Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

03 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , мотивуючи тим, що 24.02.2020 року відповідач згідно договору позики грошей взяв у позивача в борг 2 560,00 грн., які згідно п. 4.1 договору зобов`язався повернути 09.03.2020 року. Але відповідач суму позики не повертає, ухиляється від її повернення. Позика була оформлена відповідним договором та розпискою. Згідно п.4.2 договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п. 4.1) позичальник сплачує проценти у розмірі 10 % за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від сум простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Позичальник станом на 20.07.2021 року борг не повернув. З 10.03.2020 року по 20.07.2021 року пройшло 498 днів. Всього заборгованість за тілом позики складає 2560,00 грн, заборгованість за відсотками складає 127 488,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в розмірі 130 048 грн 00 коп, з яких 2 560,00 грн. заборгованість по позиці, 127 488,00 грн. заборгованість за відсотками та судові витрати по справі. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей від 24 лютого 2020 року, відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується їх повернути позикодавцю на умовах, встановлених цим договором, а саме, загальна сума позики складає 2 560, 00 грн, які згідно з п. 4.1 договору зобов`язався повернути 09 березня 2020 року (а.с.7). Згідно із п. 4.2. договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі (п.4.1.) позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою (3650 відсотків річних або 3660 відсотків річних, якщо на період користування позикою випадає високосний рік) від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до розписки, складеної та підписаною [PERSON] , [INFO] , нею отримано від [PERSON] гроші в розмірі 2560 грн, які вона зобов`язалась повернути повністю у строки згідно з договором позики грошей, укладеного 24 лютого 2020 року між нею та [PERSON] (а.с.8). Відповідач не виконала умови договору належним чином. Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст.1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. \~ \~ \~ \~ [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі 2 560 грн згідно розписки від 24 лютого 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно з розрахунком, позичальник станом на 20.07.2021 року борг не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 130\~048,00 грн., з яких заборгованість за тілом позики складає 2 560,00 грн, заборгованість за відсотками складає 127 488,00 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики у розмірі 130\~048,00 грн., яка складається з заборгованості за позикою 2 560,00 грн, заборгованості за відсотками 127 488,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved