Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 20 липня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов кредитного договору банком позичальнику було оформлено кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [PERSON] . Відповідач, в свою чергу, порушила зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 17.01.2023 в розмірі 30770грн. 85 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 30446, 77 грн. ; заборгованості за простроченими відсотками 324,08 грн.. Добровільно сплатити заборгованість відповідач не бажає. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору №б\\н від 20.07.2011 у розмірі 30770 грн. 85 коп. та судові витрати у розмірі 2684 гривні. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.03.2023 було відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою-повідомленням із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 20 липня 2011 року [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідач ознайомився з основними умовами кредитування, інформацією щодо реальної річної процентної ставки, орієнтовною загальною вартістю кредиту та порядком повернення кредиту (а.с.32,36-40). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] виданої АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що відповідачеві [PERSON] неодноразово змінювався кредитний ліміт, востаннє, зокрема, 26.12.2022 року (а.с.35). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачеві [PERSON] видано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 09.08.2013 року з терміном дії до квітня 2017 року; № [NUMBER] , дата відкриття 27.03.2017 з терміном дії до липня 2020 року; № [NUMBER] , дата відкриття 14.11.2017 з терміном дії до травня 2021 року; № [NUMBER] дата відкриття 09.03.2021 року з терміном дії до вересня 2024 року; № [NUMBER] дата відкриття 22.11.2021 року з терміном дії до грудня 2025 року (а.с.34). Отримання відповідачем [PERSON] від позивача грошових коштів, підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] за період з 09.08.2013 по 18.01.2023 (а.с.23-32). Однак, як слідує із розрахунку заборгованості по кредитному договору, відповідач [PERSON] не виконала своїх зобов`язань та допустила заборгованість станом на 17.01.2023 в розмірі 30 770грн. 85 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 30446, 77 грн. ; заборгованості за простроченими відсотками 324,08 грн.. (а.с.7-22). Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими вона користувалась, однак допустила неналежне виконання своїх обов`язків, порушила умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею, а тому вимоги позову підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням №ZZ426B1R97 від 06.03.2023 (а.с.1), за правилами\~ст.141 ЦПК України\~покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Outcome: approved