Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Представник позивача адвокат Саєнко Б.О. у грудні 2022 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з побутовими будівлями і спорудами та земельна ділянка, які розташовані по [ADDRESS] . Після смерті батька позивач фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив. 10.11.2022 державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю реєстрації права власності згідно чинного законодавства. Також представник позивача зазначив, що рішенням 5 сесії 22 скликання Зарічненської сільської ради від 24.11.1993 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,44 га, яка розташована по [ADDRESS] . Відповідно до погосподарської книги Боголюбівського старостинського округу за [PERSON] числиться житловий будинок. Посилаючись на указані обставини, представник позивача просить суд: 1) визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а саме на: житловий будинок літ. «А» загальною площею 41,4 кв.м. та жилою площею 18,3 кв.м.; прибудову літ «а»; літню кухню-сарай літ. «Б»; погріб літ. «пг»; ворота №1; огорожу № 2, що розташовані по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області; 2) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку орієнтовною площею 0,44 га, яка розташована по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області. Ухвалою суду від 30.12.2022 позовна заява була залишена без руху та позивачу надано час для усунення недоліків. 08.02.2023 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 16.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю з підстав указаних у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши, пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 7- 9). З договору купівлі-продажу від 01.04.1989 посвідченого секретарем виконавчого комітету Зарічненської сільської Ради народних депутатів вбачається, що [PERSON] придбав житловий будинок, загальною площею 48 кв.м., з побутовими будівлями і спорудами, який розташований у [ADDRESS] (а.с. 13). Рішенням 5 сесії 22 скликання Зарічненської сільської ради від 24.11.1993 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,44 га, яка розташована по [ADDRESS] , що вбачається з довідки виданої старостою Боголюбовського старостинського округу Тростянецької міської ради Сумської області від 08.08.2022 за № 105(а.с.10). Також з довідки виданої старостою Боголюбовського старостинського округу Тростянецької міської ради Сумської області від 12.05.2022 за № 64 вбачається, що згідно запису в Погосподарській книзі Боголюбівського старостинського округу за [PERSON] , який помер [INFO] , числиться житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані по [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно довідки виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 07.09.2022 за № 446, інвентаризаційна справа на нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS] , відсутня. Станом на 31.12.2012 реєстрація права власності без проведення технічної інвентаризації не проводилась (а.с.12). Як вбачається з інформаційної довідки виданої ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз» від 20.07.2022 за № 103, а також технічного паспорта на будинок, станом на 20.07.2022 за даними інвентаризації за адресою: [ADDRESS] , розташовані наступні будівлі та споруди: під літ. «А» житловий будинок загальною площею 41,4 кв.м. та житловою площею 18,3 кв.м.; під літ. «а» прибудова; під літ. «Б» літня кухня-сарай; під літ. «пг» погріб; під № 1 ворота; під № 2 огорожа (а.с. 14-19). Відповідно до повідомлення наданого Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.04.2023 за № 834/15-23 у електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , факту реєстрації документів, що посвідчують право власності, не встановлено (а.с. 64, 79). Постановою державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., який в порядку заміщення виконує обов`язки державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори від 10.11.2022 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю реєстрації права власності згідно чинного законодавства (а.с. 20). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії,зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку, позивач обґрунтовано звернувся до суду. Часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , а місцем відкриття спадщини - м. Тростянець Сумської області. Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до повідомлення та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру за № 72067055 від 06.04.2023, наданих державним нотаріусом Тростянецької районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа за № 308/1997, де є заява про прийняття спадщини від [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с. 73-74) Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона народилася та проживає у с. Зарічне (на даний час с. Боголюбове), знає позивача та його батька [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] та помер у [INFO]. У [PERSON] був лише один син. Позивач разом із дружиною приїжджав до батька у с. Зарічне до дня його смерті, проживав із ним. Після смерті батька позивач успадкував майно, обробляє земельну ділянку. Назви вулиць у с. Зарічне почали присвоювати лише з 1996 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що по сусідству з ним, на одній вулиці у [ADDRESS] проживав [PERSON] , який помер у 1996-1997 роках. Після смерті останнього, позивач став там господарювати, тримає пасіку, обробляє город. Отже, судом установлено, що позивач прийняв спадщину після смерті батька за законом, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, крім позивача, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року не підлягали реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі тощо. Згідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Як зазначав суд вище, за даними погосподарського обліку житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , належав [PERSON] . Таким чином, записи погосподарського обліку в сукупності з дослідженими судом доказами, поза розумним сумнівом підтверджують, що саме [PERSON] , належав на праві власності житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті [PERSON] набув усіх прав та обов`язків, що належали останньому, зокрема право на спадкування житлового будинку із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . Також позивач набув право на завершення приватизації земельної ділянки загальною площею 0,44 га, яка розташована по [ADDRESS] та була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Зарічненської сільської ради 5 сесії 22 скликання від 24.11.1993. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів позивач, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», позбавлений можливості одержати у нотаріусасвідоцтва про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право у порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved