Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

17.01.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про визнання недійсним пункту 1.5 Договору кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року та п. 5 (стовпчик 7.4) Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості. також просить зобов`язати АТ «Ідея банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених позивачем [PERSON] за договором кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року з часу його укладання, зарахувавши сплачені кошти, спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення платежів згідно черговості, визначеної даним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 24.02.2020 року було укладено Договір кредиту та страхування №№Z75.00405.006420664, згідно якого їй було надано кредит у розмірі 49 999,00 грн зі змінною процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 9,99 відсотків, терміном на 60 місяців, кінцевий строк повернення кредиту 24.02.2025 року. Погашення кредиту позивач здійснювала протягом 2020 та 2021 року, в січні та лютому 2022 року, після цього скористалася правом відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-IX, ІІ Прикінцеві та перехідні положення», згідно п. 3.2) розділ «прикінцеві та перехідні положення» Цивільний кодекс України доповнено п. 18 та 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу. пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». в зв`язку з тим, що позивач вимушена виїхати з України. Позивач з березня 2022 року знаходиться в евакуації з малолітнім сином [PERSON] , 2019 року народження, у Німеччині. Зазначає, що згідно п.1.5 Договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих тарифів банку. Відповідно до п. 5 додатку №1 до кредитного договору позичальник змушений сплатити банку «плату за обслуговування кредитної заборгованості» за весь період дії кредитного договору в розмірі 90 898,20 грн. Відповідно до п. 5 Паспорту споживчого кредиту (Додаток №1 до Договору), до кількості та розміру платежів при поверненні кредиту включено також платежі за додаткові та супутні послуги банку «плата за обслуговування кредитної заборгованості». Вважає, що зазначений пункт кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту є несправедливим, що чітко передбачено Законом України «Про споживче кредитування», а тому, на її думку, є підстави для визнання даного пункту недійсними. На підставі наведеного просить суд, визнати недійсними пункт 1.5 Договору кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року та пункти 5 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості; зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених позивачем за Договором кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року, з часу його укладання, зарахувавши сплачені вже кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення платежів відповідно черговості, визначеної вказаним договором. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Дерев`янко І. О. надійшла заява 18.04.2023 року про розгляд справи без участі позивача та її представника, просить позов задовольнити. Відповідачі про причини не явки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24.02.2020 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було Договір кредиту та страхування №Z75.00405.006420664, згідно якого [PERSON] надано кошти на поточні потреби у розмірі 49 999,00 грн, строком на 60 місяців під 9,99 відсотків річних, дата повернення кредиту 24.02.2025 року. Згідно з п.1.5 Договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на веб-сайті банку. Відповідно до п. 5 Паспорту споживчого кредиту (Додаток №1 до Договору кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року) «Порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення» до кількості та розміру платежів при поверненні кредиту включено також плата за обслуговування кредитної заборгованості - щомісячний платіж у розмірі 1514,97 грн, що за період з 24.03.2020 року по 24.02.2025 року складає загальну суму 90 898,20 грн. Відповідно до п.п. 9.8.2 п .9.8 Розділу 9 Публічної пропозиції про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному веб-порталі банку ideabank.ua, та затверджений протоколом засідання Правління №10/06-09 від 16.10.2019, що діяли на момент укладення кредитного договору №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020, плата за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, що включає в себе: - надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. У випадку протермінування строку Договору кредиту, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного повернення суми Кредиту. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з п.1.5 Договору, п.п. 5 Паспорту споживчого кредиту [PERSON] було встановлено плату за обслуговування кредиту. Тобто, оспорюваними підпунктами п.1.5 Договору, п.п. 5 Паспорту споживчого кредиту позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19. Крім того, факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати плату за обслуговування кредиту не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вимога позивача про визнання положення кредитного договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту підлягає до задоволення. Згідно з п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть, зокрема:припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] за Договором кредиту та страхування №Z75.00405.006420664 від 24.02.2020 року, з часу його укладання, також підлягає до задоволення, оскільки, такий спосіб захисту порушеного права, у даному випадку, сприятиме ефективному відновленню прав позивача, як споживача послуг банку. Разом з тим, оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір в розмірі 2147,20 (дві вимоги немайнового характеру по 1073,60 грн), слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved