Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бучак Діана Михайлівна, звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 29 листопада 1986 року та зареєстрований Ужгородським міськвідділом (бюро) запису актів громадського стану, про що зроблено відповідний актовий запис за №902, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, допомоги ні їй, а ні дочці, яка є інвалідом дитинства, не надає. Між ними, як подружжям, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Останні кілька років спільне життя стало нестерпним. Відповідач систематично проявляє агресію стосовно неї, доньки та рідної сестри позивачки, яка проживає з ними в одному будинку. У зв`язку із застосуванням домашнього насильства відповідачем працівниками поліції було постановлено відносно нього терміновий заборонний припис. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені вже близько 20 років. Подальше сумісне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Ухвалою суду від 13.03.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Положеннями ч.3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та вважається належно повідомленим про судовий розгляд на підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. З огляду на викладене, суд ухвалив провести розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 29 листопада 1986 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міськвідділом (бюро) запису актів громадського стану, про що зроблено відповідний актовий запис за №902, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У шлюбі у подружжя народилась донька, [PERSON] , 1988 року народження, яка є інвалідом дитинства та потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами існує непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим внаслідок систематичного вчинення відповідачем домашнього насильства відносно позивачки, їх спільної доньки, яка є інвалідом дитинства. Обоє втратили почуття взаємної любові, поваги один до одного та дружби між ними. Відносини між подружжям зіпсовані, проживають кожен своїм особистим життям, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливими. Сторони не підтримують шлюбних відносин, такі фактично припинились. Отже, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід Державного бюджету судовий збір в розмірі 1073,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved