Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 1.1. [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити наближатися на 0,5 км. до місця проживання заявника, за адресою: [ADDRESS] . 1.2. В обґрунтування вимог зазначила, що вона та [PERSON] проживають разом як чоловік та жінка останні п`ятнадцять років. [PERSON] веде неприйнятний для заявника спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Зазначає, що з ініціативи [PERSON] між ними постійно виникають сварки. [PERSON] неодноразово ображав заявника словами нецензурної лайки, чинив фізичний біль, на неодноразові приписи поліції не реагує. Для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявника, просила застосувати обмежувальний припис у виді заборонити наближатися на відстань 0,5 км до місця проживання заявника. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 20.04.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено до розгляду на 21.04.2023. 2.2. У судове засідання заявник, яка була належним чином повідомлена про його проведення, не з`явилася, просила розгляд заяви здійснювати без її участі, заяву задовольнити. 2.3. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду заяви повідомлений своєчасно та належним чином. 2.4. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. 2.5. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності заінтересованої особи на підставі наявних доказів. 2.6. В ході розгляду справи, судом у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. 2.7. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 03.12.1998року Черняхівським РВ УМВС України в Житомирській області, технічним паспортом на вказаний будинок (а.с.7-9, 21-23). 3.2. Відповідно до довідки виданої Дівочківським старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирської області за № 40 від 21.03.2023 [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). 3.3. Згідно постанов Черняхівського районного суду Житомирської області [PERSON] 03.08.2021, 18.10.2022, 19.11.2021, 24.11.2022, 27.12.2022 та 06.01.2023 притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1, ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки [PERSON] , що виражались у висловлюваннях словами нецензурної лайки та погроз фізичною розправою, за що був підданий відповідним адміністративним стягненням (а.с. 11-19). 3.4. 26.03.2023 відносно [PERSON] видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника у зв`язку із скоєнням домашнього насильства відносно [PERSON] (а.с.10). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 4.2. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких зокрема і особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей). 4.3. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. 4.4. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. 4.5. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. 4.6. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. 4.7. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 4.8. Частиною 3 ст. 26 цього Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. 4.9. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. 4.10. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. 4.11. Кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право (ст. 16 Цивільного кодексу України). 4.12. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. 4.13. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 4.14. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. 4.15. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ A.V. v. Ukraine , n. 68177, Enea v. Italy [GC], n. 55182, Idalov v. Russia [GC], 91183. 4.16. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні Ireland v. the UK, наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. V. ВИСНОВКИ СУДУ 5.1. Згідно доводів заявника, видача обмежувального припису їй необхідна для запобігання в подальшому вчинення дій насильницького характеру [PERSON] відносно неї. 5.2. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. 5.3. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. 5.4. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19. 5.5. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 5.6. У даній справі при зверненні до суду з заявою [PERSON] на підтвердження фактів домашнього насильства були надані копії постанов Черняхівського районного суду Житомирської області від 03.08.2021, 18.10.2022, 19.11.2021, 24.11.2022, 27.12.2022 та 06.01.2023 відповідно до яких [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, а також терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 26.03.2023. 5.7. Враховуючи зазначені докази, динаміку подій щодо застосування [PERSON] фізичного та психологічного насильства до [PERSON] , зважаючи на неодноразові притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, що не дало бажаних результатів та останній не припинив вчиняти протиправні дії відносно [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих ризиків повторного вчинення насильства до заявника та необхідність захисту її прав, оскільки [PERSON] є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . З огляду на викладене заява підлягає задоволенню. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved