Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі Банк) через свого представника Білоус Н.В. звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 330,81 дол. США та судовий збір. Позов обґрунтовує тим, що між Відкритим акціонерним товариством АБ «Укргазбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] 25.07.2008 року укладено кредитний договір № 12/06-01, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 15000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних, зі строком дії з 25.08.2008 до 24.07.2018 року. Цього ж дня, АБ «Укргазбанк» уклав договір поруки з [PERSON] , згідно з яким відповідач несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі неустойки, штрафи, пені. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09.07.2010 року по справі № 2-563/2010, яке набрало законної сили 20.07.2010 року, стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі в розмір 127860,42 грн. що складає 16172,99 доларів США та пеню в розмірі 2996,40 грн. У рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,072 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Дане рішення на час подання позову виконане частково. На підставі заяви представника Банку [PERSON] , 02.08.2021 року виконавчий лист № 2-563/10 про стягнення боргу з відповідачів у розмірі 130856,82 грн. у виконавчому провадженні № 47080403 постановою державного виконавця Чорноморського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, залишок боргу складає 36488,32 грн., а залишок виконавчого збору 1008,10 грн. та виведений в окреме виконавче провадження. Між тим, як вказує Банк, станом на день звернення до суду, відповідачі мали невиконані зобов`язання по кредиту та відсоткам в сумі 12110,11 доларів США, а тому позивачем відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нараховано 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в період з 13.02.2019 року по 14.02.2022 року в розмірі 330,81 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 9274,10 грн. На підставі наведеного, Банк просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь 3% річних в розмірі 330,81 доларів США, що по курсу НБУ становить 9274,10 грн. Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не прибув (а.с.39). Відповідач [PERSON] та її представник, адвокат Лук?ян С.Г. про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому законом порядку, до судового засідання не прибули, надіслали до суду відзив на позов в якому у задоволенні позовних вимог Банку просили відмовити повністю (а.с.42-45). Позивач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, правом на подання відзиву не скористався. За змістом положень ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.\~ За таких обставин, суд вважає можливим, проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд, встановив наступні фактичні обставини справи та зробив такі висновки. Відповідно до кредитного договору № 12/06-01 від 25.07.2008 року укладеного між [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк», відповідач отримала кредит в розмірі 15000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8 % річних, зі строком дії з 25.08.2008 до 24.07.2018 року (а.с.17-20). В забезпечення умов цього договору між [PERSON] та ВАТ АБ «Укргазбанк» 25.07.2008 року було укладено договір поруки, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №12/06-01 від 25.07.2008 року (а.с.21). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09.07.2010 року по справі №2-563/2010, яке набрало законної сили 20.07.2010 року, стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі в розмір 127860,42 грн. що складає 16172,99 доларів США та пеню в розмірі 2996,40 грн. У рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,072 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). На виконання вказаного рішення суду [PERSON] станом на 12.02.2021 року сплачено 4062,88 доларів США, залишок складає 12110,11 доларів США, що встановлено випискою з банківського рахунку (а.с.6-14). Після чого, на підставі заяви представника Банку [PERSON] , 02.08.2021 року виконавчий лист №2-563/10 про стягнення боргу з відповідачів у розмірі 130856,82 грн. у виконавчому провадженні № 47080403 постановою державного виконавця Чорноморського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто Банку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із тим, що стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, залишок боргу складає 36488,32 грн., а залишок виконавчого збору 1008,10 грн. та виведений в окреме виконавче провадження, що підтверджується фотокопією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. (а.с.6-14, 47). З позовної заяви, копії витягу з Наказу ПАТ АК «Укргазбанк» від 17.12.2020 року, № 326-н/пт, від 18.02.2022 року № 22-н/пт встановлено, що повноваження представника Білоус Н.В. щодо підписання позовів та представництва Банку відсутні (а.с.22-27). Відповідно до положень ч.1, 7 ст.80, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч.1 ст.546 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть визначатися у рішенні суду. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Із матеріалів справи видно, що позивачем не пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення 3% річних за період з 13.02.2019 року по 14.02.2022 року. Натомістьвідповідачем, окрім копії постанови від 02.08.2021 року про повернення виконавчого документу стягувачу із зазначенням залишку боргу у розмірі 36488,32 грн. (а.с.47) суду не надано та банківська виписка наявна у матеріалах справи відповідачами не спростована. Будь-яких інших доказів про повне погашення кредитної заборгованості суду не надано та відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами нарахований Банком розмір 3% річнихза прострочення грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 13.02.2019 року по 14.02.2022 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Доводи відповідача [PERSON] та її представника про стягнення грошових коштів у національній валюти відповідно до резолютивної частини рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09.07.2010 року не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки кредитним договором № 12/06-01 від 25.07.2008 року не встановлено іншого порядку повернення боргу, окрім як в доларах США та не передбачено його визначення в гривні, тобто національній валюті України. Доводи відповідача [PERSON] та її представника про стягнення 3% річних за період з 13.02.2019 року по 14.02.2022 року є прийнятними, оскільки стягнення 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. У даній справі заява про застосування позовної давності відповідачами та їх представником не заявлялась, отже спір розглянуто в межах заявлених позовних вимог. Інші доводи відповідача [PERSON] та її представника зазначені у відзиві на позов не заслуговують на увагу, так як не впливають на правову оцінку дій сторін в межах заявлених позовних вимог Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь банку підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved