Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаною заявою, в якій просила: встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період з 09.12.1981 по 24.02.2022. В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] був її рідним братом, з яким вона проживала однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] та вела спільне господарство. З початку військової агресії рф проти України [PERSON] став на захист України, вступивши у [INFO]». [INFO] [PERSON] загинув під час виконання обов`язків військової служби. Заявник зазначає, що [PERSON] одружений не був, дітей не мав, а їх батьки померли, тому вона є єдиною особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю необхідно заявниці для подальшої реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченою Постановою КМУ № 168 він 28.02.2022 року. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2022 відкрито провадження у справі. 17.12.2022 представником [INFO] надіслано до суду письмові пояснення, в яких остання зазначає, що в момент загибелі [PERSON] проходив службу у військовій частині, підпорядкованій Національній гвардії України, а тому встановлення факту проживання однією сім`єю заявника з [PERSON] не нестиме для [INFO] жодних юридичних наслідків. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимогу, викладену у заяві та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - [INFO] у судовому засіданні зазначила про те, що [INFO] не є компетентним органом звернення з питань призначення одноразової грошової допомоги родинам загиблих військовослужбовців Національної гвардії України, яким і являвся [PERSON] , а тому не є заінтересованою особою у даній справі. Представники військової частини № [NUMBER] Національної гвардії України та Головного управління Національної гвардії України у судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту за наявних для цього підстав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що родину [PERSON] знає майже сорок років, живе в одному з ними будинку, у сусідньому під`їзді. Заявник [PERSON] та її загиблий молодший брат [PERSON] завжди проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Їхня мати померла, коли [PERSON] було приблизно сім років, і [PERSON] була для [PERSON] як мама, опікувалася ним, вони вели спільне господарство, працювали в одній поліклініці, [PERSON] виховує племінника, який такоє проживає з нею за вказаною адресою. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює у Філії № 5 КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району на посаді сестри-господарки. [PERSON] працює у лікарні молодшою медсестрою, а брат [PERSON] працював сторожем. Вона знає їх сім років, спілкувалася з обома. Їй відомо, що вони разом проживали, планували спільні витрати, вона не раз ставала свідком їхніх розговорів про будівлю дачі. [PERSON] приносила їжу брату, коли той заступав на зміну і взагалі замінила йому матір, коли та померла. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом заявника, проживає у квартирі навпроти. За вказаною адресою він проживає з 1997 року і весь цей час заявник [PERSON] проживала по сусідству разом з молодшим братом [PERSON] . Він неодноразово зустрічав їх у магазинах, де вони робили спільні покупки, а влітку виїжджали на дачу. Свідок [PERSON] пояснив, що він є рідним дядьком заявника та загиблого [PERSON] . Усе життя вони мешкали разом у квартирі на [ADDRESS] , вели спільне господарство, вели спільний бюджет. Батьки рано померли, [PERSON] завжди опікувалася молодшим братом [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, представників заінтересованих осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.01.1982 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.1973. З довідки [INFO]» [NUMBER] Обр ТрО ЗСУ [NUMBER] № 14/317 від 31.03.2022 вбачається, що [PERSON] був членом вказаного добровольчого формування та виконував бойові задачі до моменту офіційного оформлення добровольчого формування «[INFO]». 08.03.2022 [PERSON] укладено контракт добровольця територіальної оборони з Добровольчим формуванням територіальної громади міста Києва «[INFO]». Відповідно до Довідки від 06.05.2022, виданої військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України, з 25.04.2022 [PERSON] проходив військову службу по мобілізації у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України. Наказом т.в.о. командира [INFO] полковника [PERSON] № 117 мтд від 25.04.2022 [PERSON] було зараховано до списків особового складу військової частини. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2022, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 11352, [INFO] [PERSON] помер у м. Рубіжне Луганської області, Україна. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №2255 від 27.05.2022, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», смерть [PERSON] настала внаслідок ушкоджень, отриманих від вибухів під час військових дій. Вказане підтверджується Довідкою про причину смерті № 2255, відповідно до якої причиною смерті [PERSON] була вибухова травма від військових дій. Сповіщенням № 23 від 26.05.2022 (вих. № 1053) заявника [PERSON] повідомлено, що її брат [PERSON] , старший водій 2 протитанкового відділення протитанкового взводу 2 батальйону оперативного призначення (на БТР) військової частини [NUMBER] , старший солдат, загинув внаслідок отриманих поранень у районі населеного пункту м. Рубіжне Луганської області. З Витягу з Наказу т.в.о. командира [INFO] полковника [PERSON] № 179 від 23.06.2022 вбачається, що контракт про проходження військової служби з [PERSON] розірвано у зв`язку з загибеллю останнього. Загибель сталася [INFO] у м. Рубіжному Северодонецького району Луганської області у період проходження військової служби та пов`язана з виконанням службових обов`язків. Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2013 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.06.1994. З листа Служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві адміністрації № 224 від 05.02.2015 вбачається, що заявник [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] після смерті [PERSON] звернулася до військової частини № [NUMBER] Національної гвардії України із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги, як сестрі загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану. Листом військової частини № [NUMBER] Національної гвардії України № 18/12/5-211-2006 від 14.12.2022 заявнику [PERSON] відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, визначених чинним законодавством. Згідно підпунктів 1-3 пункту 2 ст. 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Згідно зі статтею 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»., на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», п.2 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова допомога з розмірі 15000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідно довести ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, покази свідків. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що загиблий [PERSON] проживав із заявником за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами та показаннями свідків, наданими у судовому засіданні. Окрім того [PERSON] вказав заявника як члена сім`ї та найближчу родичку під час проходження військової служби, адже саме на ім`я останньої [INFO] було направлено сповіщення про факт загибелі [PERSON] , що підтверджується копією сповіщення. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання заявника [PERSON] разом із братом [PERSON] в період з 09.12.1981 по 24.02.2022 знайшов своє підтвердження. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявниця, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявниці та можливість безперешкодної реалізації її особистих прав, а саме права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті брата. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved