Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання за нею права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на яку частково виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме на земельну ділянку площею 0,1640 га кадастровий номер 0723381700:01:003:0054 та земельну ділянку площею 0,3246 га кадастровий номер 0723381700:01:002:0231, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] , якій вказана земельна ділянка передана у приватну власність рішенням п`ятнадцятої сесії Запільської сільської ради народних депутатів Любомльського району за № 15/2 від 27.08.1993 року. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що після смерті матері відкрилася спадщина, частиною якої є вищевказана земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га. За життя мати обробляла земельну ділянку та розпочала процедуру приватизації, однак її не завершила та правовстановлюючих документів не виготовила. Мати за життя заповіту не складала, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Вона як дочка є спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. З метою оформлення спадкових прав на спадкову земельну ділянку здійснила часткове виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж ділянки в натурі, а саме, на земельну ділянку площею 0,1640 га кадастровий номер 0723381700:01:003:0054 та на земельну ділянку площею 0,3246 га кадастровий номер 0723381700:01:002:0231, що знаходяться в селі Запілля Ковельського району Волинської області. Розмір спадкової земельної ділянки, якій не присвоєний кадастровий номер становить 0,1114 га. Проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що на дану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи та право власності за спадкодавцем на неї не зареєстроване. За таких обставин та у відповідності до норм чинного законодавства реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку шляхом визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Від Любомльської міської ради в канцелярію суду надійшла заява за підписом міського голови про розгляд справи за відсутності представника міської ради. Також у заяві вказано, що при вирішенні справи міська рада покладається на розсуд суду. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Позивач [PERSON] доводиться спадкодавцю [PERSON] дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 29 травня 2018 року у справі № 163/598/18 про розірвання шлюбу. Довідкою Запільської сільської ради № 418 стверджено, що на час смерті [PERSON] проживала разом із позивачем. З копії спадкової справи № 144 до майна померлої [PERSON] та копії довідки Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 20.10.2020 року № 35/02-14 вбачається, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши до Любомльської держнотконтори заяву про прийняття спадщини за законом 09 червня 2003 року. Наявним у спадковій справі витягом з Єдиного реєстру заповітів від 09 червня 2003 року стверджено, що [PERSON] за життя заповіту не складала. 04 червня 2003 року позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, на належні спадкодавцю [PERSON] грошові вклади з відсотками, належною індексацією. Із виданої Державним архівом Волинської області 13.03.2009 року за № 614/01-20 архівної виписки з рішення п`ятнадцятої сесії Запільської сільської ради народних депутатів Любомльського району від 27 серпня 1993 року № 15/2 вбачається, що спадкодавцю [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» земельну ділянку площею 0,60 га (рілля). На підставі указаного рішення Запільської сільської ради позивач як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж ділянки в натурі на частину земельної ділянки, а саме: - на земельну ділянку площею 0,1640 га кадастровий номер 0723381700:01:003:0054, що знаходяться в селі Запілля Ковельського району Волинської області; - на земельну ділянку площею 0,3246 га кадастровий номер 0723381700:01:002:0231, що знаходяться в селі Запілля Ковельського району Волинської області. Зазначені земельні ділянки зареєстровані у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, що підтверджується відповідними витягами № НВ-631552525202 від 18 червня 2021 року та № НВ-7117060942021 від 04 жовтня 2021 року. Постановою в.о. завідувача Любомльської державної нотаріальної контори від 13 грудня 2021 року № 409/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на указані земельні ділянки через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на це майно. Згідно із ч.1 ст.529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У справі встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 0,60 га, яка останній у встановленому порядку була безкоштовно передана у приватну власність рішення п`ятнадцятої сесії Запільської сільської ради народних депутатів Любомльського району від 27 серпня 1993 року № 15/2. Спадкодавець за життя процедуру приватизації земельної ділянки не завершила та правовстановлюючих документів на неї не отримала. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земель-них ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17 зроблено висновок, що «особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця». У постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц зроблено висновок, що «у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі№ 723/1061/17 викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Отже, особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Предметом позову у цій справі є визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності згідно із вимогами чинного законодавства, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця [PERSON] . Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , то вважається, що вона набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю. Таким чином, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому законом порядку та не завершила у зв`язку зі смертю. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Свої спадкові права позивач намагалась реалізувати у встановленому порядку, однак враховуючи законність підстав відмови нотаріусом у видачі їй свідоцтва про право на спадщину захист цього права можливий лише в судовому порядку. Таким чином, зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених вище підстав та мотивів вважає заявлені вимоги доведеними, обґрунтованими і законними, через що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved