Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Предстаник Гичка Б.І. діючи в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та АТ «ОТП Банк», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Тячівський відділ ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арештів із заставного майна. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого являється відповідач АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір №CNL-800/073/2006. Згідно з кредитним договором, а також на підставі кредитної заявки від 27.09.2006 року, банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 37 000, 00 (тридцять сім тисяч) доларів США. На забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань умов кредитного договору, 27.09.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] , було укладено договір іпотеки №PCNL-800/073/2006, посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М. за реєстраційним номером 3669. Предметом договору іпотеки визначено квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] і належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності. Предстаник зазначає, що рішенням Тячівського районного суду Закрпатської області ухваленим 12.05.2010 року, задоволено позовні вимоги АТ "ОТП Банк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №CNL-800/073/2006 від 27.09.2006 в розмірі 341537,39 грн. з яких 283 513,68 грн. - залишок заборгованості за кредитом, 44 990,81 грн. - відсотки за користування кредитом та 13 032,90 грн. - пеня. Вказане рішення суду, не виконано. 26 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. та договір відступлення права вимоги №б/н. Згідно з вищевказаними договорами Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк" відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за кредитним договором № CNL-800/073/2006 від 27.09.2006 року та договором іпотеки PСNL 800/073/2006 від 27.09.2006 року. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 30.01.2020 року у цивільній справі №307/1875/19 за позовом ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № CNL-800/073/2006 від 27.09.2006 року. Предстаник вказує, що «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержатель не може реалізувати своє права на звернення стягнення на предмет іпотеки, через накладення обтяжень на предмет іпотеки, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, ВП [NUMBER] від 15.05.2009 р. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 22347454 від 15.11.2010 р. Наявність цього арешту перешкоджає іпотекодержателю використати своє право на задоволення належних йому вимог за рахунок вартості предмету іпотеки, оскільки на рухоме та нерухоме майно [PERSON] було накладено арешт. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт накладений згідно наведених постанов із квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] і знаходиться в іпотеці згідно договору № PCNL-800/073/2006 від 27.09.2006 року та Договору про відступлення права вимоги № б/н від 26.11.2010 року. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 28 вересня 2022, 3 листопада 2022, 8 грудня 2022, 8 лютого 2023 та 6.04.2023 представник позивача подав до суду клопотання, якими просить розгляд справи провести без його участі та повідомляє, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за № 9050001434217 та №9050001538292 у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. Відповідач [PERSON] будучи відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №9050001434225 та №9050001538306 у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. Відповідач АТ «ОТП Банк» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про досатвку електронного листа від 23.01.2023 та 27.03.2023 у судове засідання представника не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 9 грдня 2022 та 10 лютого 2023 року до суду начальником та заступником начальника Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Токар А. та С. Дзябко подано заяву про проведення розгляду справи без участі представника Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області та вказано, що проти зняття арештів із заставного майна не заперечують. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №CNL-800/073/2006 про надання кредиту на споживчі цілі, в сумі 37 000, 00 (тридцять сім тисяч) доларів США (а.с. 4-9). В забезпечення виконання [PERSON] кредитного договору, цього ж дня 27 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] , було укладено договір іпотеки, №PCNL-800/073/2006, який посвідчено приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М. за реєстраційним номером 3669, відповідно до якого предметом договору іпотеки, являється квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Педан М.В. 3.06.1992 року зареєстрованого в реєстрі за №1-2946 (а.с.21-23). Відповідно до статті 4.2 Договору іпотеки нотаріусом була накладена заборона на відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна до подання іпотекодержателем нотаріусу або іпотекодавцем письмового повідомлення про повну сплату Боржником його боргових зобов`язань або до припинення Договору іпотеки та проведена реєстрація іпотеки та заборони відчуження у відповідних реєстрах, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №299413410 від 14.02.2022 року та № 299415254 від 14.02.2022 року. (а.с. 21-23, 14-15). Як встановлено судом, згідно умовам кредитного договору та ст.6 договору іпотеки передбачено право Акціонерного комерційного банку "Райффайзенбанк Україна" звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за кредитом. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 12 травня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № CNL-800/073/2006 від 27 вересня 2006 року в розмірі 341537,39 гривень (а.с. 20). Як вбачається зі змісту заочного рішення ухваленого Тячівським районним судом Закарпатської області від 30.01.2020 року у справі №307/1875/19 провадження №2/307/134/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, "ОТП Факторин Україна" набувши згідно укладеного 26.11.2010 року з Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н та договір відступлення права вимоги №б/н. права вимоги за кредитним договором № CNL-800/073/2006 від 27.09.2006 року та договором іпотеки PСNL 800/073/2006 від 27.09.2006 року, звернувся в суд з вищевказаним позовом. (а.с. 18-19). Вказаним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області, яке згідно проставленої у ньому відмітки 4.03.2020 набрало законної сили, позов "ОТП Факторинг Україна" задоволено повністю та звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № PCNL-800/073/2006 (майнова порука) від 27.09.2006 року, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд 28 Д, ідентифікаційний код: 36789421) на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з правом отримання витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отриманням дублікатів правовстановлюючих та інших документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з метою погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № CNL-800/073/2006 від 27.09.2006 року у розмірі 341537 (триста сорок одна тисяча п`ятсот тридцять сім) гривень 39 коп. (а.с. 18-19). Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, судом встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" належить право на звернення до суду з позовом про знятття арештів із заставного майна. Як вбачається з інформаційних довідок №299413410 від 14.02.2022 року та № 299415254 від 14.02.2022 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта - квартири [ADDRESS] , постановами державного виконавця Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області про відкриття виконавчого провадження №12808062 від 15.05.2009 та №22347454 від 15.11.2010 накладено арешт на вказане майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 14-17). З цих підстав позивач - «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержатель не може реалізувати своє права на звернення стягнення на предмет іпотеки та фактично унеможливлює виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.01.2020, яким було задоволено позов на користь ТОВ "ОТП Факторниг", про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак порушене право підлягає захисту. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 265 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1077 ЦК України, передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Частинами 6, 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Право іпотеки у первинного іпотекодержателя - АТ "ОТП Банк" виникло 27.09.2006 та в подальшому 26.10.2010 перйшло до Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна», та як встановлено під час розгляду справи арешти на спірне майно було накладено державним виконавцем Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області 15.05.2009 року та 15.11.2010 року. Відповідно до наданих суду матеріалів справи вищий пріоритет на заставлене майно має позивач, однак скористатися правом на задоволення своїх вимог за рахунок вартості пердмету іпотеки, не може, через існування накладеного державною виконавчою службою, арешту. Згідно до ч.1 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження " ( в редакції чинній на момент проведення виконавчих дій), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Доказів , які б спростовували твердження позивача про виконання рішення Тячівського районного суду Закрпатської області, ухвалених 30.01.2020 та 12.05.2010 , відповідачем не надано. Згідно до ч.3 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. Частиною 6 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно ч. 3 ст. 588 ЦК України, перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Вимоги наступних заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті. Відповідно ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до листа Верховного суду України від 01.02.2015 р. "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна", Верховним судом України надано роз`яснення щодо звільнення майна, що є предметом іпотеки, з-під арешту, зокрема судом зазначено. "...Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст. З Закону України "Про іпотеку" убачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна. При цьому не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання боржником на момент пред`явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов`язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки". З урахуванням викладеного, всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що наявність арешту, накладеного державним виконавцем Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а також наявність інформації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт нерухомого майна, порушує і унеможливлює реалізацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержателя, свого першочергового та гарантованого законом права на задоволення вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки, на яке на користь позивача звернуто стягнення згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 30.01.2020 та яке набрало законної сили 04.03.2020, тому вимога позивача предявлена до [PERSON] та [PERSON] про звільнення майна з під арешту підлягає задоволенню. Разом з цим суд вважає, що пред`явлені позивачем до АТ "ОТП Банк" вимоги про зняття арештів із заставного майна, до задоволення не підлягають, оскільки даним відповідачем, як встановлено під час розгляду справи, згідно укладеного 26.11.2010 року з Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» договору купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н та договору відступлення права вимоги №б/н., відступлено позивачу право вимоги за кредитним договором № CNL-800/073/2006 від 27.09.2006 року та договором іпотеки PСNL 800/073/2006 від 27.09.2006 року, а відтак такий не є належним відповідачем у справі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 2481,00 грн. судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно. На підставі ст. 1, 3 Закону України "Про іпотеку", ст. 51, 55, 60 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. ст. 16, 588, 589 ЦК України,

Outcome: approved