Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2012 року Виконавчим комітетом Браїлівської селищної ради Жмеринського району, Вінницької області, актовий запис №21. В період шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та шлюб, відсутнє взаєморозуміння. На примирення він не згоден, вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Посилаючись на дані обставини, позивач просив суд шлюб з відповідачкою розірвати. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року, у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. Справа отримана суддею 24 березня 2023 року. Ухвалою суду від 24 березня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 21). Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надав через канцелярію суду заяву, про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с. 28-29). Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала через канцелярію суду заяву, згідно якої визнала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с. 26-27). Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачка на стадії підготовчого провадження звернулася до суду із заявою, в якій зазначила про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10\~листопада 2012\~року Виконавчим\~комітетом Браїлівської\~селищної ради\~Жмеринського району,\~Вінницької області,\~актовий запис\~№21,що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 17). В період шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та шлюб. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 1073,60 грн., які позивачем не сплачено, оскільки останній звільнений від сплати, на підставі п. 13 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 16). Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. Таким чином із відповідача, у такому випадку, стягується лише 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви. При цьому, у державному бюджеті залишається інші 50 відсотків судового збору, які були сплачені позивачем під час подання позову (та які відшкодовуються позивачу відповідачем). Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави. При цьому, оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду по суті, то з неї слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з неї стягненню у випадку невизнання нею позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої Законом України «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін. Таким чином, з відповідачки слід стягнути у доход держави судовий збір у сумі 536,80 грн. (50% від 1073,60 грн.) На підставі ч. 3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved