Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05.02.2020 року, яке набрало законної сили 25.10.2021 року, стягнуто з [PERSON] на його користь 824 600 грн. 00 коп. Крім того, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20.09.2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача 84 768 грн. 88 коп. трьох процентів річних та інфляційних втрат. Оскільки вищевказані рішення [PERSON] не виконуються, заборгованість не погашена, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 1 160 349 грн. 60 коп. трьох процентів річних та інфляційних втрат. В судове засідання [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням за кордоном. Зважаючи на неодноразову неявку відповідача у судове засідання, можливістю представника представляти його інтереси, наявність достатніх документів, що мають значення для справи, з урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05.02.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 824 600 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики. (а.с. 7-9). 10.06.2020 року державним виконавцем Оболонського районного ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 824 600 грн. 00 коп. (а.с. 11-12). У зв`язку з невиконанням [PERSON] рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2010 року та умов договору позики, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20.09.2021 року позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 84 768 грн. 88 коп. інфляційних втрат та трьох відсотків річних у період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 року. (а.с. 13-14). Як вбачається з листа головного управління статистики у м. Києві індекс інфляції за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року включно склав 124,6 відсотки. Згідно наданого [PERSON] розрахунку, в період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року втрати від інфляції становлять 1 133 073 грн. 60 коп. ((824 600, 00 + 84 768, 88) х 124,6%) та три процента річних становить 27 276 грн. 00 коп. (909 368, 88 х 3 х 365 / 365 / 100). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Проте, суд не погоджується з розрахунками [PERSON] , зважаючи на наступне. У розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Такі ж висновки містяться у постанові Верховного суду від 12.03.2018 року у справі №914/712/16. Виходячи з цього, базою нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат є сума основного боргу, що становить 824 600 грн. 00 коп. Окрім цього, згідно розділу 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що первісно правовідносини, які виникли між сторонами випливають із договору позики, то відповідач, як позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України у період дії в Україні воєнного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. А отже, періодом стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних є період з 01.10.2021 року по 23.02.2022 року включно. Таким чином, розрахунок проводиться за період з 01.10.2021 року по 23.02.2022 року включно та базою нарахування є сума основного боргу, тобто 824 600 грн. 00 коп. Інфляційні витрати за жовтень 2021 року - 100,9 Інфляційні витрати за листопад 2021 року - 100, 8 Інфляційні витрати за грудень 2021 року - 100, 6 Інфляційні витрати за січень 2022 року - 101, 3 Інфляційні витрати за лютий 2022 року - 101, 6 (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.05305931 - загальний індекс інфляції. 824 600,00 x 1.05305931 - 824 600,00 = 43 752 грн. 71 коп. - інфляційні втрати. Оскільки прострочення зобов`язання тривало 146 днів, то розрахунок трьох процентів річних відбувається наступним чином: 824 600,00 x 3 x 146 : 365 : 100 = 9 895 грн. 20 коп. - три процента річних. Враховуючи, що станом на час розгляду справи заборгованість [PERSON] не сплачена, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року не виконане, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про сплату йому відповідачем трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості, передбачених ст. 625 ЦК України є правомірними, та підлягають стягненню з урахуванням розрахунків, зроблених судом. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial