Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі за текстом АТ «Укрсиббанк») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2006 Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» (24.11.2018 змінено найменування банку на Акціонерне товариство «Укрсиббанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № 11093609000 з додатковою угодою № 1 (далі за текстом Договір). Відповідно до умов Договору позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 28340 швейцарських франків шляхом зарахування коштів на поточний рахунок [PERSON] , а останній зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10.12.2027, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту. За користування коштами [PERSON] зобов`язувався сплачувати проценти у розмірі 7,99 % річних та у порядку, встановленому п. 1.3 Договору. Додатковою угодою № 1 від 25.02.2009 до Договору внесені зміни щодо терміну повернення кредиту до 10.06.2028 та змінено графік погашення кредиту. Також 12.12.2006 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] за Договором позивач уклав з [PERSON] договір поруки № 1 (далі за текстом Договір поруки). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за Договором у сумі 19437,92 швейцарських франків та пеню у розмірі 44,73 грн, а також відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним Договору. Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 08.02.2018 та постановою Верховного Суду від 10.06.2020 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц залишено без змін. Станом на даний час вказане рішення суду від 07.11.2017 не виконане внаслідок того, що до заборгованості в іноземній валюті застосовані положення п. 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування». Позивач також зазначив, що зобов`язання [PERSON] за Договором реструктуризовано відповідно до умов та положень п. 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування». Так, станом на 14.07.2021 заборгованість [PERSON] за Договором становила 29875,69 швейцарських франків. Приймаючи до уваги заяву [PERSON] від 14.07.2021 про проведення реструктуризації боргу та відповідно до вимог чинного законодавства, заборгованість за кредитом, наданим в іноземній валюті у розмірі 29875,69 швейцарських франків, була реструктуризована у гривню та становила 302711,11 грн. При цьому після проведення реструктуризації номер Договору обліковується банком за № 11524617000 від 14.07.2021. 04.08.2021 позивач направив [PERSON] інформацію (повідомлення) про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації. Однак внаслідок технічної помилки позивач вказав, що сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами проведення реструктуризації, становить 17810,88 грн. Після виявлення помилки позивач 17.09.2021 повторно надіслав [PERSON] повідомлення за результатами проведення реструктуризації, де вказав вірні суми, які підлягали сплаті відповідачем. Разом з тим [PERSON] належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Договору з урахуванням проведеної позивачем реструктуризації і має прострочену заборгованість, яка станом на 04.08.2022 складає 313111,92 грн, з яких: 286448,20 грн заборгованість за кредитом за період з 16.08.2021 до 04.08.2022, в тому числі прострочена заборгованість у розмірі 14007,99 грн за період з 14.03.2022 до 04.08.2022; 26663,72 грн заборгованість за процентами за період з 01.09.2021 до 31.07.2022, в тому числі прострочена заборгованість у розмірі 24387 грн за період з 01.09.2021 до 31.07.2022. За таких\~підстав позивач\~просить солідарно\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~на користь\~АТ «Укрсиббанк»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 11093609000\~від 12.12.2006 станом на 04.08.2022 у сумі 313111,92 грн, а також вирішити питання щодо судових витрат. 19.08.2022 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків позовної заяви. 29.08.2022 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. 05.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.11.2022, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 01.11.2022 за клопотанням представника відповідача [PERSON] підготовче засідання відкладено на 28.11.2022. 25.11.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідач [PERSON] , від імені якого діє адвокат Ярмусь В.Д., подав відзив, у якому заперечив проти задоволення позову та просив у позові відмовити. Відзив мотивував тим, що [PERSON] звернувся до АТ «Укрсиббанк» з заявою про проведення реструктуризації боргу за Договором. За наслідками розгляду звернення відповідача позивач повідомив [PERSON] про зміну зобов`язань за Договором внаслідок проведення реструктуризації, відповідно до якого сукупна сума зобов`язань, яка вважається непогашеною за результатами проведення реструктуризації, заборгованість зі сплати кредиту за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації, становить 17810,88 грн. Також надано графік платежів, який визначає суми та дати погашення зобов`язань, що вважаються непогашеними за результатами проведення реструктуризації, та повідомлено, що відсутні непогашені зобов`язання за процентами. Згідно з наданим повідомленням відповідач оплатив залишок заборгованості у сумі 17815,50 грн на вказаний позивачем банківський рахунок, тим самим повністю виконавши свої зобов`язання за договором після проведеної реструктуризації. У зв`язку з повним виконанням відповідачем Договору позивач направив повідомлення приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Павнському В.