Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

04.04.2023 до суду надійшла заява Залавського Олександра Васильовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом Тростянецької міської ради до [PERSON] про виселення із жилого приміщення. Посилаючись на вимоги цивільного процесуального законодавства та докази на підтвердження розміру понесених [PERSON] витрат на отримання професійної правничої допомоги представник відповідачки просить суд здійснити розподіл судових витрат та покласти на позивача судові витрати у розмірі 5000,00 грн. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду заяви про розподіл судових витрат були повідомлені належним чином, поважних причини неявки суду не повідомили. Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). За приписами частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України). Отже, указана норма процесуального закону установлює процесуальний строк для подання доказів понесення судових витрат після ухвалення рішення по суті спору. Недотримання указаного 5-денного процесуального строку має наслідком залишення заяви без розгляду. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 31.03.2023 у цивільній справі № 588/1627/21 за позовом Тростянецької міської ради до [PERSON] про виселення із жилого приміщення, у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю (а.с. 81-86 том 2). Як установлено судом представник відповідачки Залавський О.В. до закінчення судом з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами заявив про намір подати після ухвалення рішення суду докази на підтвердження понесених відповідачкою судових витрат. Із заявою про розподіл судових витрат та доказами витрат відповідачки на професійну правничу допомогу представник відповідачки Залавський О.В. звернувся 04.04.2023, тобто у строк, визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник відповідачки у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: 1) договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 19.10.2021, відповідно до умов якого сторони погодили порядок оплати наданої правової допомоги: гонорар - 1000,00 грн за складання відзиву на позовну заяву та додатково за представництво інтересів у суді - з розрахунку 500,00 грн за годину зайнятості по справі, але не менше ніж 4000,00 грн за участь у суді першої інстанції; 2) нотаріально посвідчену довіреність Захарченко О.Ю. від 19.08.2021 на ведення справи у суді адвокату Залавському О.В.; 3) акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з детальним описом наданих адвокатом послуг та розрахунком витрат; 4) квитанцію до прибуткового касового ордера № 1/21 про сплату [PERSON] адвокату Залавському О.В. коштів у сумі 5000,00 грн, за надання правової допомоги. Вказані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі 5000,00 грн. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Стороною позивача не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника відповідачки та не доведено неспівмірність таких витрат. За таких обставин, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відтак заявлені представником відповідача вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved