Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 22 грудня 2020 року, спільних дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, вони мають різні погляди на життя. Відповідач застосовував до позивачки психологічне насильство. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, примирення - неможливе. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року в справі призначено судове засідання на 16 березня 2023 року 12-00 год., яке в подальшому відкладено на 10 квітня 2023 року 10-00 год. У справі міститься клопотання представника позивачки про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, проти заочного розгляду не заперечували. У судове засідання не з`явився відповідач; відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав; про час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 22 грудня 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 1433. За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved