Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду з вище вказаною заявою, про встановлення факту постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». В обґрунтування якої вказала, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Ленінакан, Гукасянівський район, Вірменська РСР, де проживала разом з батьками. З 1963 року по 1973 рік навчалася у школі в центрі Гукасянського району. У вересні 1980 року уклала шлюб з [PERSON] . У травні 1989 року заявниця з чоловіком та сином поїхала на Україну в Харківську область, Лозівський район, с. Чернігівське. Згодом родина переїхала в с. Полтавське, Лозівського району, Харківської області, де їм виділили колгоспний будинок. У 1993 році чоловік забрав з Грузії доньку до України. З моменту переїзду до с. Полтавське заявниця працювала дояркою в КСП «Жовтень» до 18.08.1998 року. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2004 року було встановлено факт проживання заявниці та її чоловіка в с. Чернігівське, Лозівського району, Харківської області в Україні з 1989 року. На підставі вказаного рішення чоловік заявниці набув громадянства України за територіальним походженням та отримав паспорт громадянина України. Заявниця неодноразово зверталася до територіального підрозділу ДМС України в Харківській області, однак їй відмовляли у прийнятті громадянства України та видачі паспорта, аргументуючи це тим, що в рішенні вказано, що вона проживала в Україні з 1989 року, однак не зазначено, що вона постійно проживала станом на 24.08.1991 рік. У 2019 році заявниця звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням суду від 28.01.2020 року заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Ленінакан, Гукасянівський район, Вірменська РСР, на території України станом на 24 серпня 1991 року. Однак, на сьогоднішній день вказане рішення суду не може бути реалізоване через процедурні складнощі, а саме, для того, щоб розпочати процедуру встановлення належності до громадянства України за ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» за ознакою постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року необхідно документально довести належність заявника до громадянства колишнього СРСР, а у випадку [PERSON] це виявилося неможливим, оскільки остання втратила паспорт громадянина СРСР, а заява про видачу паспорту знаходиться у Республіці Вірменія, та отримати її практично неможливо. Таким чином, сформувати довідку громадянина колишнього СРСР, передбачену п.8 Указу Президента №215/2001 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України», у територіального підрозділу Державної міграційної служби немає документальних підстав. В ході тривалого спілкування з органами Державної міграційної служби, заявниці було роз`яснено, що для набуття громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянство України» особа зобов`язана подати документ, який підтверджує її проживання на території України до 24 серпня 1991 року, а за відсутності документа - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року, саме таке формулювання містить чинний ЗУ «Про громадянство України» та саме такого формування позовних вимог вимагає міграційна служба від заявниці, щоб набути громадянства України за територіальним походженням, а також рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ленінакан, Гукасянівського району Вірменської РСР до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Встановлення даного факту необхідний заявниці для подальшого набуття громадянства України та отримання паспорту. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 березня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Желанова О.Б. у судове засідання не з`явилися, однак представником надано до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності та заявника. Заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , в м.Ленінакан, Гукасянівський район, Вірменська РСР. 09.09.1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Згідно довідки Посольства Республіки Арменія в Україні від 12.04.2016 року, відомості щодо громадянства, реєстрації [PERSON] відсутні. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2004 року, встановлено, що [PERSON] , проживає в Україні з 1989 року. Відповідно до довідки Царедарівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 20.11.2019 року, заявник мешкала без прописки з 1989 року по 1997 рік за адресою: [ADDRESS] (колгоспний будинок). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.01.2020 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ленінакан, Гукасянівський район, Вірменська РСР, на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до положень ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами). Згідно п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved