Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 21 травня 2021 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 40. В обґрунтування позову зазначено, що підставами для розірвання шлюбу сторін у справі є різні погляди на життя, між ними постійно виникають суперечки. Спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 06.03.2023 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони у справі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач суду не надав, відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрований 21 травня 2021 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). За час спільного проживання у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи наведені вище норми права, встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, а також з урахуванням конституційного права особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як встановлено судом, позивачка понесла судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 4). Отже, понесені позивачкою і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1073,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ст. 141 ЦПК України. Щодо вимог позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та доведеним. Як встановлено з матеріалів справи між позивачкою [PERSON] та адвокатським бюро "Марущак і партнери" 14.02.2023 року було укладено договір № 19 про надання правничої допомоги ( а.с. 11-12). Згідно з п 1.2 вищезазначеного договору бюро представляє у встановленому порядку інтереси клієнта, що полягають у підготовці та поданні до Тетіївського районного суду Київської області позовної заяви до [PERSON] про розірвання шлюбу. Крім того, згідно з п. 4.1 даного договору сторони погодили, що правнича допомога передається бюро та приймається клієнтом за актом передачі-приймання правничої допомоги. Таким чином, фактично сторони домовились, що надання послуги в повному обсязі передує підписанню акту приймання-передачі правничої допомоги. Між тим, акт приймання-передачі фактично було підписано сторонами раніше, ніж була надана сама послуга, визначена п. 1.2 договору. Так, на виконання умов договору адвокатом була підготовлена позовна заява, яка підписана 15.02.2023 року та 16.02.2023 року разом з додатками направлена до Тетіївського районного суду Київської області. Таким чином, визначена сторонами у п. 1.2 договору № 19 про надання правничої допомоги послуга в частині складення позовної заяви була надана 15.02.2023 року, а в частині подання позовної заяви до Тетіївського районного суду Київської області послуга була надана 16.02.2023 року. Разом з тим, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 19 підписаний сторонами раніше, а саме 14.02.2023 року, тоді ж і сплачено вартість за договором у сумі 2000 грн. При цьому, згідно з п. 1.1 зазначеного акту адвокат уже надав, а клієнт отримав наступні послуги: підготування та подання до Тетіївського районного суду Київської області позовної заяви до [PERSON] про розірвання шлюбу. Загальна вартість наданих послуг становить 2000 грн. (а.с. 13), що не відповідало дійсності, оскільки станом на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг фактично послуги ще надані не були. Зрештою, суд констатує, що всупереч п. 4.1 договору про надання правової допомоги № 19 від 14.02.2023 року, згідно якого правнича допомога передається бюро та приймається клієнтом саме за актом передачі-приймання правничої допомоги, сторони підписали документ з іншою назвою - акт приймання-передачі наданих послуг від 14.02.2023 року. Враховуючи вищезазначене, суд критично оцінює надані позивачкою докази про понесення нею витрат на професійну правничу допомогу саме на суму 2000 гривень. Водночас, беручи до уваги той факт, що адвокатським бюро "Марущак і партнери"позивачці усе ж надавались послуги з підготовки позовної заяви, а неналежне оформлення акту передачі-приймання наданих послуг не спростовує факту понесення нею витрат, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень. У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Outcome: partial