішення про видачу дублікату Договору іпотеки номер 281, виданий 13.10.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д.; - визнати протиправним та скасувати договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 3316, виданий 28.11.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С. та запис про обтяження: №36682964, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] придбала квартиру у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Продавець [PERSON] стверджувала, що на момент укладення договору квартира не перебувала під арештом, забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не перебуває під заставою, треті особи не мають прав на квартиру. На час посвідчення договору в державних реєстрах була відсутня інформація про зареєстровані обтяження, іпотека була припинена ще 30.10.2013. Більше того, при укладення договору був присутній представник банку, який надав лист з інформацією про те, що станом на 29.12.2015 заборгованість за кредитним договором №ОАВ-ПЖ-0306-8-1 на балансі ПАТ «БГ Банк» відсутня. Після придбання квартири [ADDRESS] було зроблено реконструкцію, зараз квартира перебуває на стадії завершення ремонтних робіт. В квартирі проживає позивачка з сином та іншого житла немає. Втім, позивачу стало відомо, що її квартира 13.10.2020 зареєстрована за ТОВ «Мані Флоу» на підставі дублікату договору іпотеки та договору про відступлення права вимоги. В реєстрі зазначено, що майновим поручителем є [PERSON] , боржником є [PERSON] , а позивачка є іпотекодавцем. [PERSON] є добросовісним набувачем, вона не знала поручителя та боржника до укладення договору купівлі-продажу та жодних договорів з банком не укладала. За 5 років перебування квартири у власності до [PERSON] чи її сина жодного разу ніхто не звертався щодо квартири, ніяких листів не приходило. Крім того, при реєстрації права власності за відповідачем реєстратором було порушено Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2020 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.01.2021. До суду 11.01.2021 надійшов відзив ТОВ «Мані Флоу», згідно якого заперечує проти позову [PERSON] . В обґрунтування відзиву вказано, що ТОВ «Мані Флоу» став правонаступником ПАТ «БГ Банк» та отримав право вимоги до боржника [PERSON] та майнового поручителя [PERSON] . Втім, дізнався, що предмет іпотеки без згоди іпотекодержавтеля було відчужено на користь [PERSON] ТОВ «Мані Флоу» були направлені вимоги до позичальника, первісного іпотекодавця та правонаступника іпотекодавця про усунення порушень за кредитними та іпотечним договором, які були залишено без відповіді. Повторні вимоги також були залишені без відповіді, тому ТОВ «Мані Флоу» звернув стягнення боргу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. З позову вбачається, що саме [PERSON] ввела позивача в оману, оскільки знала, що квартира перебуває в іпотеці та знала про всі судові справи щодо кредитного та іпотечного договорів. Лист про відсутність боргу від банку на думку відповідача, не може бути належним доказом, оскільки це не документ первинного бухгалтерського обліку. Те, що позивачка не отримувала листа від ТОВ «Мані Флоу» свідчить виключено про умисне ухилення позивача від отримання поштової кореспонденції. ТОВ «Мані Флоу» не порушило вимоги закону щодо мораторія, адже іпотечний договір містив застереження, яке надавало право відповідачу задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Первісний іпотекодавець порушив умови іпотечного договору та відчужив предмет іпотеки без згоди банку, тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню. У підготовче засідання 27.01.2021 учасники справи не з`явилися, представник позивача подала клопотання про перенесення засідання. Розгляд справи відкладення на 30.03.2021. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Абухін Р.Д.) від 09.11.2020 було задоволено заяву представника [PERSON] - [PERSON] про вжиття заходів забезпечення до подачі позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та заборона вчинення будь-яких дій. Така ухвала залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01.06.2021. Ухвалою від 25.03.2021 залишено без задоволення клопотання ТОВ «Мані Флоу» про застосування заходів зустрічного забезпечення. Ухвалою від 26.03.2021 залишено без розгляду заяву представника ТОВ «Мані Флоу» Сподіна В.С. про проведення судового засідання в режимі відеоконфернції. У підготовчому засіданні 30.03.2021 проведеному за участі представника позивача [PERSON] було задоволено заяву про виклик та допит свідка та заяви про витребування доказів, з метою отримання витребуваних доказів у засіданні оголошено перерву до 26.05.2021. До суду 20.04.2021 надійшов лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовської В.С. згідно якого надає матеріали реєстраційної справи, просить відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за її відсутності. До суду 30.04.2021 надійшли витребувані докази від Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради. Ухвалою від 19.05.2021 відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «Мані Флоу» про участь у судового засіданні в режимі відеоконференції. У підготовчому засіданні 26.05.2021 було задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка [PERSON] та з метою повторного направлення ухвали про витребування доказів для виконання приватному нотаріусу Журавель М.В. розгляд справи відкладено до 30.06.2021. У підготовчому засіданні 30.06.2021 ухвалено повторно направити ухвалу про витребування доказів від 30.03.2021 для виконання та відкладено розгляд справи до 25.08.2021. У підготовчому засіданні 25.08.2021 в результаті проведених підготовчих дій було ухвалено повторно направити ухвалу про витребування доказів для виконання та закрити підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 28.10.2021. До суду 25.08.2021 надійшов лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В., згідно якого повідомив про неможливість надати витребувані докази, у зв`язку з поверненням документів заявнику. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 28.10.2021 та подання представником позивача заяви про відкладення, розгляд справи відкладено на 02.12.2021. У зв`язку зі зайнятістю головуючого в іншій цивільній справі №522/21701/20 судове засідання 02.12.2021 було відкладено на 21.01.2022. У судовому засіданні 21.01.2022 [PERSON] надавала показання як свідок попереджена при кримінальну відповідальність та приведена до присяги. У засіданні було змінено порядок дослідження доказів, спочатку дослідження письмових доказів, потім допит свідків. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] надали вступне слово. Представник ТОВ «Мані Флоу» Колесніченко Б.В. також надав вступне слово. Суд дослідив письмові докази та з метою виклику свідків було оголошено перерву до 03.03.2022. У судове засідання 03.03.2022 учасники справи не з`явилися, представник позивача звернулася до суду з заявою про відкладення розгляду справи. Заява була задоволена, розгляд справи відкладено на 12.04.2022. У судовому засіданні 12.04.2022 задоволено заяву представника ТОВ «Мані Флоу» про відкладення розгляд справи, наступне засідання призначено на 01.06.2022. У судове засідання 01.06.2022 з`явився представник ТОВ «Мані Флоу» Колесніченко Б.В., але засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по адміністративній справі №522/21865/21. Наступне засідання призначено на 20.07.2022. У судове засідання 20.07.2022 учасники справи не з`явилися, представник позивача та директор ТОВ «Мані Флоу» звернулися з заявами про відкладення розгляду справи. Заяви були задоволені розгляд справи відкладено на 08.09.2022. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 08.09.2022 та поданням ТОВ «Мані Флоу» заяви про відкладення, розгляд справи відкладено на 23.11.2022. До суду 23.11.2022 від ТОВ «Мані Флоу» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, заперечували щодо задоволення позову. У судовому засіданні 23.11.2022 представник позивача [PERSON] просив повернути розгляд справи на стаді підготовчого засідання з метою подання заяви про зміну предмету позову. Суд відклав розгляд справи до 06.12.2022 з метою надання часу представнику позивача для підготовки клопотання. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 06.12.2022 розгляд справи відкладено на 17.01.2023. Розгляд справи у судовому засіданні 17.01.2023 відкладено на 15.02.2023. У судовому засіданні 15.02.2023 суд задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] та повернувся до підготовчого засідання з метою вирішення питання про зміну предмету позову, адже Верховним судом було змінено висновки щодо належного способу захисту, які мають бути враховані судом на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України. Розгляд справи відкладено на 01.03.2023. До суду 15.02.2023 надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої також просить витребувати з незаконного володіння ТОВ «Мані Флоу» у власність [PERSON] нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з чотирьох кімнат, житловою площею 69,7 кв.м., загальною площею 92,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 93484551101. У підготовчому засіданні 01.03.2023 було прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 05.04.2023. Ухвалою від 17.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «Мані Флоу» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У судовому засідання 05.04.2023 представник позивача [PERSON] вказав, що позовними вимогами є первинні та ті, що заявлені в заяві про зміну предмету позову, підтримав заявлені позовні вимоги. Заяви про виклик свідків залишено без розгляду за заявою представника позивача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 29 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] передає у власність (продає), а [PERSON] приймає у власність (купує) квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В пункті 6 договору зазначено, що продавець гарантує, що Квартира, яка є предметом цього Договору, на момент його посвідчення, боргами за житлово-комунальні послуги та договором сервітуту не обтяжена, нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не заставлена, під податковою заставою, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, а також прав щодо неї у третіх осіб немає, в квартирі не зареєстровано малолітніх та неповнолітніх дітей, права малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, який продавець зобов`язаний утримувати за законом або договором, не порушено. Пунктом 10 договору передбачено, що відсутність будь-яких обтяжень (заборони, іпотеки, інші речові права) квартири підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також Витягами за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір купівлі-продажу посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №1032 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. (т.1 а.с.20-21). Права власності за [PERSON] того ж дня, 29.12.2015, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.22). З листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Новокової М.М. вбачається, що станом на 29.12.2015 заборгованість за кредитним договором №ОАВ-ПЖ-030608-1 на балансі ПАТ «БГ Банк» відсутня, у зв`язку чим просили вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Запис про реєстрацію відомостей про іпотеку, що виникла на підставі Іпотечного договору від 03 червня 2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Ситінковою Ю.Д. та зареєстрований в реєстрі за №2969 відповідно до якого в іпотеку було передано 4-х кімнату квартиру за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.38). З показань свідка [PERSON] вбачається, що при укладенні договору купівлі-продажу приходила продавець [PERSON] зі своїм адвокатом та представник банку до нотаріуса. Позивачка укладала договір через трейдера - агентство нерухомості «Прем`єр». Представник банку лист віддала [PERSON] та на прохання [PERSON] їй надали копію. [PERSON] запитала чи «чиста» квартира і їй всі підтвердили. Нотаріус перевірила по реєстру та засвідчила легальність правочину. На запитання представника позивача [PERSON] підтвердила, що нічого не знала про те, що квартира перебувала в залозі. Вказала, що придбана квартира є єдиним житлом позивачки. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколою Володимировичем 13.10.2022 внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за товариством з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» на підставі дублікату договору іпотеки №281 від 13.10.2020, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., вимог про усунення порушень (т.1 а.с.28-31). Відтак, 03 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого виступила квартира [ADDRESS] в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором №ОАВ-ПЖ-030608-1 від 03.06.2008. Договір посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №2970 приватним нотаріусом Ситніковою Ю.Д. (т.1 а.с.67-71). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року у справі №2/1522/12050/11 стягнуто з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Банк Перший» заборгованість за кредитним договором №ОАВ-ПЖ-030608-1 від 03.06.2008 у розмірі 4 020 215,55 грн. У задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено (т1 а.с.73-75). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2014 року було допущено поворот виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2012 року по цивільній справі №2-12050/11, вказавши, що ухвала є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності на нерухоме майно у вигляді 4-х кімнатної квартири [ADDRESS] (т.2 а.с.8). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2015 року у справі №2-12050/11 роз`яснено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 по цивільній справі №2-12050/11 про поворот виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2012, а саме вказано, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2014 про поворот виконання заочного рішення є підставою для: - внесення Запису про заборону відчуження нерухомого майна у вигляді 4-х кімнатної квартири [ADDRESS] ; - внесення Запису про реєстрацію відомостей про іпотеку, що виникла на підставі Іпотечного договору від 03.06.2008, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстровано в реєстрі №2969, відповідно до якого іпотеку було передано 4-х кімнатну квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с.76-78). 28 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Луньо Ілля Вікторович та товариством з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» було укладено Договір №11/2019-20 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно п.2.1. якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до Позичальника та Застоводавців та або Іпотекодавців, Поручителів зазначених у Додатках №1 до цього Договору (т.1 а.с.80-82). 28 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» Луньо Ілля Вікторович та товариством з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрований в реєстрі за №2969. Договір посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №3316 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. (т.1 а.с.84-85). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №2/1522/12050/11 від 10.03.2020 замінено стягувача з ПАТ «БГ Банк» на його правонаступника ТОВ «Мані Флоу» у справі за позовом ПАТ «БГ Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу за договором кредиту (т.1 а.с.86-87). 28.05.2020 ТОВ «Мані Флоу» звернулося до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. з заявою про державну реєстрації прав та їх обтяжень щодо поновлення в ДРРП реєстраційного запису про іпотеку в ЄРЗ №7318901 на підставі рішення суду (т.2 а.с.2). Приватним нотаріусом Войтовським В.С. 29.05.2020 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесено запис про іпотеку №36682741 з датою державної реєстрації - 03.06.2008 (дата укладення іпотечного договору), але зазначивши іпотекодержателем ТОВ «Мані Флоу» (правонаступник стягувача), а іпотекодавцем [PERSON] (власник майна) (т.2 а.с.11-12, 13). З реєстраційної справи №93484551101 наданої на виконання ухвали про витребування доказів стало відомо про розгляд справи №522/5046/15-ц Приморським районним судом м. Одеси, ухвалою якого 19.03.2015 було накладено арешт на спірну квартиру (т.1 а.с.143). З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Приморським районним судом м. Одеси у справі №522/5046/15-ц 09 вересня 2015 ухвалено рішення, яким визнано недійсним свідоцтво на квартиру [ADDRESS] , видане 01.07.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. Визнано за [PERSON] право власності на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , що складається в цілому з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 92,1 кв. м, житловою площею 69,7 кв. м. Витребувано з володіння Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» (Код ЄДРПОУ 20717958) на користь [PERSON] чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Вказано, що рішення є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (номер запису про право власності 8462587, індексний номер 18789158) зробленої 22.01.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. Вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2015 залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.12.2015 Також з реєстраційної справи вбачається наявність вимоги про усунення порушень за кредитним та іпотечними договорами складеними ТОВ «Мані Флоу» на ім`я [PERSON] (вих. №145 від 22.06.2020, вих №185 від 17.08.2020), [PERSON] (вих. №146 від 23.06.2020, вих. №186 від 17.08.2020), [PERSON] (вих. №147 від 23.06.2020, вих. №187 від 17.08.2020), жодна з яких не була отримана адресатами (т.2 а.с.160-171). Дублікат іпотечного договору також міститься в матеріалах реєстраційної справи (т.2 а.с.179-183). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України). Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України). Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року в справі № 522/14900/19 (провадження № 61-10361св22) вказано, що: «можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17). Таким чином, при укладення оплатного договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] позивачка не знала та не могла знати про існування не погашеної іпотеки, адже в договорі відзначено, що і власник підтвердив обставини відсутності заставних зобов`язань і нотаріус перевірив та підтвердив відсутність обтяжень на квартирі. [PERSON] приведена до присяги вказувала, що при укладення договору, у нотаріуса їй всі говорили про те, що квартира «чиста». З огляду на вищевикладене, суд дійшов переконливого висновку, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] . У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) зроблено висновок, що: «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо». Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Про добросовісність набувача [PERSON] може також свідчить її постійне проживання в квартирі з моменту придбання, тобто вже більше 7 років. Щодо реєстрації права власності за ТОВ «Мані Флоу». Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»). За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Приписами статті 36 Закону № 898-IV (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Протягом дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат", крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця. Як вказувалося вище з реєстраційної справи вбачається, що вимоги ТОВ «Мані Флоу» не були отримані адресатами, зокрема лист адресований [PERSON] повернувся з відміткою працівника пошта «досилається за місцем обслуговування» (т.2 а.с.164,165). Одне рекомендоване повідомлення відправлене [PERSON] повернулося з відміткою «за закінченням строку зберігання» (т.2 а.с.170). Відомостей щодо повернення рекомендованих повідомлень направлених [PERSON] не міститься взагалі. Таким чином, посилання представника ТОВ «Мані Флоу» на те, що він виконав вимоги закону щодо надіслання вимоги про усунення порушень за кредитним та іпотечним договором спростовуються матеріалами справи, а відзначені вище сповіщення не відповідають вимогам п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Підпуктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який був чинний станом на реєстрацію іпотеки та права власності на квартиру за ТОВ «Мані Флоу») передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Тому, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який був чинний станом на реєстрацію іпотеки та права власності на квартиру за ТОВ «Мані Флоу») ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Тому, реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «Мані Флоу» була незаконною, оскільки квартира [ADDRESS] загальною площею 92,1 кв.м. використовується як місце постійного проживання позивачем, не могла бути примусово стягнута (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності за ТОВ «Мані Флоу». З огляду на вищевикладене, зважаючи на протиправність реєстрації права власності за ТОВ «Мані Флоу», враховуючи добросовісність [PERSON] як набувача квартири, позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про скасування, поновлення записів в реєстрі та витребування майна з незаконного володіння відповідача підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про скасування рішення про видачу дублікату Договору іпотеки та договору про відступлення прав вимог, суд відмовляє у задоволенні позову, адже такі вимоги не є ефективним способом захисту, а задоволених позовних вимог достатньо для відновлення порушеного права позивача. Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). На підставі вищевикладеного, суд дійшов переконливого висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] .

Outcome: partial