Д. про припинення іпотеки за договором іпотеки від 12.12.2006 на нерухоме майно [PERSON] , а також припинено обтяження за таким договором. Так само позивач повідомив [PERSON] про відсутність заборгованості за Договором. Аналогічне повідомлення скероване позивачем до органів державної виконавчої служби, що стало підставою для закінчення виконавчого провадження. Зважаючи на проведену реструктуризацію за Договором та погашення залишку заборгованості, станом на даний час відсутня будь-яка заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором. Відтак кредитні правовідносини між сторонами фактично припинені, а тому відсутній предмет спору у зв`язку зі списанням (прощенням боргу) та погашенням залишку заборгованості за кредитом. 28.11.2022 за клопотанням відповідача [PERSON] підготовче засідання відкладено на 21.12.2022. 06.12.2022\~засобами поштового\~зв`язку до\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області надійшла\~відповідь на\~відзив,\~в якій\~позивач зазначив,\~що суду надані докази, які підтверджують, що на момент проведення реструктуризації заборгованість [PERSON] за Договором становила 29875,69 швейцарських франків. При цьому позивач не списував та не прощав [PERSON] заборгованості, а здійснив реструктуризацію існуючих зобов`язань відповідача. Зміна умов виконання боржником кредитних зобов`язань відбулась на підставі заяви [PERSON] від 14.07.2021. Сума реструктуризованої заборгованості не залежала від волевиявлення позивача, а визначалась виключно правилами, які прописані у Законі № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Відтак відповідач міг самостійно або за допомогою фахівця ще до наданого банком повідомлення про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації обчислити сукупну суму реструктуризованої заборгованості. Позивач вказав, що при здійсненні розрахунків допустив технічну помилку в сумі реструктуризованих зобов`язань,\~однак виправив таку помилку та 17.09.2021 надіслав відповідачу коректну інформацію про змінені зобов`язання за кредитним договором та графік його погашення. При цьому допущена помилка не може слугувати індульгенцією для звільнення відповідача від взятих на себе зобов`язань. Саме поведінка [PERSON] свідчить про його недобросовісність і намагання скористатись технічною помилкою банку для уникнення сплати реструктуризованої суми заборгованості. 21.12.2022відповідач [PERSON] , від імені якого діє адвокат Ярмусь В.Д., подав до суду заперечення, у якому, крім доводів, викладених у відзиві, додатково зазначив, що останнім днем повідомлення відповідача про реструктуризацію боргу є 14.09.2021, зважаючи на те, що відповідно до вимог закону кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації. Проте повторне повідомлення про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації направлено позивачем лише 17.09.2021, тобто за межами встановленого законодавцем строку. 21.12.2022 підготовче провадження у справі не здійснювалось у зв`язку з оголошенням Тернопільською обласною адміністрацією на території Тернопільської області повітряної тривоги. Підготовче засідання призначено на 01.02.2023. 01.02.2023 підготовче засідання відкладено на 24.02.2023 у зв`язку з неявкою представника позивача. 24.02.2023 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 15.03.2023 у зв`язку з надходженням до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зустрічної позовної заяви [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] до АТ «Укрсиббанк» про визнання зобов`язання припиненим. 24.02.2023 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, постановленою у справі № 607/3530/23, зустрічну позовну заяву [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] до АТ «Укрсиббанк» про визнання зобов`язання припиненим з доданими до неї документами повернуто [PERSON] без розгляду. 15.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.04.2023. У судовому засіданні 11.04.2023 представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, і просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що зобов`язання [PERSON] за Договором реструктуризовано відповідно до умов та положень п. 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування». Проте під час оформлення відповідних розрахунків було допущено технічну помилку, яка була одразу виправлена після її виявлення, про що, в тому числі, був повідомлений [PERSON] . Однак до виявлення помилки в проведених розрахунках відповідач в повному обсязі виконав зобов`язання, що стало підставою для видачі довідки про погашення заборгованості за кредитом та зняття всіх наявних обтяжень. У судовому засіданні 11.04.2023 відповідач [PERSON] та його представник адвокат Ярмусь В.Д. позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві та запереченні, та просили у позові відмовити повністю. У судове засідання 11.04.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилась без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалась. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача [PERSON] до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Суд встановив, що 12.12.2006 Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 11093609000 (т. 1 а.с. 15-19). Відповідно до умов Договору банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 28340 швейцарських франків. Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін, або до вказаного терміну (достроково). Строк дії кредиту з 12.12.2006 до 10.12.2027. За користування кредитними коштами [PERSON] зобов`язувався сплачувати проценти у розмірі 7,99 % річних (п. 1.3.1. Договору). Додатковою угодою № 1 від 25.02.2009 до Договору внесені зміни щодо кінцевого терміну повернення кредиту (т. 1 а.с. 20-22). Пунктом 1.1. Додаткової угоди визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін е пізніше 10.06.2028, якщо не буде встановлений інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. \~Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. \~Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд встановив, що з метою забезпечення виконання [PERSON] умов Договору від 12.12.2006 Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» та [PERSON] уклали договір поруки № 1 від 12.12.2006. Згідно з умовами Договору поруки [PERSON] зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання позичальником всіх його зобов`язань за Договором в повному обсязі. Згідно з положеннями ст. 512, 514 ЦК України у разі правонаступництва кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту Статуту позивача, 27.10.2009 та 17.10.2018 Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та у подальшому на Акціонерне товариство «Укрсиббанк». З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що позивач є правонаступником прав та обов`язків Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк». Так, банк виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу [PERSON] у користування кредитні кошти у сумі 28340 швейцарських франків. Однак відповідач не виконував умови Договору, унаслідок чого рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за Договором у сумі 19437,92 швейцарських франків та пеню у розмірі 44,73 грн. Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 08.02.2018 та постановою Верховного Суду від 10.06.2020 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц залишено без змін (т. 1 а.с. 24-28). У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набув чинності 23.04.2021, розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (далі за текстом Закон) доповнено пунктом 7. Даний пункт Закону визначає, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. Реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Згідно з\~п.п.\~6\~п.\~7\~розділу IV\~Закону за\~результатами проведення\~реструктуризації на\~позичальника (особу,\~до якої\~перейшли права\~та обов`язки\~позичальника)\~покладається такий\~вичерпний перелік\~зобов`язань перед\~кредитором: 1)\~сплачувати суму\~заборгованості із\~сплати кредиту,\~що вважається\~не погашеною\~за результатами\~проведення реструктуризації,\~рівними частинами\~щомісяця (починаючи\~з 30\~дня після\~дня проведення\~реструктуризації і\~надалі через\~кожний місяць)\~протягом 10\~років з\~дня проведення\~реструктуризації,\~а якщо\~договором,\~відповідно до\~якого надано\~кредит,\~встановлено пізніший\~строк повного\~погашення суми\~кредиту,\~-\~протягом такого\~строку; 2)\~сплатити суму\~заборгованості із\~сплати процентів\~за користування\~кредитом за\~період до\~дня,\~що передує\~дню проведення\~реструктуризації,\~що вважається\~не погашеною\~за результатами\~проведення реструктуризації;\~3) сплачувати проценти за користування кредитом за період з дня проведення реструктуризації, що нараховуються на непогашений залишок суми кредиту в розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлене на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація), збільшеного на один процентний пункт. Відповідно до п.п. 7 п. 7 розділу IV Закону усі інші зобов`язання позичальника перед кредитором за договором, зобов`язання за яким реструктуризуються, не передбачені підпунктом 6 цього пункту, за результатами проведення реструктуризації вважаються погашеними. Днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу (п.п. 12 п. 7 розділу IV Закону). Так, 14.07.2021 [PERSON] подав позивачеві заяву про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором (т. 1 а.с. 29). 23.07.2023 [PERSON] подав додаткову заяву з проханням погодити проведення реструктуризації Договору (т. 1 а.с. 30). На виконання п. 7 розділу IV Закону позивач 04.08.2021 направив відповідачам інформацію (повідомлення) про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації, у якій зазначив, що сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами реструктуризації (заборгованість зі сплати кредиту за період до дня, що передує дню проведенню реструктуризації), становить 17810,88 грн (т. 1 а.с. 33-34, 35). Також до такого повідомлення банк долучив графік обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки (т. 1 а.с. 190-191). У подальшому, виконуючи свої зобов`язання за Договором, з урахуванням проведеної реструктуризації боргу, [PERSON] 04.08.2021 повністю сплатив заборгованість, розмір якої був визначений банком у повідомленні про зміну зобов`язань, а саме 17815,50 грн. Такі обставини підтверджуються квитанцією № 34 від 04.08.2021 (т. 1 а.с. 193). Указане у свою чергу стало підставою для припинення іпотеки та обтяжень, накладених на нерухоме майно з метою виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором. Такі обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 269085053 від 04.08.2021 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 269082205 від 04.08.2021 (т. 1 а.с. 196, 197). Також, приймаючи виконання зобов`язання боржником, банк як кредитор [PERSON] та [PERSON] 05.08.2021 видав довідку № 25/4-621 про відсутність у позичальника [PERSON] станом на 05.08.2021 кредитної заборгованості за кредитними договорами № 11093609000 від 12.12.2006 та № 11524617000 від 14.07.2021 (т. 1 а.с. 198). Крім цього, позивач подав до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяву № 25-4/634 від 11.08.2021 про погашення [PERSON] заборгованості за Договором та відсутність підстав для примусового виконання виконавчого листа № 607/16388/15-ц (т. 1 а.с. 199). Разом з тим позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на наявність технічної помилки, внаслідок якої у повідомленні про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації позивач помилково зазначив, що сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами реструктуризації (заборгованість зі сплати кредиту за період до дня, що передує дню проведенню реструктуризації), становить 17810,88 грн. Позивач вказав, що під час проведення реструктуризації заборгованість відповідача за основним боргом становила 17810,88 швейцарських франків, а реструктуризована заборгованість за основним боргом у гривні складала 302711,41 грн. Позивач зазначив, що після виявлення такої помилки 17.09.2021 направив відповідачам інформацію (повідомлення) про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації, у якій зазначив, що сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами реструктуризації (заборгованість зі сплати кредиту за період до дня, що передує дню проведенню реструктуризації), становить 302711,41 грн (т. 1 а.с. 31-32, 36). Також до такого повідомлення банк долучив графік обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки (т. 1 а.с. 64-65). Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд зазначає таке. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Так, до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування суми за один і той самий період тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики, не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. При цьому доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Так, з виписки за кредитним договором № 11524617000, укладеним з [PERSON] , за період з 14.07.2021 до 04.08.2022 (т. 1 а.с. 112-113) вбачається, що першою дебетною сумою зазначена сума 17810,88 грн. При цьому датою внесення цієї суми є 03.08.2021. У подальшому лише 16.09.2021 у розрахунку з`являється сума дебету 302711,41 грн. Відтак з даної виписки не вбачається, що після здійснення позивачем реструктуризації боргу відповідача заборгованість за Договором становила 302711,41 грн і лише унаслідок технічної помилки відповідач був повідомлений про наявність у нього заборгованості у сумі 17815,50 грн. Інші первинні банківські документи чи витяги з комп`ютерної банківської програми, з яких можливо було б встановити наявність лічильної (розрахункової) помилки з боку працівників банку унаслідок невірного введення валюти розрахунку, позивач суду не надав. При цьому суд звертає увагу, що реструктуризація\~боргу за кредитним договором - це одна з форм реорганізації умов боргу, під час якої боржники і кредитори домовляються про відстрочення виплат заборгованостей за основною сумою\~кредиту\~і за відсотками, термін яких повинен наступити в певний період часу, а також про новий графік таких платежів. Відтак банк, здійснюючи реструктуризацію боргу, фактично пропонує боржнику нові умови договору шляхом визначення нової суми боргу чи зміни строку здійснення платежів. Натомість боржник, погоджуючись з такими умовами, зобов`язаний їх дотримуватись та виконати свої зобов`язання за новим, реструктуризованим боргом. Суд вважає, що неналежне виконання банком свого обов`язку щодо розрахунку реструктуризованого боргу [PERSON] не може погіршувати становище останнього за умови належного виконання ним свого зобов`язання. Більше того суд враховує, що встановлення позивачем заборгованості за реструктуризованим боргом у сумі 302711,41\~грн мало місце лише 16.09.2021, тобто поза межами визначеного законодавцем двомісячного строку, визначеного п.п. 12 п. 7 розділу IV Закону. При цьому позивач мав можливість встановити наявну помилку під час видачі [PERSON] довідки про відсутність заборгованості за Договором, а також під час припинення іпотеки та обтяження на нерухоме майно. Однак така помилка позивачем виявлена не було, що, у свою чергу, дає суду додаткові підстави сумніватися у її наявності. Також суд відхиляє доводи представника позивача, що відповідач мав можливість самостійно за наведеною у законі формулою розрахувати розмір реструктуризованої заборгованості та після отримання від банку повідомлення від 04.08.2021 встановити невідповідність визначеної у повідомленні суми боргу фактичному боргу за Договором. Суд вважає, що за відсутності встановлення такого обов`язку позичальника умовами Договору, відповідач, який не є фахівцем у галузі банківських фінансів, обґрунтовано міг очікувати, що визначена банком сума є дійсною сумою за реструктуризованим боргом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 визначила, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідач, сплативши 04.08.2021 заборгованість за Договором у сумі 17815,50\~грн, діяв добросовісно, повністю виконав свої зобов`язання за Договором з урахуванням проведеної реструктуризації, а тому позивач не вправі погіршувати становище добросовісного боржника шляхом стягнення додаткових коштів за Договором, зобов`язання за яким фактично є припиненими. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 4696,68 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 0021656005 від 05.08.2022 (т. 1 а.с. 5). Відтак з урахування вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed