Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Славутський міський голова [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, яка полягає у зобов`язані відповідачів вилучити свої дописи із мережі інтернет, які містять недостовірну інформацію про позивача, що порушує його особисті немайнові права, паплюжать його честь та гідність. У вступному слові представники позивача [PERSON] і [PERSON] пояснили, що починаючи з 04 грудня 2022 року, відповідачі у соціальній мережі Facebook зі своїх сторінок " [PERSON] " ( [INFO] і " [PERSON] " ( [INFO] ), а також в групі « [INFO] » за посиланням: [INFO] , [INFO] [INFO] , [INFO] активно поширювали недостовірну інформацію, яка не лише принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , а й підриває довіру до нього як до міського голови (мера) та авторитет Славутської міської ради і її виконавчого комітету, керівником яких є позивач. Так, в мережі Internet відповідачі поширюють недостовірні\~та завідомо\~неправдиві відомості\~і коментарі\~щодо начебто\~розкрадання міським\~головою (мером)\~комунального майна\~і гуманітарної\~допомоги,\~нецільового витрачання\~коштів бюджету\~Славутської міської\~територіальної громади,\~хабарництва,\~жорстокого поводження\~з безпритульними\~тваринами,\~зловживання посадовим\~становищем під\~час кризи\~в сфері\~електропостачання тощо.\~Зокрема,\~на сторінці\~ [PERSON] \~та Оголошення\~ [PERSON] за\~ авторства\~ [PERSON] \~містяться такі\~фрази:\~«Я знов\~повертаюсь до\~вимкнення світла.\~Всі знають,\~що ліміт\~в нас\~крався мером\~і начальником\~РЕМу і\~продавався на\~приватні підприємства,\~зокрема,\~на [PERSON] ,\~володарями якого\~є київляни\~міліардери»,\~«А то\~люди сліпі\~і не\~бачать,\~що творить\~цей недомер\~в [PERSON] .\~Де ваша\~совість підтримувати\~хапугу і\~злодія?\~Де хоч\~одна дорога\~побудована ним,\~Не скажеш?\~А в\~нього в\~кишені і\~на рахунку\~на [PERSON] »,\~«Навожу приклад.\~Всі ви\~бачили майже\~новенький трактор\~JBC\~водоканала.\~Так ось,\~цей трактор\~на той\~час коли\~його купляв\~водоканал в\~салоні коштував\~900тгр\~а по\~приказу пидора\~водоканал перерахував\~за купівлю\~1500міліона\~гр.\~Тоїсть ця\~гнида на\~одному тікі\~тракторі положив\~собі в\~карман 600т\~гр ви\~уявляєте як\~він висасує\~кошти з\~підприємства»,\~«Люди повинні\~прокинутись і\~прозріти,\~а не\~підтримувати такого\~мера,\~любуючись квіточками,\~які він\~насадив і\~наставив дурнуватих\~коників замість\~побудованих доріг,\~на яких\~розкидав щебінь,\~а списав,\~як за\~дороги,\~а асфальт\~пішов у\~кишеню сидору\~і ще\~комусь»,\~«Пора вже\~це кончене\~чмо \~братка з\~90-х\~винести ногами\~вперед з\~кабінету.\~Та ж\~зловили з\~гуманітарною,\~яку воно\~крало безбожно,\~але воно\~відкупилося.\~ [PERSON] во\~плоті.\~Буде воно\~ригати всим\~тим,\~що вкрало.\~Це патологічно\~жадібна істота,\~яка гребе\~все підряд,\~відмиває кошти\~де тільки\~можна.\~Навіть на\~нещасних собаках\~бездомних,\~знищуючи їх,\~а гроші\~відмиває на\~свій табун\~коней»,\~«А скільки\~гуманітарки воно\~перекрало.\~Кажуть в\~Кривині,\~де хата\~його батьків\~було повно\~буд.матеріалів,\~які дали\~на бомбосховища\~і різної\~гуманітарки,\~бензину і\~таке інше»,\~«А сидор\~вже йде\~в березні\~на пенсію\~і йому\~треба нахапати\~більше грошей,\~хоча він\~і так\~вже продав\~всю Славуту,\~та й\~рване до\~себе на\~віллу в\~Німеччині чи\~десь ще\~купить собі»,\~« [PERSON] до\~яких пір\~наш недомер\~буде знищувати,\~красти,\~відмивати кошти,\~прихватизовувати все,\~що можна\~і неможна?»,\~«сидор утримує\~на території\~Славута 5\~церквей МП.\~Сидір спеціально\~створив фейкове\~добровольче об`єднання,\~щоб були\~списки з\~адресами усіх\~патріотів.\~У випадку\~захоплення міста\~вони перетворилися\~б на\~розстрільні списки»\~тощо.\~ [PERSON] \~на сторінці\~Оголошення [PERSON] \~розмістила допис,\~що містить\~фрази:\~«Наш недомер\~живе в\~Нетішині і\~йому плювати\~на славутчан,\~він навіть\~постійно виштовхує\~з кабінету\~людей,\~які приходять\~до нього\~за допомогою…\~а ще,\~бачачи безкарність\~воно почало\~мстити для\~нас,\~відключаючи світло\~на добу.\~То хіба\~це не\~злочин місцевої\~влади,\~коли не\~в зоні\~бойових дій\~твориться таке\~зло,\~бо не\~працюють підприємства,\~люди сидять\~без зарплат,\~а тому\~і не\~можуть допомагати\~армії.\~Мабуть це\~вигідно таким\~сидорам,\~щоб нагнітати\~обстановку.\~В нього\~є світло\~і тому\~йому вже\~давно плювати\~на нас,\~бо [PERSON] \~йому потрібна,\~як джерело\~збагачення,\~яку він\~до нитки\~обібрав… хоча\~воно саме\~себе обирає\~на вкрадені\~у нас\~гроші».\~Обставинами,\~що підтверджують\~факт поширення\~відповідачами такої\~інформації,\~є Довідки\~з відомостями\~про власників\~веб-сайту\~або інформацією\~про його\~встановлення,\~а також\~дописи та\~коментарі \~користувачів соціальної\~мережі Facebook.\~Інформація,\~поширювана відповідачами\~щодо позивача,\~є недостовірною,\~оскільки не\~відповідає дійсності,\~не підтверджена\~жодними фактичними\~обставинами;\~має негативний\~характер,\~оскільки підриває\~довіру жителів\~громади до\~Славутського міського\~голови та\~органу місцевого\~самоврядування,\~компрометує його\~як міського\~голову;\~є звинуваченням\~у порушенні\~мером чинного\~законодавства та\~прийнятих у\~суспільстві принципів\~доброчесності,\~у вчиненні\~злочинів за\~відсутності обвинувальних\~вироків суду\~і є\~такою,\~що,\~порушує немайнові\~права позивача.\~Поширювана відповідачами\~інформація не\~є оціночними\~судженням,\~так як\~зазначені висловлювання\~через форму\~їх вираження\~можуть бути\~витлумачені як\~такі,\~що містять\~фактичні данні,\~зокрема:\~ \~відповідач [PERSON] \~повідомляє необмеженому\~колу користувачів\~соціальної мережі\~Facebook\~про вчинення\~ [PERSON] \~кримінальнокарних діянь\~в сфері\~майнових злочинів\~та у\~сфері зловживання\~службовим становищем;\~ \~інформація подається\~відповідачами \~у спосіб,\~що може\~сприйматись іншими\~особами як\~ ствердний\~факт,\~а не\~припущення,\~критика чи\~порівняння.\~Окрім того, поширена\~відповідачами інформація\~має негативні\~наслідки для\~позивача,\~так як\~формує його\~антиморальний,\~негативний образ\~як особистості,\~заплямовує його\~репутацію,\~призводить до\~ моральних\~страждань;\~негативно впливає\~на його\~співпрацю,\~як мера,\~з іноземними\~партнерами щодо\~надання Славутській\~територіальній громаді\~гуманітарної допомоги;\~створює соціальну\~напругу серед\~жителів територіальної\~громади,\~що призвело\~до активізації\~несанкціонованих акцій попри законодавчу заборону їх проведення в умовах воєнного стану. Дії відповідачів щодо приниження честі, гідності та ділової репутації позивача призвели до погіршення стану його здоров`я та зумовило тимчасову непрацездатність і неможливість виконання посадових обов`язків. Просять позов задовольнити та зобов`язати відповідачів [PERSON] , [PERSON] вилучити дописи із мережі Інтернет, які містять недостовірну інформацію про Славутського міського голову [PERSON] , що порушує його особисті немайнові права, паплюжать його честь, гідність і ділову репутацію та яка розміщена за веб-адресою [INFO] , [INFO] , а також в групі « [INFO] » в мережі facebook за посиланням: [INFO] , [INFO] [INFO] , [INFO] і утриматись від публікації нових постів, дописів тощо подібного характеру. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи судом, але в судове засіданні не з`явились, у письмовій заяві до суду просять розглянути справу за їх відсутності. У письмовому відзиві на позовну заяву відповідачі [PERSON] , [PERSON] вказали, що позовні вимоги є необгрунтованими, так як до позову не додано належних та допустимих доказів розміщення саме кимось з відповідачів інформації, яка на думку позивача, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а також підриває довіру особисто до нього, як до міського голови. Заперечують факт розміщення в інтернеті дописів, які містять недостовірну інформацію про міського голову [PERSON] . Просять відмовити у задоволенні позову. У поданій до суду відповіді на відзив позивач Славутський міський голова [PERSON] вказав, що [PERSON] і [PERSON] є відповідачами за його позовом, оскільки дописи, що містять недостовірну негативну інформацію про нього, поширювались з веб-сайтів, підписаних іменем та прізвищем відповідача [PERSON] ; автором окремих дописів зазначається [PERSON] ; у коментарях, опублікованих із облікового запису [PERSON] (за посиланням [INFO] ) наголошувалось, що пише дружина [PERSON] . Крім того, на веб-сторінках [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] серед дописів про мера оприлюднені персональні дані відповідачів, наприклад: відомості про дати їх народження ( [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] ), про місто проживання [PERSON] , про навчальний заклад Івано-Франківський інститут нафти і газу (І. Коржин), відомості про членів їх сім`ї (доньку і онука), особисті фото з зображенням відповідачів та їх рідних, номери телефонів, номер банківської картки власником, якої зазначалась відповідачка [PERSON] . Крім цього, відповідачі не спростували належність їм вказаних веб-сторінок у соціальній мережі facebook, не оскаржували протиправне використання їх персональних даних, особистих фото тощо . Натомість, на веб-сторінці [PERSON] ( [INFO] ) на початку лютого 2023 року опубліковане фото позовної заяви у цій справі з коментарем про те, що позов поданий до [PERSON] і її чоловіка, та у зв`язку із цим оголошено збір коштів на оплату послуг адвоката з відомостями про номер банківської картки у Приватбанку № [NUMBER] , що належить [PERSON] (Посилання на вказаний допис: [INFO] ). Тому оскільки встановлено, що відповідачі є власниками вказаних веб-сайтів (облікових записів), то відповідно вони і визначені відповідачами по справі. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши відзив на позовну заяву, відповідь позивача на відзив, письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до постанови Славутської міської територіальної виборчої комісії Шепетівського району Хмельницької області від 12 листопада 2020 року № 100 «Про реєстрацію Славутського міського голови Шепетівського району Хмельницької області [PERSON] » Славутським міським головою обрано [PERSON] , що стверджується рішенням 1 сесії VIII скликання Славутської міської ради Хмельницької області від12 листопада 2020 року № 1-1/2020 «Про підсумки виборів Славутського міського голови та депутатів Славутської міської ради від 25 жовтня 2020 року» (а.с.10-11). Вказане також стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що керівником Славутської міської ради є [PERSON] (а.с.58-59). Станом на 14.02.2023 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що стверджується Витягом з Інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" (а.с.83). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Відповідно до ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з ч. 3 ст. 277 Цивільного кодексу України негативна інформація про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. За статтями 297, 299 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як вбачається з частини 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У пунктах 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього порушено його особисті немайнові права. Разом з тим, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Зобов`язаними суб`єктами названих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або виклали їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадян чи організацій. Таким чином, відповідачем у справі про захист честі і гідності може бути фізична або юридична особа, яка поширила відомості, що порочать позивача. У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2019 у справі №461/9631/15-ц (провадження №61-14857св18) зазначено: «тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права (негативної інформації); з врахуванням положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування». Верховний Суд\~у постанові\~від \~01.06.2022\~по справі\~№ 713/1710/19\~вказав,\~що відповідно\~до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 32, 33 ЦПК України). Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Автором публікацій і дописів на персональній веб-сторінці у соціальній мережі Facebook є власник веб-сторінки, який незалежно від власника веб - сайту розміщує інформацію на веб-сторінці та управляє нею. Власник соціальної мережі Facebook не бере безпосередньої участі у розміщенні інформації власником веб - сайту, недостовірність якої доводить позивач. Звертаючись до суду з позовом, Славутський міський голова [PERSON] посилався на те, що відповідачі в соціальній інтернетмережі Facebook на власних веб-сторінках поширили дописи, які містять недостовірну, образливу інформацію про нього та порушують його права на повагу до честі, гідності, недоторканості, ділової репутації, завдають моральної шкоди. Факт належності сторінок [INFO] , [INFO] \~ в соціальній інтернетмережі Facebook відповідачам [PERSON] та відповідно [PERSON] стверджується Довідками з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення № 41/2023-Д від 27.02.2023 та № 40/2023-Д від 27.02.2023, виданими Дочірнім підприємством "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український Центр Підтримки Номерів і Адрес", де зазначено, що на веб-сайті https://www.facebook.com/ створено сторінку користувача з іменем « [PERSON] », що доступна за адресою у мережі Інтернет: [INFO] , та сторінку користувача з іменем « [PERSON] », що доступна за адресою у мережі Інтернет: [INFO] (а.с.133-135, 137-139). При цьому зазначено, що відповідно до п. в ч. 11 ст. 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (який був чинним на час створення сторінок відповідачами на платформі Facebook) [PERSON] та [PERSON] , як фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розмістили у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS), контактну інформацію власника у тому числі адресу електронної пошти, номер телефону, за якими з ними можливо оперативно зв`язатися тощо. Зокрема, [PERSON] розмістив наступні ідентифікатори: місто проживання [PERSON] , освіта Івано-Франківський інститут нафти і газу, дата розміщення першого фото 04.10.2022; [PERSON] розмістила наступні ідентифікатори: рідне місто Полтава, місто проживання [PERSON] , дата народження [INFO] , дата створення Facebook-сторінки 06.07.2017, а також наступну інформацію: « [PERSON] огромный приют бездомних животных: старые, больные, инвалиды [NUMBER] приват». Крім цього, на сторінках [INFO] , [INFO] розміщені особисті фотографії [PERSON] та [PERSON] , що підтверджують факт належності їм вказаних сторінок на платформі Facebook (а.с.95-117). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Як доказ розповсюдження відповідачами недостовірної інформації про позивача до позовної заяви долучені скріншоти текстів такої інформації, розміщеної відповідачами на своїх сторінках в соціальній мережі Facebook : [INFO] , [INFO] а також у групі « [INFO] » в мережі Facebook за посиланнями: [INFO] , [INFO] [INFO] , [INFO] (а.с.12-21, 85-118). Зокрема це дописи [PERSON] , що містять фрази: «Я знов повертаюсь до вимкнення світла. Всі знають, що ліміт в нас крався мером і начальником РЕМу і продавався на приватні підприємства, зокрема, на [PERSON] , володарями якого є київляни міліардери», «А то люди сліпі і не бачать, що творить цей недомер в [PERSON] . Де ваша совість підтримувати хапугу і злодія? Де хоч одна дорога побудована ним, Не скажеш? А в нього в кишені і на рахунку на Кіпрі», «Навожу приклад. Всі ви бачили майже новенький трактор JBC водоканала. Так ось, цей трактор на той час коли його купляв водоканал в салоні коштував 900тгр а по приказу пидора водоканал перерахував за купівлю 1500міліона гр. Тоїсть ця гнида на одному тікі тракторі положив собі в карман 600т гр ви уявляєте як він висасує кошти з підприємства», «Люди повинні прокинутись і прозріти, а не підтримувати такого мера, любуючись квіточками, які він насадив і наставив дурнуватих коників замість побудованих доріг, на яких розкидав щебінь, а списав, як за дороги, а асфальт пішов у кишеню сидору і ще комусь», «Пора вже це кончене чмо братка з 90-х винести ногами вперед з кабінету. Та ж зловили з гуманітарною, яку воно крало безбожно, але воно відкупилося. [PERSON] во плоті. Буде воно ригати всим тим, що вкрало. Це патологічно жадібна істота, яка гребе все підряд, відмиває кошти де тільки можна. Навіть на нещасних собаках бездомних, знищуючи їх, а гроші відмиває на свій табун коней», «А скільки гуманітарки воно перекрало. Кажуть в Кривині, де хата його батьків було повно буд.матеріалів, які дали на бомбосховища і різної гуманітарки, бензину і таке інше», «А правда, що сидора побили за приховані ним в його гаражі 3 генератори, які люди зібрали військовим?», «А сидор вже йде в березні на пенсію і йому треба нахапати більше грошей, хоча він і так вже продав всю Славуту, та й рване до себе на віллу в Німеччині чи десь ще купить собі», «Ну до яких пір наш недомер буде знищувати, красти, відмивати кошти, прихватизовувати все, що можна і неможна?», «сидор утримує на території Славута 5 церквей МП. Сидір спеціально створив рейкове добровольче об`єднання, щоб були списки з адресами усіх патріотів. У випадку захоплення міста вони перетворилися б на розстрільні списки» тощо. Дописи [PERSON] на сторінці Оголошення Славута містять фрази: «Наш недомер живе в Нетішині і йому плювати на славутчан, він навіть постійно виштовхує з кабінету людей, які приходять до нього за допомогою… а ще, бачачи безкарність воно почало мстити для нас, відключаючи світло на добу. То хіба це не злочин місцевої влади, коли не в зоні бойових дій твориться таке зло, бо не працюють підприємства, люди сидять без зарплат, а тому і не можуть допомагати армії. Мабуть це вигідно таким сидорам, щоб нагнітати обстановку. В нього є світло і тому йому вже давно плювати на нас, бо [PERSON] йому потрібна, як джерело збагачення, яку він до нитки обібрав… хоча воно саме себе обирає на вкрадені у нас гроші». Статтею 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Ураховуючи викладене та беручи до уваги зазначені конституційні положення, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 761/33563/20 вказав, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з частиною першою\~статті 10\~Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ) свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року). Але повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46). Суд враховує при цьому правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «фактів». Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження. На підставі\~викладеного,\~аналізуючи поширену\~відповідачами інформацію\~на власних\~веб-сторінках\~в мережі\~Фейсбук та\~на веб-сторінці\~Оголошення Славута,\~суд приходить\~до висновку,\~що частково\~така інформація\~є оціночними судженнями. Але \~поширені відповідачами\~відомості про\~те,\~що Славутський\~міський голова\~(мер)\~Сидор є\~злодієм,\~корупціонером,\~ розікрав\~гуманітарну допомогу,\~торгує електроенергією\~в умовах\~її дефіциту\~під час\~воєнного стану,\~не є\~оціночним судженням,\~так як\~зазначені висловлювання\~через форму\~їх вираження\~можуть бути\~витлучамені як\~такі,\~що місять\~фактичні дані,\~адже відповідачі\~повідомляють третім\~особам відомості\~про вчинення\~позивачем кримінально\~караних діянь\~у сфері\~майнових злочинів\~та зловживання\~посадовим чи\~службовим становищем\~та подають\~цю інформацію\~у спосіб,\~що може\~сприйматись іншими\~особами як\~ствердний факт,\~а не\~припущення чи\~порівняння або\~критика;\~такі відомості є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена лише в судовому порядку. В ході розгляду справи по суті відповідачі не довели достовірність такої інформації щодо Славутського міського голови [PERSON] , а з Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» вбачається, що [PERSON] станом на 14.02.2023 р до кримінальної відповідальності не притягувався, не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.83). Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В ході судового розгляду на підставі належних, достатніх та допустимих доказів встановлено, що відповідачі поширили інформацію в соціальній мережі Фейсбук на власних веб-сторінках щодо Славутського міського голови [PERSON] , а отже довели таку інформацію до відома необмеженого кола користувачів цієї соціальної мережі; поширена інформація стосується саме позивача, оскільки містить вказівку на його прізвище, посаду, назву міста і очолюваної ним територіальної громади, інші притаманні йому індивідуальні ознаки; поширена інформація є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. У постанові\~Верховного Суду\~від 18\~червня 2020\~р.\~у справі\~№522/18103/14-ц\~ \~зазначено,\~що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Представниками позивача доведено, що поширена відповідачами інформація про позивача є негативною, оскільки порушує його гідність, честь, ділову репутацію, підриває довіру жителів громади до нього, як до мера, компрометує його як міського голову, створює негативну соціальну оцінку в очах оточуючих, формує антиморальний, негативний образ і таким чином негативно впливає на формування його образу, як міського голови, в тому числі у відносинах з громадою та іноземними партнерами, які надавали Славутській громаді гуманітарну допомогу в умовах воєнного стану. Вирішуючи справу по суті, суд також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 127/24530/16-ц (провадження № 61-41071св18) про те, що межа допустимої критики щодо такої публічної особи, як політик, є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (справа «Gazeta Ukraine-tsentr v. Ukraine» від 15 липня 2010 року). Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики в засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Указані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Однак, проаналізована судом інформація, поширена відповідачами про Славутського міського голову, виходить за межі критики і містить пряму вказівку на його особу як злочинця, хоча відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тому на підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved