Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

У лютому 2023 року позивач Акціонерне товариство (далі - АТ) «Райффайзен Банк» (представник Лозіна О.Ю., а.с.89) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 010/0216/82/0020107 від 28 жовтня 2011 року, яка станом на 23 вересня 2022 року становить 242 464,44 грн та складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 215 690,00 грн, заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 26 774,44 грн, в тому числі простроченої заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску у розмірі 51 515,63 грн. Позивач також просить стягнути на скою користь судовий збір в сумі 3 636,97 грн. На обґрунтування позову позивач послався на те, що 11 жовтня 2011 року відповідачка [PERSON] звернулась до позивача та підписала Заяву-анкету про намір отримати кредит в сумі 50 000,00 грн та засвідчила, що отримала та ознайомлена з інформацією про умови кредитування. 28 жовтня 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк» (далі - Банк), уклав із [PERSON] кредитний договір № 010/0216/82/0020107 (далі - кредитний договір) згідно умов якого надав їй кредитні кошти з лімітом 50 000,00 грн строком до 28 жовтня 2013 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 36,9% річних, комісій згідно умов договору та тарифів кредитора. 02 вересня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 010/0216/82/0020107 від 28 жовтня 2011 року, за умовами якої кредитний договір викладено в новій редакції, визначено розмір поточного ліміту кредиту, строк погашення кредиту встановлено до 02 вересня 2017 року, процентна ставка - 30 % річних; також домовились, що застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років. Позивач зазначає, що в подальшому 21 грудня 2018 року змінено ліміт кредиту з 50 000,00 грн до 150 000,00 грн, відповідно до Правил та п.2.5. кредитного договору, що відображено у розрахунку заборгованості та випискою по рахунку позичальника. 07 лютого 2020 року відбулася заміна кредитного ліміту з 150 000,00 грн до 170 500,00 грн. Відповідно до заяви від 14 лютого 2020 року про відкриття карткового рахунку та надання кредитної картки № 010/0216/82/0020107, банк надав кредитні кошти з поточним лімітом на дату початку кредитування у розмірі 170 500,00 грн строком на 48 місяців зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами у розмірі 39,9%, комісії та тарифів кредитора. 13 листопада 2020 року відбулася заміна кредитного ліміту з 170 500,00 грн до 198 000,00 грн, з 10 січня 2022 року - заміна кредитного ліміту з 198 000,00 грн до 201 000,00 грн, з 26 квітня 2022 року - заміна кредитного ліміту з 201 000,00 грн до 219 902,00 грн, а з 29 квітня 2022 року - заміна кредитного ліміту з до 219 902,00 грн до 215 690,00 грн. Позивач вказує, що відповідачкою не виконуються взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснюється щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 23 вересня 2022 року борг за кредитом становить 242 464, 44 грн. Позивач зазначає, що ним за кредитом не нараховується пеня в рамках даного спору. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву (а.с.98,99). Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачці за адресою, вказаною у позовній заяві, за місцем реєстрації останньої, що вбачається з витягу з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 10 лютого 2023 року (а.с.97). Поштове відправлення на адресу відповідачки повернулось без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідачка [PERSON] вважається належним чином повідомленою про розгляд її справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслала. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» (статут п.1.3. а.с.87), [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/0216/82/0020107, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти з лімітом кредитування у розмірі 50 000,00 грн, строком до 28 жовтня 2013 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 36,9% річних, комісій згідно умов договору та тарифів кредитора. Відповідно до п.1.1. відкрито рахунок для договірного списання коштів № [NUMBER] (а.с.20-22). Згідно пункту 1.3 Статуту АТ «Райффайзен Банк» (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів, протокол № 3б-64 від 17 жовтня 2022 року; протоколом загальних зборів акціонерів № 3б-62 від 23 квітня 2021 року прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк». Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (а. с. 87,88). Як зазначено у позові, перед укладанням договору між сторонами кредитного договору, відповідачка 11 жовтня 2011 року підписала Заяву-анкету для отримання карткового кредиту «Кредитна картка» № [NUMBER] в сумі 50 000,00 грн. та засвідчила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування, Правилами ведення поточних рахунків фізичних осіб та користування платіжними картками «АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правила, а.с.71), зобов`язувалась сплачувати комісії та платежі, встановленими тарифами банку, надана згода на здійснення погашення щомісячної заборгованості шляхом договірного списання з рахунку позичальника (а.с.65). 02 вересня 2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № 010/0216/82/0020107 від 28 жовтня 2011 року, за умовами якої кредитний договір викладено в новій редакції, визначено розмір поточного ліміту кредиту, строк погашення кредиту встановлено до 02 вересня 2017 року, процентна ставка - 30 % річних. Договором визначено остаточний строк погашення кредиту - до 02 вересня 2017 року; до всіх правовідносин, які пов`язані з даним договором застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років п.17.6 (а.с.67-69). [PERSON] 02 вересня 2013 року також підписала довідку про умови кредитування та орієнтовану сукупність вартості кредиту по продукту «Кредитна картка Прозора/Кредитна картка Базова» та додаток № 2 до додаткової угоди до кредитного договору № 010/0216/82/0020107 від 28 жовтня 2011 року (а.с.66,70). 14 лютого 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] була укладена Заява про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0216/82/0020107 (тип кредиту - кредитування рахунку), до договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № PDV2-493775 від 21 липня 2014 року), шляхом підписання її сторонами власноручними підписами, відповідно до пункту 1.1. якої банк відкриває картковий рахунок у гривні. Пунктом 1.2. Заяви визначено, що метою кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пунктах 1.3.-1.4. Заяви зазначено, що максимальний ліміт кредиту складає 500 000 грн, в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту. Розмір поточного ліміту на дату підписання Заяви становить 170 500,00 грн, та може бути змінений в порядку та на умовах, передбачених пунктом 2.1. Заяви. Згідно з пунктом 1.5 Заяви строк кредиту сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 Заяви. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). Подовження строку кредиту є можливим згідно підпункту 2.3.4. пункту 2.3. Статті 2 Розділу 6 Правил. Відповідно до пункту 1.6. Заяви проценти (за користування кредитом), в тому числі недозволеним овердрафтом процентна ставка фіксована, 48% річних. Пунктом 2.1. Заяви передбачено, що на дату підписання Заяви та відкриття кредитного договору поточний ліміт становить 170 500,00 грн, датою початку кредитування є 02 вересня 2017 року. Банк повідомляє клієнта про розмір поточного ліміту в наступному періоді направляє клієнту SMS-повідомлення на номер телефону, що наданий клієнтом при підписанні заяви або інший номер телефону, що наданий клієнтом в процесі обслуговування., згідно порядку, передбаченому підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. статті 2 розділу 6 Правил. Як вбачається з пункту 8 Заяви, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією (а.с.72). З розрахунку заборгованості по картковому кредиту та виписки по рахунку, які додані до позовної заяви, вбачається, що відповідачка [PERSON] користувалася грошовими коштами АТ «Райффайзен Банк», але несвоєчасно погашала заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 31 жовтня 2011 року по 23 вересня 2022 року за дозволеним овердрафтом у розмірі 215 690, 00 грн; заборгованість за недозволеним овердрафтом у розмірі 26 774,44 грн, в тому числі прострочена заборгованість 51 515,63 грн. (а.с.6-20,26-64). У розрахунку заборгованості по картковому рахунку зазначено, що було змінено кредитний ліміт: з 21 грудня 2018 року з 50 000,00 грн до 159 300,00 грн; 07 лютого 2020 року з 159 000,00 грн до 170 500,00 грн; з 13 листопада 2020 року з 170 500,00 грн до 198 600,00 грн; з 10 січня 2022 року з 198 600,00 грн до 201 000,00 грн; з 26 квітня 2022 року з - 201 000,00 грн до 219 902,00 грн; з 29 квітня 2022 року заміна кредитного ліміту з 219 902,00 грн до 215 690,00 грн (а.с.14 зворот,15,16 зворот, 17,19). Заборгованість підтверджується випискою по рахунку, у якій відображено користування [PERSON] кредитними коштами та часткове виконання зобов`язання щодо їх повернення станом на 20 вересня 2022 року (а.с.26-64). Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04липня 2018року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом, та належним доказом Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 26 вересня 2022 року на адресу відповідачки банком направлено вимогу, де повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором, та про необхідність достроково погасити борг (а.с.74). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористалась процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне нею виконання договірних зобов`язань. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Враховуючи викладені обставини, матеріали справи, норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачем було заявлено обґрунтовані вимоги, надано належні і допустимі докази, що дає підстави для задоволення позову в повному обсязі. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 636,00 грн (а.с.95), який підлягає стягненню відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved