Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив визнати право власності на моторолер марки "YIBENYB150T-10", двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , 2013 року виготовлення придбаний на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 588579 від 02.10.2013 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія». В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14 серпня 2013 року відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу, який оформлений у вигляді довідки-рахунку серії ААВ № 588579, складеної ТОВ «Південна торгова компанія», він придбавмоторолер марки "YIBENYB150T-10"за 9750,00 грн. При цьому вчасно до відповідних органів з метою реєстрації вказаного транспортного засобу не звернувся. На його звернення до сервісного центру з метою реєстрації права власності йому було відмовлено, про що повідомлено в письмовій відповіді з боку Територіального сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області від 31.05.2022 року. Просить суд визнати за ним право власності моторолер марки "YIBENYB150T-10". Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. 13.03.2023 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Матвєєвою Ю.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 04.04.2023 р. від представника відповідача Головного сервісного центру МВСнадійшов відзив, в якому позовні вимоги не визнає, оскільки Регіональний сервісний центр не оспорює право власності позивача на транспортний засіб, а здійснює організаційне забезпечення та контроль процесу реєстрації транспортних засобів. Надана позивачем в 2022 році довідка-рахунок від 02 жовтня 2013 року на час звернення не була підтвердженням факту придбання транспортного засобу і не є підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач 2 ТОВ «Південна торгова компанія» не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Розглядаючи позов,суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін,але в межах заявлених вимог. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] мотивував позов тим, що 14 серпня 2013 року він придбавмоторолер марки "YIBENYB150T-10", двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , 2013 року. Відповідно до довідки-рахунку серії ААВ № 588579 від 02.10.2013 року, яка була видана ТОВ «Південна торгова компанія», встановлено, що позивач сплатив9750,00 грн. за придбаний ниммоторолер марки "YIBENYB150T-10", двигун № [NUMBER] , рама № [NUMBER] , 2013 року. До позову позивачем долучено сертифікат відповідності на придбаний мотоцикл терміном дії з 03червня 2013 року до 02червня 2014 року, виданий фірмою - виробником. Також йому була виданамитна декларація, яка свідчить про розмитнення даного моторолера та гарантійний талон. 19 травня 2022 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській областііз заявою вх. № 202, де просить посприяти в перереєстрації моторолерамарки "YIBENYB150T-10", двигун № [NUMBER] згідно наявної довідки-рахунку. Листом від 31травня 2019 року №337 позивачу було надано роз`яснення, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 941 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» з 18 листопада 2015 року довідку-рахунок виключено з переліку документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. Таким чином підстави для державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу відсутні. За ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною першою статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; документи, що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС); митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу; акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. рішення про безоплатну передачу конфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 29, ст. 1371); акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність); договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексуУкраїни; договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія. У той же час, 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. Таким чином, надана позивачем для реєстрації в травні 2019 року довідка-рахунок від 02 жовтня 2013 року вже не була документом, що підтверджує факт придбання транспортного засобу. Розглядаючи спір, що виник, буде правильним зробити висновок, що з боку Територіального сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській областіцілком обґрунтовано відмовлено позивачу у реєстрації транспортного засобу. Висновок щодо правильності таких дій відповідача зроблений Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 803/336/16 . Стаття 19 Конституції України передбачає,що органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України . РСЦ МВС в Житомирській області діє відповідно до затвердженого наказом ГСЦ МВС від 27 квітня 2020 року. Відповідно до Положення РСЦ МВС в Житомирській області у своїй діяльності керується Конституцією та законами України,актами Президента України,Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України,прийнятими відповідно до Конституції та законів України,наказами Міністерства внутрішніх справ України,іншими нормативно-правовими актами та цим Положенням. Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач, звернувшись до суду у даній справі з позовними вимогами до Головного сервісного центру МВС про визнання за ним права власності на транспортний засіб, не врахував положення ст. 392 ЦК України, оскільки відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на майно та видачі свідоцтва, у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права, не є оспорюванням права власності на майно. Зокрема, сервісний центр не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення нимправ володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право. Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2011року у справі № 3-55гс11. В даному випадку сервісний центр діяв як особа публічного права, покликана на виконання функцій держави стосовно контролю за дотриманням закону, а не як особа приватного права, а спірні правовідносини, що склалися між сторонами є публічно- правовим, а не приватно-правовими. Згідно з п. 7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості захисту свого права у порядку адміністративного судочинства, якщо вважає, що його право порушено відмовою у вчиненні реєстраційної дії. Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed