Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] та просив розірвати договір купівлі-продажу товару, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 20250.00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16.08.2019 року між сторонами був укладений усний договір про виготовлення та доставку з підйомом кухні МДФ у двох кольорах. 16.08.2019 року позивачем був заплачений аванс за виготовлення кухні в сумі 10000 грн., а 04.10.2019 року була оплачена інші частина за замовлений товар, також була зроблена оплата за доставку та підйом товару, на загальну суму 20250 грн., що підтверджується копіями товарних чеків. Позивач вказує, що після доставки та установки кухні МДФ ним були виявленні безліч недоліків, а саме: складова частина кухні виконана з неякісної деревини, на поверхні кухні містяться подряпини, відколи, фасади пошкрябані, в деяких місцях погана приклеєна плівка до фасаду, амортизатори на верхніх шафах погано працювали були неправильно прикручені, від чого на поверхні залишилися отвори від шурупів, зовнішні та внутрішні стінки шафи теж у подряпинах та відколах. Також позивач зазначає, що звернувшись до відповідача, остання погодилася, що кухня дійсно має недоліки і запевнила, що через декілька днів зателефонує та перерахує кошти сплачені за неякісний товар, а її працівники згодом заберуть кухню. Але в подальшому [PERSON] спілкуватися з позивачем відмовилась. Позивачем [PERSON] до відповідача [PERSON] була направлена претензія, яка останньою проігнорована. Також, позивач вказує, що звернувся з листом до Державної інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області. Оскільки, дії відповідача порушують права позивача, як споживача послуг, останній просить розірвати договір купівлі-продажу та стягнути сплачені кошти. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану невкісним наданням послуг, яку він оцінює в 15000 грн. 14 липня 2021 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24.12.2021 року представником відповідача - адвокатом Колотило Л.М. подано відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважають його безпідставним, оскільки позивачем не надано доказів наявності істотних недоліків кухонних меблів з вини відповідача. Відповідь на відзив подано позивачем не було. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кучер Ю.В. повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, враховуючи доводи, що викладені у позові. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Колотило Л.М. просила відмовити у задоволенні позову, який вважає необґрунтованим та не доведеним. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений усний договір щодо купівлі кухні МДФ у двох кольорах з платною доставкою та підйомом. Відповідно до умов договору вартість товару (кухні) складає 19900 грн., доставка товару - 150 грн., підйом - 200 грн. Встановлено, що аванс за товар складає 10000 грн., а 04.10.2019 року оплачено решту вартості товару. Отже, позивач сплатив в повному обсязі вартість товару і останній був доставлений за адресою проживання позивача. Після доставки товару позивачем були виявлені певні недоліки, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією, з підстав неналежної якості товару та його невідповідності замовленню. Відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 27.12.2019 №Б-391/5540, управління розглянуло звернення позивача щодо ознак порушення законодавства про захист прав споживачі з боку ФОП [PERSON] , та повідомив, що у Управління не має правових підстав зобов`язати ФЛП [PERSON] повернути [PERSON] кошти за кухонні меблі. Також повідомили, що в наданому на виконання Припису листі ФОП [PERSON] не заперечує в безоплатному усуненні виявлених [PERSON] після встановлених кухонних меблів недоліків товарі протягом 14 днів. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону, гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. Підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому. Істотним недоліком Закон зазначає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону). Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Згідно із статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. За змістом частини чотирнадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. На підставі ст. 4 Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:1) захист своїх прав державою;2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1, 2 ст. 698 ЦK України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦK України публічний договір - це договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети (ч. 1, 2 статті 673 ЦК України). Визначення поняття гарантії якості товару міститься у ч. 1 ст. 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 2 ст. 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець моє право за своїм вибором: 1. Відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2. Вимагати заміни товару. Відповідно до ст. 679 ЦK України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Позивач, посилаючись на те, що доставлений товар не відповідав належній якості та містив недоліки, не надає суду в порушення вимог ст.81 ЦПК України будь-яких доказів, які б свідчили про наявність таких істотних недоліків, встановлених у спосіб, передбачений законом. Неякісна деревина, з якої виготовлена кухня МДФ та наявність подряпин на поверхні кухні, на думку суду не свідчить про істотний недолік товару, який не може бути усунутий у спосіб, передбачений Законом, або ж робить неможливість використання такого товару. В даному випадку, споживач набуває право на пропорційне зменшення ціни товару, безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк або ж відшкодування витрат на усунення недоліків товару. З огляду на встановлені судом обставини, оцінюючий досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав, встановлених спеціальним законом, для розірвання договору та стягнення з відповідача сплачених коштів. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне: за змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із частиною першою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено пунктом 5 частини 1 статті 4 та статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону. Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зважаючи на те, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження факти неправомірних дій відповідача щодо продажу товару неналежної якості, чи неналежного його транспортування, тому й, позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягає до задоволення. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed