Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 29.11.2022 представник [PERSON] (далі - позивач) - адвокат Томашевська О. А. звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до Житомирської міської територіальної громади в особі Житомирської міської ради (далі також - відповідач), в якому просила надання позивачу додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка народилась [INFO] та померла [INFO] . 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . 16.11.2022 позивач звернулась до державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що заява про прийняття спадщини до десяти місяців з дня смерті [PERSON] позивачем подана не була, а отже спадщину у встановлений законом строк остання не прийняла. 1.3. Посилаючись на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , про наявність якого вона дізналась випадково у зв`язку із чим не могла вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також на те, що наявність заповіту є фундаментальним принципом спадкового права, яке засвідчує волевиявлення померлої, представник позивача просила надати позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 30.11.2022 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі №296/8529/22, яку вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. 2.2. Відповідач Житомирська міська рада отримала копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, правом на подання відзиву на позов не скористалась. 2.3. 16.03.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 2.4. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала усні пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. 2.5. Представник Житомирської міської ради - Сищук Н.М. подала до суду клопотання, в якому просила позовну заяву розглядати у відсутність представника міської ради. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. За життя [PERSON] набула право власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 09.11.1993 та копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори Кулінічем Р.В. за реєстраційним № 2-754 від 22.09.2003 (а.с. 10-13, 23). 3.2. 22.08.2017 [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. зареєстрований за №2503 від 22.08.2017, в якому все належне їй на день смерті майно заповідала онуці [PERSON] , [INFO] (а.с. 43-44). 3.3. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.11.2021 (а.с. 9). 3.4. В квартирі за адресою: [ADDRESS] , власником якої була [PERSON] , на день її смерті, [INFO] , була зареєстрована тільки [PERSON] , що стверджується довідкою ОСББ «Соборний квартал» № 67 від 16.11.2022 (а.с.42). 3.5. За заявою [PERSON] на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області заведено спадкову справу №495/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , інших спадкоємців немає, що стверджується листом завідувача Житомирської державною нотаріальною конторою Житомирської області Поліщук А.І. від 25.01.2023 (а.с. 53). 3.6. 16.11.2022 постановою державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , після смерті заповідачки [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, що стверджується копією постанови нотаріуса №1787/02-31 від 16.11.2022 (а.с.39). ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Згідно зі статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України (ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 4.2. Статтями 1233 та 1236 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. 4.3. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. 4.4. За змістом частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок, зокрема, смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. 4.5. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 4.6. Згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 4.7. Відповідно до положення статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частині 1). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина 3). V. МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , якій належала на праві власності квартира [ADDRESS] , та яка у складеному за життя заповіті заповідала все належне їй на день смерті майно онуці [PERSON] . 5.2. Також встановлено, що 16.11.2022 [PERSON] звернулась до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу №495/2022 до майна померлої [PERSON] , однак державним нотаріусом Поліщук А.І. прийнято постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , після смерті заповідачки [PERSON] у зв`язку з пропуском позивачкою строку для прийняття спадщини. 5.3. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. 5.4. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). 5.5. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. 5.6. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , тому останнім днем визначеного законом строку прийняття спадщини, з урахуванням положень пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164, було 18.09.2022. До нотаріуса позивач звернулася 16.11.2022, тобто позивач пропустила строку для подання заяви про прийняття спадщини. 5.7. Мотивуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, [PERSON] посилалася на те, що їй не було відомо про складання за життя бабою [PERSON] заповіту, а також те, що остання дізналась про існування заповіту випадковою перебираю речі померлої. 5.8. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. 5.9. У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) викладено висновок, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд у цій справі виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку для прийняття спадщини. Такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У цій справі встановлені обставини спадкування позивача після смерті його двоюрідного брата, отже, спадкування спадкоємцем п`ятої черги за законом. 5.10. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 671/308/20 (провадження № 61-16392св20) викладено висновок, що незалежно від обізнаності про існування заповіту позивач могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті батька як спадкоємиця першої черги за законом шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса у встановлений законом строк. Проте, така заява позивачем вчасно подана не була, а необізнаність про існування заповіту не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. 5.11. У справі, яка розглядається, правовідносини виникли у зв`язку із спадкуванням позивачем, яка не є спадкоємцем першої черги після смерті баби [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає, що правовідносини у даній справі є більш подібними до справи №565/1145/17. 5.12. Ураховуючи, що позивач не є спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] , на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем і вона дійсно не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізналась про існування заповіту, складеного на її користь, про який дізналась поза межами встановленого строку для прийняття спадщини, а також те, що спадкова справа після смерті спадкодавця до звернення позивача не заводилася, а строк, який позивач пропустила для подання заяви про прийняття спадщини становить менше двох місяців, суд дійшов висновку про поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці.

Outcome: approved