Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

20\~грудня 2022\~року комунальне підприємство\~«Павлоградтеплоенерго» звернулось\~до суду\~з позовом\~до[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 84663,15 грн та судові витрати по справі у розмірі 2 481,00 грн. У обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири [ADDRESS] . Однак, відповідачі оплату за спожиту теплову енергію фактично КП «Павлоградтеплоенерго» не проводили, у результаті чого за період з 01 січня 2002 року по 01 жовтня 2022 року утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП «Павлоградтеплоенерго» у сумі 84663,15 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом надав суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали частково просили застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи № 132 від 12.01.2023, № 133 від 12.01.2023, № 350 від 27.01.2023 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 27.01.2011, та [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.01.2011. Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надає послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає розрахунковим. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 160 Житлового кодексу України встановлено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до особового рахунку відповідачів № [NUMBER] за період з 01 січня 2002 року по 01 жовтня 2022 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 84663 грн. 15 коп. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.\~Після переривання перебіг позовної давності починається заново.\~Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно\~ст.267 ЦК України\~заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналогічний підхід до оцінки переривання позовної давності виклав Верховний Суд, зокрема, у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц. Хоча остання стосується кредитних правовідносин, це не знецінює висновок суду з точки зору теорії права. Як вбачається з особового рахунку відповідачів № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за оплату послуг з теплопостачання станом на жовтень 2022 року (накопичувальним принципом) утворилась заборгованість перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 84663,15 грн., останні сплати за теплопостачання відображені в особовому рахунку в квітні 2013 року, призначення зазначених платежів в рахунок заборгованості, чи її окремої частини, не зазначено. Позивач звернувся з даним позовом до суду в грудні 2022 року, тому з урахуванням трирічного строку позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію за період з грудня 2019 року по жовтень 2022 року в сумі 40126,37 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial