Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

28 лютого 2023 року представник позивача адвокат Ракицька І.М., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказала, що [PERSON] 14 липня 2007 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області зроблено актовий запис № 113 та видане свідоцтво про шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що від цього шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Пояснює, що з лютого 2022 року позивач та відповідач вирішили жити окремо, з цього моменту вони не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що збереження родини є неможливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, на примирення не згодний. Стверджує, що спір про розподіл майна, що придбане у шлюбі, на момент подання позову про розірвання шлюбу не виникає. Після розірвання шлюбу позивач вважає, що неповнолітні діти повинні жити з ним, а питання утримання на дітей буде вирішуватися окремим порядком. Відповідач на розірвання шлюбу згодна. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 20 квітня 2023 року: позивач та його представник не з`явилися, однак, у прохальній частині позовної заяви просили розглянути справу у їхній відсутності, також представник позивача адвокат Ракицька І.М. подала заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутності, позовну заяву підтримала, шлюб просила розірвати. відповідач у судове засідання не з`явилася, однак, 20.04.2023 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, шлюб просила розірвати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~(після\~реєстрації шлюбу\~прізвище \~ [PERSON] )\~було укладено\~шлюб,\~який зареєстровано\~14.07.2007\~року у\~Відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Старобільського районного\~управління юстиції\~у Луганській\~області за\~актовим записом\~№ 113,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії[NUMBER] , виданим повторно 24.01.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане повторно 28.02.2019 року), та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 15.06.2017). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а збереження сім`ї лише для вирішення інших правовідносин, які виникли між сторонами, та які можливо вирішити іншим самостійним шляхом, суперечить принципу добровільності шлюбу, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved