Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № 210129-30715-6 від 29.01.2021 року (далі - Кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») (далі - Первісний Кредитор) та [PERSON] (далі - Відповідач/Позичальник), Відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 03.03.2021 року Відповідачем було продовжено строк дії Кредитного договору на 30 календарних днів, шляхом сплати відсотків відповідно до п.п. 2.3.4. Кредитного договору та відповідно до Правил. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору № 210129-30715-6 від 29.01.2021 року 17.06.2021 між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (Кредитор) та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (далі по тексту - Новий кредитор, Позивач), укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210129-30715-6 від 29.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Сума заборгованості, відповідача за Кредитним договором відповідно до Акту приймання передачі прав № 1 від 17.06.2021р. до Договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021р. станом на 17.06.2021 року становить 26 172,00 грн., проте ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи (долучено завірену копію до Позовної заяви) було здійснено подальше нарахування платежів за Кредитним договором та станом на 01.02.2023 року становить 34 782,00 гривень, яка складається з: 6 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3 582,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2021 року по 30.03.2021 року (включно); 25 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 31.03.2021 року по 28.07.2021 року (включно), відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 210129-30715-6 від 29.01.2021 року станом на 01.02.2023 року у розмірі 34 782,00 гривень, а також судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень та 9000,00 гривень витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 21 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявні клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує про ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст.ст. 1047, 1055 ЦК України встановлено, що договір позики, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Електронний правочин в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Порядок вчинення електронних правочинів на момент виникнення спірних відносин, а саме щодо укладення 29 січня 2021 року кредитного договору між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] , регламентується Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні довірчі послуги». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що вчинення відповідачем дій, направлених на укладення Кредитного договору в електронній формі, підтверджується електронними доказами, а саме роздруківкою інформації з електронного файлу (Log file), що визначає послідовні дії відповідача та позивача на веб-сайті https://monetka.com.ua в мережі Інтернет, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій позивача та відповідача щодо укладання електронного договору у мережі Інтернет на веб-сайті, яку позивач використовував для укладення електронного договору з відповідачем. Так, згідно вказаного документу позичальник направив запит (заяву) ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» щодо можливості отримання кредиту з інформацією про бажані параметри кредиту; позичальник заповнив реєстраційну форму, де вказав фінансовий номер телефону; заповнив в ІТС анкету для оформлення кредиту, в якій, зокрема, зазначив дані платіжної карти. В особистому кабінеті позичальника він ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування, після чого на його фінансовий номер [NUMBER] був надісланий одноразовий ідентифікатор 406844, який в результаті був введений у ІТС та акцептована пропозиція укласти кредитний договір; відображено підписаний кредитний договір з можливістю завантаження; позичальнику надіслано повідомлення про підписання кредитного договору. Отже, 29 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «Monetka») та [PERSON] було укладено Договір №210129-30715-06 (далі - Договір), формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, підписання якого є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За умовами Договору ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надає відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», які розміщені на сайті monetka.ua (п. 1.4 Договору). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитні кошти, обумовлені умовами договору в розмірі 6000 грн. були перераховані 21 січня 2021 року на платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується платіжним документом № 367199633 від 29.01.2021 року. Крім того, відповідачем не заперечувався факт отримання ним грошових коштів в розмір 6000 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1.3 Договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Зазначений строк може бути продовжений згідно з п. 2.4.3 Договору. 03.03.2021 року відповідачем було продовжено строк дії Договору на 30 календарних днів, шляхом сплати відсотків відповідно до п.п. 2.3.4. Договору та відповідно до Правил. Відповідно до ч. 1 ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.1.2 Договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом - 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку, визначеного п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п.п. 2.4.1. Договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3. Договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані проценти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та штрафними санкціями відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Вказані обставини відповідачем також не заперечувались та спростовані не були. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість. 17.06.2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210129-30715-06 від 29.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Відповідно до Акту приймання передачі прав № 1 від 17.06.2021р. до Договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021р. станом на 17.06.2021 року становить 26172,00 грн. Проте ТОВ «ФК «РІАЛЬТО», як фінансовою установою, яка має відповідне свідоцтво фінансової установи було здійснено подальше нарахування платежів за Кредитним договором, та відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не оспорювався відповідачем в ході розгляду справи, заборгованість [PERSON] за Договором №210129-30715-06 від 29.01.2021 року станом на 01.02.2023 року становить 34 782,00 гривень, яка складається з: 6 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3 582,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2021 року по 30.03.2021 року (включно); 25 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 31.03.2021 року по 28.07.2021 року (включно). Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення відповідачем покладених на нього договірних обов`язків, що обумовило порушення прав позивача та утворення заборгованості за кредитним договором, перед правонаступником кредитора - ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних позивачем обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №210129-30715-06 від 29.01.2021 року, відповідно до розрахунку станом на 01.02.2023 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 02 червня 2022 року між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та ФОП [PERSON] , який є адвокатом, укладено договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022. Обсяг виконаних робіт визначений Акті приймання-передачі наданих послуг № 20/2 віл 21.12.2022 року до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року. згідно з яким, ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». надано правову допомогу щодо складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] , підготовки позовної заяви про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором № 210129-30715-06 від 29.01.2021 року та клопотання про витребування доказів, на загальну суму 9000 гривень. Дану винагороду було сплачено позивачем що підтверджується платіжним дорученням від 11.01.2023 року № 581. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Також позивачем були понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2684,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 174 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача; Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень.

Outcome: approved