Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів та просив суд визнати за [PERSON] майнові права на об`єкт інвестування, а саме: квартиру загальною площею 81,6 кв. м, на четвертому поверсі в під`їзді 9 за договором купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому від 04 вересня 2019 року №1-04/09/2019 в незавершеному будівництвом будинку [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 2610100000:08:002:0039). Позов обґрунтовано тим, що 04 вересня 2019 року між позивачем, як покупцем, та Приватним підприємством «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», як продавцем, було укладено Договір № 1-04/09/2019 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому. Продавець (тобто, ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ») зобов`язалось передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, що буде створений в майбутньому, описаний в п. 1.2 цього Договору квартиру площею 81,6 кв. м на четвертому поверсі в під`їзді 9 за будівельною адресою - [ADDRESS] , а покупець зобов`язався прийняти об`єкт та оплатити його вартість відповідно до умов даного Договору. Згідно з п. 2.1. Договору, загальна вартість об`єкту на момент укладення цього Договору становить суму в розмірі гривневого еквіваленту 35 251,2 (тридцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят один долар США та двадцять центів) за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати. На виконання умов договору позивач оплатив 856 300 (вісімсот п`ятдесят шість тисяч триста) гривень, згідно з п. 1. Таблиці, п. 2.2. Договору, що підтверджується квитанцією від 04.09.2019 р. № 44121803. Позивачем в повному обсязі виконано зобов`язання з оплати вартості квартири площею 81,6 кв.м. в під`їзді 9 за будівельною адресою: [ADDRESS] , однак ПП «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» свої зобов`язання щодо передачі цієї квартири у власність [PERSON] не виконує, будівництво будинку не завершує, в експлуатацію його не введено, що ставить під сумнів можливість належного виконання ним своїх зобов`язань за Договором. Щодо вимог до відповідача ТОВ «НІРА», вказав що 08.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НІРА" (суперфіціар) та Товариство з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" (суперфіціарій) уклали договір суперфіцію №1. На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2610100000:08:002:0039, площею 3,8367 га по [ADDRESS] , що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 08.08.2019 року. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 р. у справі № 909/858/21 було частково задоволено позов ТОВ «НІРА» до ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» про розірвання Договору суперфіцію, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації та припинення права на забудову яке за даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 13.10.2022 року. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що відповідачами порушені його права та інтереси на отримання об`єкту інвестування, що підтверджується неналежним виконанням своїх обов`язків по договору, а тому він змушений звернутись до суду. Відповідач, приватне підприємство «М ГРУП ХОТКЕВИЧА» правом на подання відзиву не скористалось, не забезпечило в судове засідання явку свого представника. Відповідачем, ТОВ «НІРА» подано письмові пояснення. За змістом якого позовні вимоги вважає необґрунтованими, з наступних правових підстав. По-перше, позивачем подано позов до ТОВ «НІРА», як до неналежного відповідача у даній справі, оскільки, будь-яких відносин, зокрема, зобов`язальних, між ТОВ «НІРА» і позивачем - [PERSON] не було і немає. Так само немає й речово-правових відносин між позивачем і ТОВ «НІРА». ТОВ «НІРА» жодним чином та в будь-який спосіб не порушувало, не оспорювало, не визнавало майнові права позивача на об`єкт інвестування, що вказаний у позовній заяві. Також, вказує, що право власності на нерухоме майно може бути зареєстроване лише на такий об`єкт, який прийнятий в експлуатацію, тобто будівництво якого завершене. Зважаючи на те, що ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» будівництво багатоквартирного будинку не завершено, такий будинок не введений в експлуатацію, то право власності на квартиру в такому нествореному (не збудованому) будинку не може бути зареєстроване. В позивача відсутні правові підстави, щодо визнання майнових прав на об`єкт інвестування та обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, в силу того, що будинок не введено в експлуатацію. Тому прийняття рішення суду про визнання майнових прав на квартиру в не збудованому будинку жодним чином не дозволить позивачеві набути та оформити право власності та таку квартиру, як це зазначає позивач. Позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів що його майнове право оспорюється, або не визнається, що не відповідає суті змісту статті 392 ЦК України. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав наведених в ньому. Представник відповідача ТОВ «НІРА» заперечив позов в повному обсязі з підстав, що вказані в поясненнях. Вказав, що будинок збудований, проте не введений в експлуатацію, наразі представнику не відомо хто є забудівником земельної ділянки, не відомо чи припинено право Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" на забудову земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, площею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач ПП «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» про розгляд справи повідомлено у спосіб визначений процесуальним законом, клопотань щодо реалізації прав суду не подано, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виконання умов договору. Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року між [PERSON] , як Покупцем та Приватним підприємством «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», як продавцем було укладено Договір № 1-04/09/2019 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому. Згідно з пунктом 1.1 зазначеного договору Продавець зобов`язувався передати у власність Покупця об`єкт нерухомого майна, що буде створено ним у майбутньому, описаний у п.1.2. даного договору, а Покупець зобов`язувався прийняти квартиру та оплатити її вартість у відповідності до умов Договору. Пунктом 1.2. Договору визначено, за даним договором у власність Покупця передається нерухоме майно, що буде знаходитись в житловому будинку в м. Івано-Франківськ (будівельна адреса: вул. Комунальна 3) у відповідності до опису: вид нерухомого майна\~ - квартира, в 9 під`їзді, на 4 поверсі, площею 81.6 кв.м. Пунктом 2.1. Договору визначено, що загальна вартість Об`єкту на момент уклад договору становить суму у розмірі гривневого еквіваленту 35251,2 доларів США курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати. У пункті 2.2. Договору зазначено, що покупець сплачує вартість об`єкта національній валюті України за наступним графіком: до 04.09.2019 р. в сумі 856300 гривень, що становить 34252 доларів США. До 27.12.2019 року гривневий еквівалент 999,2 доларів СШ, за курсом купівлі\~ долару США в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати. На виконання умов договору 04 вересня 2019 р. позивач оплатив повну вартість об`єкта у вигляді внеску оплати за квартиру, в розмірі 856300 гривень, що підтверджується квитанцією №44121803. А також сплачено за договором 20 грудня 2019 року 23081,52 гривень, що підтверджується квитанцією №46820212. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року у справі №909/858/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" про розірвання договору, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації та припинення права на забудову земельної ділянки, стягнення грошових коштів у сумі 1787038 грн 75 коп. задоволено частково. Розірвано договір суперфіцію №1 від 08.08.2019 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю "НІРА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент". Товариство з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" зобов`язано повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "НІРА" земельну ділянку кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, площею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Комунальна, 3. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА" 1787038 грн 75 коп. заборгованості з плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, площею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Комунальна, 3. Скасовано державну реєстрацію права Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" на забудову земельної ділянки (суперфіцій) щодо земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, площею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про інше речове право: 32841556, дата, час державної реєстрації 13.08.2019 16:31:54. В частині позовних вимог про припинення права Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" на забудову земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, площею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Комунальна, 3. - відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "М Груп Девелопмент" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА" 33615 грн 58 коп. судового збору. Вимоги до відповідача ПП «М Груп Девелопмент» є обґрунтованими з огляду на наступне. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява № 44277/98). В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15,від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. З огляду на вказане, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Верховним Судом в постановах неодноразово висловлювалась правова позиція згідно якої у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19. Відповідно до пунктів 84 та 94 Постанови ВП ВС від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 в частині що: "в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування." Тому, не обґрунтованими є посилання представника відповідача ТзОВ «Ніра» на те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки прийняття рішення суду про визнання майнових прав на квартиру в не збудованому будинку жодним чином не дозволить позивачеві набути та оформити право власності та таку квартиру, як це зазначає позивач, а позивач зможе набути право власності на майнові права на квартиру. Суд дійшов до переконання, що позивачем обрано єдиний ефективний спосіб захисту порушеного права, окрім цього безпосередньо представником ТОВ «НІРА» в судовому засіданні надано пояснення про те, що будинок збудовано. Також, як встановлено судом, в рішенні Господарського Івано-Франківської області 14.09.2022 року суд дійшов висновку про те, що з укладеного між сторонами договору суперфіцію №1 від 08.08.2019 ТОВ "НІРА" (суперфіціар) надало, а ТОВ"М Груп Девелопмент" (суперфіціарій) прийняло в строкове платне користування спірну земельну ділянку. Саме на підставі цього договору та відповідно до положень ст.413 ЦК України, у відповідача виникло право на користування чужою земельною ділянкою для забудови. У зв`язку із розірванням договору суперфіцію №1 від 08.08.2019 у відповідача припиняється право на користування чужою земельною ділянкою для забудови, а не право на забудову (виконання підготовчих чи будівельних робіт) на земельній ділянці, яке надається відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та не стосується предмету договору, а також не порушує прав позивача. Відтак ця вимога до задоволення не належить. Рішення суду набрало законної сили 13.10.2022 року, не було оскаржено ТОВ «НІРА». Відповідно до частини 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельник робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Обставину проведення будівництва багатоквартирного будинку, визнано безпосередньо представником відповідача і в судовому засіданні і в письмових поясненнях. Вказано, що будинок не введено в експлуатацію. Відповідно до розділу 1 Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, схвалених колегією Державної реєстраційної служби України 11.12.2012, протокол № 3, ознаками об`єкта незавершеного будівництва зокрема є: - міцний (ґрунтовний) характер об`єкта будівництва, що зводиться, який дає можливість зробити висновок, що такий об`єкт створюється на довгий період експлуатації, утворюючи при цьому єдине ціле із земельною ділянкою, та відмежовуючи вказаний об`єкт від малих архітектурних форм, тимчасових споруд тощо; - будівництво здійснюється на підставі дозвільних документів, виданих відповідно до законодавства у сфері регулювання містобудівної діяльності; - відсутність стовідсоткової готовності об`єкта незавершеного будівництва, що унеможливлює використання його за призначенням та введення відповідно до законодавства в експлуатацію. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач виконав грошові зобов`язання за договорами пайової участі у будівництві, за якими набув право вимоги, повністю сплативши вартість об`єкту будівництва, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права власності на об`єкти інвестування після завершення їх будівництва. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, провадження № 14-8 цс 21 зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 93 - 95). Таким чином, в ході судового розгляду доведено належними та допустимими доказами факт наявності на належній ТОВ «НІРА» земельній ділянці об`єкту незавершеного будівництва. Будь-яких доказів на спростування вказаного відповідачами до матеріалів справи не долучено. Більш того, вказаний факт визнано безпосередньо представником відповідача ТОВ «НІРА», яке є власником земельної ділянки. Згідно статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Відповідач ПП «М Груп Девелопмент» не виконав належним чином зобов`язань за договором укладеним між ним та позивачем, хоч він і сплатив пайові внески у повному обсязі, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на об`єкт. Тому встановлено підстави для визнання за позивачем майнових прав на квартиру. Щодо вимог до відповідача ТОВ «НІРА», суд зазначає таке. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог. Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у справі № 759/3508/14-ц (провадження № 61-18814св20), про що зазначив у постанові від 22 вересня 2021 року. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Вказана позиція кореспондується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 761/30025/16-ц (провадження № 61-43404св18). Позивач пред`явив позов до ТОВ «НІРА», проте ні на час звернення до суду з позовом, ні раніше вказана юридична особа не мала жодних зобов`язань перед позивачем. Між ними не виникало жодних договірних чи зобов`язальних правовідносин. Тому вимоги до ТОВ «НІРА» пред`явлені безпідставно. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому слід стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь [PERSON] витрати по оплаті судового збору в розмірі 8793 грн. 82 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial