Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, про надання дозволу на реєстрацію без згоди другого з батьків та визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 15.09.2018 р. зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Наразі вирішується питання щодо про розірвання шлюбу. Причиною такого рішення стало те, що дитина та позивач так і ні стали членами родини чоловіка. Своєю родиною він вважав виключно себе та свою матір. Подружжя має різні погляди на побудову сімейних відносин, подружніх стосунків та питань виховання дитини у дусі поваги до рідної мови (української) та традицій. Майже рік подружжя проживали окремо. Заради дитини [PERSON] спробувала знову відновити подружні стосунки в надії, що поведінка та ставлення відповідача до неї та до дитини зміниться. Спроба не дала результатів. Змінити негативну поведінку заради спокою в сім`ї відповідач не бажав, навпаки навмисно перший спричиняв конфліктні ситуації, застосовуючи домашнє насильство у сім`ї, яке виражалося у спричиненні позивачу моральних та душевних страждань через своє відношення до сім`ї. З серпня 2022 року [PERSON] прийняла рішення проживати окремо. Позивач вважає, що зберегти сім`ю, якої вже фактично не має, неможливо, оскільки шлюб є лише формальним, особисті відносини вже тривалий час мають негативний характер. Відповідач не має намірів спробувати знайти приводів для примирення та оновлення стосунків, виправлення своєї поведінки по відношенню до родини, оскільки став вже зовсім сторонньою людиною для позивача та сина. Окрім того, у сторін виявились різні політичні погляди. Дитина постійно проживає з позивачем. Позивач мешкає разом із дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також дитина знаходиться на медичному обліку у смт. Кушугум з моменту народження та до теперішнього часу, укладена з лікарем декларація №0001-2ТОА-6М00. [PERSON] разом із дитиною мешкає у будинку свого батька - [PERSON] який є власником цього житлового будинку. За місцем проживання для дитини є кімната, яка обладнана необхідними меблями для відпочинку та дозвілля дитини. Дідусем, бабусею дитини та позивачем, створені всі необхідні умови для виховання та проживання дитини. [PERSON] звернулася до відповідача з проханням надати згоду у нотаріальному порядку на реєстрацію дитини за адресою житлового будинку, оскільки має намір віддати сина у дитячий садочок, проте він категорично заперечує проти цього та взагалі відмовляється спілкуватися на цю тему. Позивач вважає таку відмову безпідставною та те, що вона як законний представник неповнолітньої дитини має право в її інтересах звернутися до суду за захистом його прав. Окрім цього позивач просила відповідача у добровільному порядку вирішити питання, що дитина буде постійно проживати разом із нею, оскільки син є достатньо замалим, щоб жити окремо без матері. Наразі місто Мелітополь тривалий час знаходиться в зоні воєнних дій, що є небезпечним місцем для проживання дитини. Проте відповідач не бажає діяти в інтересах власної дитини. Позивач не бажає більше проживати з відповідачем однією сім`єю, а отже й необхідним є вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини. Зважаючи на безпідставність відмови відповідача від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, позивач вважає, що останній зловживає своїми батьківськими права, чим порушує права та інтереси малолітньої дитини. Оскільки наявний спір щодо отримання від відповідача дозволу на реєстрацію дитини, просить суд вирішити це питання без згоди батька. Ухвалою 26.12.2022 року цивільну справу прийняти до провадження. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 12.01.2023 року до суду надійшло клопотання від представника служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Авдєєвої Алесі про виключення служби у справах дітей Запорізької державної адміністрації Запорізької області з числа третіх осіб по справі №317/2847/22 та залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування (адреса: 70450, Запорізька область, Запорізький район, селище міського типу Кушугум, вулиця Соборна, будинок 2) з тих підстав, що позивач (мати дитини) [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з цим, саме виконавчий комітет Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування, є належною юридичною особою і його участь у цій справі згідно приписів ч. 4 статті 19 Сімейного кодексу України є обов`язковою. 15.02.2023 року представником позивача [PERSON] надано клопотання про заміну третьої особи у справі на належну, а саме виконавчий комітет Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 15.02.2023 року замінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог: службу у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області на належну - виконавчий комітет Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, як орган опіки та піклування. 22.03.2023 року представником третьої особи «Служби у справах дітей» Кушугумської селищної ради Тарасенко І.О. надано заяву про долучення до матеріалів справи Рішення Виконавчого комітету Кушугумської селищної ради № 34 від 08.03.2023 року та висновку №10 від 07.03.2023 щодо доцільності/недоцільності реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] без згоди батька [PERSON] . 10.04.2023 року представником відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області Тарасенко І.О. надано пояснення по справі, відповідно до яких зазначено, що позивач ніяким чином не порушує та не порушувала права третьої особи щодо обставин викладених у позові. Вимоги позивача не суперечать інтересам третьої особи. У зв`язку з чим підстав заперечувати або визнавати позов відсутні. При вирішенні питання поклались на розсуд суду. 18.04.2023 року від представника відповідача адвоката Гречко О.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що відповідач не має можливості спілкуватись із сином, оскільки позивач заблокувала його у всіх соціальних мережах, жодним чином не бажає спілкуватись сама та не дає змогу спілкуватись із сином. Зазначає, що [PERSON] навмисно створила такі умови. [PERSON] неодноразово намагався налагодити сімейне життя, проте позивач мала інший намір, та всі спроби були нікчемними. Зазначає, що відповідач ніколи не відмовлявся від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, спиртними напоями не зловживає, бажає спілкуватись з дитиною та утримувати його. Позивач не надала жодного доказу на підтвердження своїх доводів щодо перешкоджання відповідачем у реєстрації дитини. [PERSON] дійсно проживає у м.Мелітополь, який наразі є окупованим, а тому не має змоги надати згоду на реєстрацію дитини. Зазначає, що відповідач не порушував прав ані позивача ані дитини, тому вимога про стягнення з нього судових витрат не підлягає задоволенню. 18.04.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, додатково пояснила, що просила колишнього чоловіка прописати дитину, але він відмовляв так як будинок був його мами, а їй дозвіл на реєстрацію дитини він не надавав. Дитина проживала разом із нею. [PERSON] неодноразово казала [PERSON] , про необхідність зареєструвати дитину, про те той надавав лише обіцянки. Через його відмову зареєструвати дитину не вдалось. В усному порядку зверталась до селищної ради щодо реєстрації дитини, де позивачу зазначили, що без згоди батька це зробити неможливо. Дитина народилась коли [PERSON] проживала та була зареєстрована у селищі Кушугум . Також там оформлена декларація із сімейним лікарем. Дитину зареєструвала до дитячого садочка також у Кушугумі за місцем проживання. Позивач зазначила, що постійно із відповідачем не проживала, вони то сходились, то розходились. Інколи проживали разом, могли місяць прожити, могли два чи три. В січні вони поїхали у м.Мелітополь, відсвяткували чоловіка день народження, 28 лютого повинні були повертатись у м.Запоріжжя, оскільки позивачу необхідно було вже виходити на роботу, проте 24 лютого розпочалась війна. Дитина має низку діагнозів, і тільки завдяки тому, що [PERSON] з собою возила ліки та всілякі мазі, дитині можливо було надати допомогу. Батько дитини перешкоджав виїзди позивача та дитини з м Мелітополя, погрожував вивезти дитину до Криму, оскільки має інші погляди. [PERSON] ніколи не називав [PERSON] та сина своєю родиною, його родиною була його мати та молодший брат. Також позивач зазначила, що одружилась з відповідачем коли вже була вагітна. У декретну відпустку виходила за місцем роботи у м.Запоріжжі. Народжувала також тут. На той час проживала у [ADDRESS] . Відповідач працював у м.Мелітополі. постійного офіційного заробітку не мав, жили на соціальні виплати, інколи на заробітки відповідача. Представник позивача адвокат Гріба О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, додатково зазначила, що вже наявні рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, і про ці рішення [PERSON] знає, проте жодного перерахування коштів з січня місяця на утримання дитини від нього не було. Представник позивача зазначає, що батько зловживає своїми батьківськими обов`язками, оскільки добре знає, що дитина повинна мати місце реєстрації. Також просила суд врахувати помилку у позовних вимогах, та зазначила, що вірна адреса проживання дитини та позивача є [ADDRESS] Відповідач [PERSON] та представник відповідача Гречко О.В. у судове засідання не з?явились, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Тарасенко І.О. згідно наданих пояснень просила суд розглянути справу за відсутності представника. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його донькою. Донька та онук з народження проживають з ним за адресою [ADDRESS] . Тимчасово вони виїжджали у м.Мелітополь, потім повернулись у рідний дім. Батько дитини ніколи разом із ними не проживав. [PERSON] не заперечує щоб донька та її син проживали разом із ним. Розмір житла дозволяє проживати усім разом. Свідок зазначив що є власником будинку, на підтвердження чого надав право установчі документи. Суд, вислухавши думку позивача та представника позивача, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 15.09.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9) Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10) 22.12.2022 заочним рішення Запорізького районного суду Запорізької області шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення суду набрало законної сили 24.01.2023 року. Окрім того 22.12.2022 року заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало законної сили 24.01.2023 року. Згідно довідки №875 від 02.11.2022 року відділу «Центр надання адміністративних послуг» апарату виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вищевказаною адресою проживає без реєстрації син [PERSON] , [INFO] (а.с.11) Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Стаття 310 ЦК України визначає право кожної фізичної особи на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, за винятком обмежень, які встановлені законом, гарантує громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, і стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Під терміном «місце проживання» в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» розуміється - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Під терміном «реєстрація» розуміється - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» покладає на громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, обов`язок зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», затверджені Правила реєстрації місця проживання, які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів. Відповідно до положень абзацу 15 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно частини 3 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Звертаючись до суду із позовом позивач зазначила, що вона не має можливості зареєструвати місце проживання дитини [PERSON] за адресою свого проживання та реєстрації оскільки відповідач не надає згоди. Згідно висновку №10 від 07.03.2023 року щодо доцільності/недоцільності реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] без згоди батька [PERSON] наданого виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, відділ «Служби у справах дітей» як представник органу опіки та піклування Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , вважає за доцільне надати дозвіл реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом із матірю [PERSON] без згоди батька [PERSON] . Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року №44/25, ратифікованій Україною 27.02.1991 року, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Так Європейській суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). В матеріалах справи наявний Акт відвідування Кушугумської селищної ради від 30.11.2022 року згідно висновкам якого, на момент відвідування [PERSON] разом з сином проживають у будинку дідуся. Будинок одноповерховий, 4 жилих кімнат зі зручностями, котельня з газовим котлом та твердотопливним, є електор- водо- газопостачання. В будинку зроблено ремонт. У дитини [PERSON] є окрема кімната, дитяче ліжко та підліткове, шафа купе, комод, полиця для книг, є іграшки, сезонний одяг, взуття, розвиваючі ігри. Станом на 30.11.2022 дитина перебуває вдома, стоїть в черзі до ДНЗ «Ромашка» Кушугумської селищної ради. Мати дитини [PERSON] працює дистанційно вихователем в КЗ «ЗСЗШ - І №2» ЗОР. Батько дитини [PERSON] зареєстрований, зі слів, [ADDRESS] . Місце його перебування його не знає, стосунки з ним не підтримує контакт. Батько до дитини з 15.08.2022 року не приїздив, телефоном не спілкувався, фінансово не допомагає, зі слів [PERSON] дитиною не цікавиться. Умови для проживання дитини належні. Зі слів дідуся [PERSON] він не заперечує щодо прописки дитини у себе де і зареєстрована мати дитини [PERSON] . Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведені вище правові норми, оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, виходячи насамперед з інтересів малолітньої дитини [PERSON] , суд, дійшов висновку, що позов про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] , є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини з матірю, суд зазначає наступне. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доводи відповідача про те, що він не порушував прав позивача та дитини, не можуть братися судом до уваги. Оскільки право на звернення до суду за судовим захистом прав, свобод та інтересів - одне із найважливіших конституційних прав громадян. Так, відповідно до частини першої та другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з положеннями статті 4 ЦПК України, яка має назву «Право на звернення до суду за захистом», кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, суд дійшов висновку, що залишення дитини проживати з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини, сприятиме його повноцінному вихованню та розвитку. В суді не встановлені обставини, які б вказували на неможливість проживання дитини з матір`ю. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не може бути обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні. Більше того, виходячи з положень статей 157, 181 СК України, той з батьків, хто проживає окремо, зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той, хто проживає з дітьми, останній до того ж не має права перешкоджати у такому спілкуванні. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved