Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13429 виданий 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною; - стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (ЄДРПОУ 42254696) на мою користь судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.; - стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (ЄДРПОУ 42254696) на мою користь судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що нотаріус вчинив виконавчий напис кредитному договорі, який не був посвідчений нотаріально, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів існування безспірної заборгованості. Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни, які стали підставою для винесення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №13429 від 17 травня 2021 року з доданими документами підтверджуючими заборгованість [PERSON] за кредитними зобов`язаннями. 10.12.2021 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Баришівського районного суду Київської області. 05.09.2022 ухвалою Баришівського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу у спрощеному позовному провадженні та витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни, які стали підставою для винесення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №13429 від 17 травня 2021 року з доданими документами підтверджуючими заборгованість [PERSON] за кредитними зобов`язаннями. 05.09.2022 ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого документа виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за № 13429 від 17 травня 2021 року, за виконавчим провадженням №67604409 яке відкрито приватним виконавцем Микитин Оксаною Степанівною. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Суд розглядає справу за наявними матеріалами. Матеріалами справи встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною винесено постанову від 20.11.2021 про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої в рамках виконавчого провадження №6760440 відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №13429 виданому 17.05.2021. За вказаним виконавчим написом стягнуто з [PERSON] , який є боржником кредитним договором № 875917674 від 19.07.2020 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (код 38569246), правонаступником всіх прав та обов`язків яке на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 85 від 23.06.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліо Плюс» (код 39700642), правонаступником всіх прав та обов`язків якого, підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимог № 3 від 29.01.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс». Сума заборгованості складає 22\~343 грн. 00 коп. Вимоги ухвали від 05.09.2022 про витребування доказів виконано не було. Враховуючи вищевикладене суд зазначає наступне. Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи ю документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Матеріалами даної справи не підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору №875917674 від 19.07.2020. Крім того, позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже вона не є безспірною. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тобто, всі зазначені вище підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило своє право вимоги на користь ТОВ «Таліо Плюс», а ТОВ «Таліо Плюс» відступило право вимоги до боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Таким чином не доведеним залишився той факт, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» є правонаступником ТОВ «Таліо Плюс» та набуло право грошової вимоги за Кредитним договором № 875917674 від 19.07.2020 до [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved