Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

27 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що вона і відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою 4 курсу відокремленого структурного підрозділу «Економіко-правничий фаховий коледж Запорізького національного університету» денної форми навчання [PERSON] проживає разом з позивачкою, самостійного доходу не має. Відповідач має стабільний дохід, має на праві власності майно, а відтак може надавати повнолітній дочці, яка навчається в коледжі, матеріальну допомогу, проте після досягнення дочкою повноліття таку допомогу не надає. Домовленості між батьками щодо утримання повнолітньої дочки не досягнуто, тому [PERSON] просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на весь період навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. У судовому засіданні від 25.11.2022 представник позивачки, адвокат Кравченко О.В., позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити. У судове засідання, призначене на 05 квітня 2023 року, позивачка та її представник не з`явилися. До початку судового засідання представник позивачки, надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково. У судовому засіданні від 25.11.2022 вказав, що не заперечує проти утримання повнолітньої дочки, проте не погоджується із заявленим розміром аліментів. Зазначив, що позовну заяву і додатки до неї засобами поштового зв`язку не отримував, просив надати йому час для підготовки відзиву на позовну заяву. 05 січня 2023 року, представник відповідача, адвокат Біліченко О.О., подав відзив на позовну заяву. У відзиві наголошував, що за вказаною у позові адресою позивачка та її дочка тривалий час не проживають, відповідач доходів не отримує, тому не має змогу надавати дочці матеріальну допомогу. Посилаючись на зазначені обставини, просив у позові відмовити. З огляду на те, що відзив поданий поза межами встановленого судом строку на його подання, суд залишив його без розгляду, про що постановив ухвалу від 05.04.2023. У судове засідання, призначене на 05 квітня 2023 року, відповідач та його представник не з`явилися. До початку судового засідання представник відповідача, надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі та участі відповідача. Проти позову заперечував, у його задоволенні просив відмовити повністю. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлена належним чином. 31 жовтня 2022 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, встановив учасникам справи строк для подання заяв по суті справи, призначив судове засідання на 25 листопада 2022 року. У зв`язку з клопотанням відповідача про необхідність підготовки відзиву на позовну заяву, судове засідання було відкладене на 30 січня 2023 року. У зв`язку з хворобою судді судове засідання було відкладене на 05 квітня 2023 року. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу від 05.04.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд установив таке. Позивачка, [PERSON] , і відповідач, [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна 14.09.2004, актовий запис № 733. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданими Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 03.06.2019 за № 04-26/3-10347, 04-26/3-10348. [PERSON] є студенткою 4 курсу відокремленого структурного підрозділу «Економіко-правничий фаховий коледж Запорізького національного університету» денної форми навчання за спеціальністю журналістика, що підтверджується довідкою № 31-26/571 від 15.09.2022. Відповідно до судового наказу, що виданий Комунарським районним судом міста Запоріжжя у справі № 333/2130/18 від 11.05.2018, що набрав законної сили 11.05.2018, з [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно з ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя про затвердження мирової угоди у справі № 333/6512/19 від 13.11.2020, що набрала законної сили 30.11.2020, [PERSON] на праві особистої приватної власності належать 12/25 (дванадцять двадцять п`ятих) часток у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку, А-2, загальною площею 156,2 кв.м., житловою площею 83,7 кв.м., житлового будинку, Б, загальною площею 101,7 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м.; гараж № 5 ряд № 1 літ. Г, що розташований за адресою: місто Запоріжжя, гаражно-будівельний кооператив "Таврія", гараж 5 (п`ять), загальною площею 28,4 кв.м., автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, моделі Т13110, 2003 року випуску, бежевого кольору, об`єм двигуна 1299, реєстраційний номер [NUMBER] . Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд бере до уваги надані позивачкою докази щодо їх спільного проживання разом з дочкою, навчання повнолітньої [PERSON] у закладі передфахової вищої освіти, наявності у відповідача на праві власності рухомого та нерухомого майна. Будь-яких сумнівів у їх допустимості та достовірності суд не має. Аргументи представника відповідача, викладені у відзиві, та докази, що додані до нього, суд не розглядає з огляду на таке. Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Відповідно до ухвали суду від 31.10.2022 суд установив відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач отримав примірник позовної заяви і додатків до неї у судовому засіданні 25 листопада 2022 року, у зв`язку з чим заявив клопотання про відкладення судового засідання для підготовки відзиву на позовну заяву. Відтак, з урахуванням правил обчислення процесуальних строків, визначених у ст. 123, 124 ЦПК України, строк для подання відзиву розпочав свій перебіг 26.11.2022 і закінчився 12.12.2022. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву 05.01.2023, тобто поза межами встановленого судом строку для подання відзиву. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] звернувся до нього за правничою допомогою лише 02.01.2023, не може вважатися поважною причиною пропуску зазначеного строку. Суд уважає, що відповідач мав достатньо часу і можливостей для підготовки відзиву чи для звернення за правничою допомогою, проте без поважних причин ними не скористався. У судове засідання, призначене на 05 квітня 2023 року, відповідач не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав суду доказів добровільного виконання свого батьківського обов`язку з утримання дочки, а так само будь-яких інших доказів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. За таких обставин, суд доходить висновку, що право позивачки на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, порушене відповідачем, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved