Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] (далі по тексту - третя особа 1), Київська міська рада (далі по тексту - третя особа 2), відповідно до якого, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила поділити в натурі земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000га, кадастровий № 8000000000:58:046:0014 (далі по тексту - спірне нерухоме майно, земельна ділянка), між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , з відступом від ідеальних часток, згідно варіанту № 2 викладеного у висновку № 19254/20-41/10218-10221/21-41 від 18.03.2021р. на дві окремі ізольовані земельні ділянки та виділити позивачу у власність земельну ділянку площею 0, 0697 га за адресою: [ADDRESS] , обмежену кривою лінією, що складається з відрізків: від точки 1 до точки 2 - 5,85 м.; від точки 2 до точки 3 - 0,68 м.; від точки 3 до точки 4 - 13,43 м.; від точки 4 до точки 5 - 11,02 м.; від точки 5 до точки 6 - 8,19 м.; від точки 6 до точки 7 - 16,95 м.; від точки 7 до точки 8 - 8,66 м.; від точки 8 до точки 17 - 0,03 м.; від точки 17 до точки 18 - 0,40 м.; від точки 18 до точки 19 - 3,83 м.; від точки 19 до точки 20 - 0,39 м.; від точки 20 до точки 21 - 0,40 м.; від точки 21 до точки 22 - 0,96 м.; від точки 22 до точки 23 - 5,87м.; від точки 23 до точки 24 - 0,41 м.; від точки 24 до точки 25 - 0,10 м.; від точки 25 доточки 26 - 0,40 м.: від точки 26 до точки 27 - 4,44 м.; від точки 27 до точки 28 - 0,39 м.; від точки 28 до точки 29 - 2,25 м.; від точки 29 до точки 30 - 0,33 м.: від точки 30 до точки 13 - 0,10 м.; від точки 13 до точки 14 - 19,66 м. від точки 14 до точки 15 - 0,40 м.; від точки 15 до точки 16 - 4,09 м.; від точки 16 до точки 1 - 3,59 м., згідно каталогу координат поворотних точок, їх номерів та промірів між ними зазначених у Варіанті № 2 розподілу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , зазначеного в Додатку № 3 до Висновку № 19254/20-41/10218-10221/21-41. Межі земельної ділянки загальною площею 0, 0697 га, яка виділяється [PERSON] в Додатку № 3 до Висновку зображені лініями червоного кольору і заштриховані крапками червоного кольору. Лінія розподілу зображена лінією зеленого кольору. Земельна ділянка обмежена лініями розподілу, згідно Каталогу координат поворотних точок, зазначених в Таблиці №1 Варіанту № 2 розподілу земельної ділянки, вказаного у Висновку № 19254/20-41/10218-10221/21-41; виділити відповідачу у власність земельну ділянку площею 0, 0303 га, за адресою: [ADDRESS] , обмежені кривою лінією, що складається з відрізків: від точки 30 до точки 29 - 0,33 м.; від точки 29 до точки 28 - 2,25 м.; від точки 28 до точки 27 - 0,39 м.; від точки 27 до точки 26 - 4,44 м.; від точки 26 до точки 25 - 0,40 м.; від точки 25 до точки 24 - 0,10 м.; від точки 24 до точки 23 - 0,41 м:; від точки 23 до точки 22 - 5,87 м. ; від точки 22 до точки 21 - 0,96 м.; від точки 21 до точки 20 - 0,40 м.; від точки 20 до точки 19 - 0,39м.; від точки 19 до точки 18 - 3,83 м.; від точки 18 до точки 17 - 0,40 м.; від точки 17 до точки 9 - 15,69 м.; від точки 9 до точки 10 - 14,15 м.; від точки 10 до точки 11 - 5,13 м.; від точки 11 до точки 12 - 3,57 м.; від точки 12 до точки 30 - 12,15 м, згідно каталогу координат поворотних точок, їх номерів та промірів між ними зазначених у Варіанті № 2 розподілу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , зазначеного в Додатку № 3 до Висновку № 19254/20-41/10218-10221/21-41. Meжі земельної ділянки, яка виділяється [PERSON] в Додатку № 3 до Висновку зображені лініями синього кольору і заштриховані крапками синього кольору. Лінія розподілу зображена лінією зеленого кольору. Земельна ділянка обмежена лініями розподілу, згідно Каталогу координат поворотних точок, зазначених в Таблиці № 2 Варіанту № 2 розподілу земельної ділянки, вказаного у Висновку № 19254/20-41/10218-10221/21-41; стягнути на користь відповідача грошову компенсацію за зменшення площі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на 7,0 кв. м. (сім квадратних метрів), в сумі 40956,83грн. за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка по [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності позивача та відповідача (69/100 та 31/100 відповідно). На вказаній земельній ділянці знаходяться також житлові будинки позивача та відповідача, тобто позивач та відповідач володіють нерухомим майном (будинками), яке на даний час являє собою два окремих об`єкти нерухомості з різними номерами (адресами): [ADDRESS] ( [PERSON] ) та [ADDRESS] ( [PERSON] ). Земельна ділянка, на якій розташовані належні сторонам будинки, також фактично поділена між ними на дві окремі частини (дві земельні ділянки). Проте у правовстановлюючому документі на земельну ділянку, як і раніше зазначена колишня спільна для сторін адреса та номер: [ADDRESS] . Відтак спірна земельна ділянка фактично формально залишається для сторін спільною, хоча такої адреси як [ADDRESS] на даний час не існує. Крім того, незважаючи на різні адреси належних сторонам будинків, земельна ділянка, на якій вони розташовані, має один і той же кадастровий номер - 800000000000:88:046:0014. У позасудовому порядку вирішити з відповідачем питання щодо вчинення спільних дій по оформленню та отриманню нових правовстановлюючих документів відповідно до існуючого порядку користування земельної ділянки та відповідно належних сторонам об`єктів нерухомості (будинків), які знаходяться на земельній ділянці неможливо, що і стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Зменшуючи позовні вимоги та визначаючи їх зміст, позивач керувалась Висновком експертів за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи № 18.03.2021 № 19254/20-41/10218?10221/21-41 та виходила з варіанту 2, який передбачає сплату компенсації за зменшення площі земельної ділянки відповідача на 0, 7 кв.м, однак не вимагає знесення підпірної стінки чи накладення сервітуту. Оскільки згідно Варіанту № 2 розподілу земельної ділянки, вказаного у Висновку № 19254/20-41/10218-10221/21-41 передбачається зменшення площі земельної ділянки відповідача за адресою: [ADDRESS] , на 7,0 кв. м. (сім квадратних метрів), позивач, виходячи з вартості земельної ділянки, визначеної у Висновку, просить компенсувати вартість цієї частини відповідачу у сумі 40956,83 грн. за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва. З огляду на зазначене позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позиція відповідача. Відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження права власності позивача на земельну ділянку, яка була у власності [PERSON] , хоча позивач і вказує, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2016 по цивільній справі № 761/32810/15-ц на підставі якого права [PERSON] припинено на 69/800 частин житлового будинку по [ADDRESS] , а відтак позивач набула право власності на частину ЗД у розмірі 69/100. Також зазначив, що розподіл земельної ділянки, з врахуванням наявного між будинку проміжку, буде порушувати правила протипожежної безпеки. За таких обставин, відповідач вважає, що є технічно неможливим поділ належної сторонам земельної ділянки, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову. Також відповідач заперечував і проти висновку експерта № 18.03.2021 № 19254/20-41/10218?10221/21-41, зазначив, що експерт не оглядав земельну ділянку та не врахував ряд факторів, які впливають на можливість її розподілу між сторонами. Експертом не було раховано і норми ДБН 2019, які встановлюють мінімальні вимоги до протипожежних відстаней від житлових будинків, найменша з яких становить 9 метрів. А тому, на думку відповідача, висновок експерта має необ`єктивний характер та є невмотивованим. Позиція третьої особи 1. Від третьої особи 1 пояснення не надходили. Позиція третьої особи 2. Від третьої особи 2 пояснення не надходили. Рух по справі. 12.05.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. відкрито провадження по справі. 24.11.2017 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф., на підставі Розпорядження від 22.11.2017 за № 01-08-1131 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2017, справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. 29.03.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. у зв`язку із набуттям чинності змінами від 15.12.2017, відповідно до яких ЦПК України викладено у новій редакції, прийнято рішення про продовження розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. 04.07.2018 від відповідача надійшов відзив, заява про залучення третіх осіб [PERSON] та КМР, заява про забезпечення судових витрат та про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] 11.09.2018 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О., на підставі Розпорядження від 10.09.2018 за № 01-08-1105 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2018, справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду. 06.11.2018 від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової експертизи. 07.02.2019 від представника відповідача надійшли заперечення проти клопотання про призначення експертизи. 12.02.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено, справу направлено до експертної установи. 14.08.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. провадження по справі поновлено у зв`язку із надходженням клопотання експерта. 16.10.2019 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. витребувано з ДП «ЦДЗК» каталог координат по спірній земельній ділянці. 05.11.2019 з ДП «ЦДЗК» надійшла відповідь на виконання вимог ухвали суду від 16.10.2019. 28.01.2020 від КНДІСЕ надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи. 02.03.2020 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Департаменту земельних ресурсів КМДА. 23.03.2020 на виконання ухвали суду від 02.03.2020 з Департаменту земельних ресурсів КМДА надійшли докази. 05.04.2021 від КНДІСЕ надійшов висновок експертів від 18.03.2021 № 19254/20-41/10218?10221/21-41 за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи. 06.04.2021 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. поновлено провадження по справі. 13.09.2021 від представника відповідача надійшли заперечення проти висновків експерта. 15.09.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про призначення комплексної експертизи. 15.11.2021 від представника позивача надійшов відзив на заперечення проти висновку експерта. 08.02.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі третіх осіб - [PERSON] , КМР, викликано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] 08.02.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про забезпечення судових витрат. 08.02.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. 16.06.2022 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. 31.10.2022 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 31.10.2022 від представника відповідача надійшла заява про допит експертів [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні. 09.12.2022 у судовому засіданні задоволено заяву представника відповідача про допит експертів [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні. Представник позивача та третьої особи 1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Розгляд справи по суті. Так, у відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. При цьому, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частиною 1ст. 183 ЦК України передбачено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 3, 4ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що у власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувала земельна ділянка по [ADDRESS] , кадастровий № 8000000000:88:046:0014. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2006 по справі № 2-3207/06 було затверджено мирову угоду між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, відповідно до якої встановлено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] . Відповідно до вказаної увхали суду, в спільне користування [PERSON] та [PERSON] залишена земельна ділянка площею 942 кв.м; у користування [PERSON] залишена земельна ділянка площею 307 кв.м. Відповідно до Розпорядження від 15.12.2006 № 1828 Шевченківської РДА, земельній ділянці площею 307, 0 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , якою користується [PERSON] , відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2-3207/06 присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] ; земельній ділянці площею 942, 0 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] і знаходиться у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2-3207/06 присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2016 по цивільній справі № 761/32810/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності, припинено право спільної часткової власності третьої особи 1 на частку у розмірі 68/800 частин житлового будинку [ADDRESS] , що належить третій особі 1 згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Першої КДНК 12.08.2005, зареєстрованого в реєстрі за № 8/2339 та визнано за позивачем право власності на 69/800 частин вказаного вище житлового будинку та споруди. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. З матеріалів справи також вбачається, що будинок [ADDRESS] , власником якого є позивач, розташований на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:88:046:0014. Отже суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що поділ спірної земельної ділянки є неможливим, оскільки власником ділянки також є [PERSON] . Підставою для звернення до суду з вказаним позовом позивач вказує реалізацію свого права на виділ належної їй частки земельної ділянки у спільній частковій власності. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка залишається для сторін формально спільною, має один і той же кадастровий номер - 800000000000:88:046:0014, хоча вона фактично поділена між сторонами на дві окремі частини (дві земельні ділянки) і на ній (земельній ділянці) знаходяться житлові будинки позивача та відповідача, які являють собою два окремих об`єкти нерухомості з різними номерами (адресами): [ADDRESS] ( [PERSON] ) та [ADDRESS] ( [PERSON] ). Судом також встановлено неможливість у позасудовому порядку здійснити поділ спірної земельної ділянки (на договірних засадах). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд також враховує, що визначальним для виділу у судовому порядку частки нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. З метою з`ясування технічної можливості такого виділу з врахуванням вимог чинного законодавства та часток кожної із сторін, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва було призначено по справі проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, за результатами проведення якої складено Висновок експертів КНДІСЕ від 18.03.2021 за № 19254/20-41/10218?10221/21-41. Так Висновком, зокрема, визначено технічну можливість розподілу спірної земельної ділянки площею 0, 1000 га кадастровий № 800000000:88:046:0014 по [ADDRESS] відповідно до розміру часток [PERSON] (69/100) та [PERSON] (31/100) згідно вимог нормативно-правових актів та запропоновано три варіанти поділу спірної земельної ділянки. Позивач, зменшуючи розмір позовних вимог, просила здійснити поділ спірного нерухомого майна відповідно до варіанту № 2, вказаного у Висновку, який не вимагає знесення будь-яких споруд, наявних на ділянці чи накладення сервітуту та передбачає поділ земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,1000 га, кадастровий № 8000000000:58:046:0014 між сторонами з відступом від ідеальних часток, на дві окремі ізольовані земельні ділянки, виділ позивачу у власність земельну ділянку площею 0, 0697 га за адресою: [ADDRESS] з визначенням меж, вказаних у Висновку, виділ відповідачу у власність земельну ділянку площею 0, 0303 га, за адресою: [ADDRESS] , з визначенням меж, вказаних у Висновку. Відповідач вказує, що зазначений Висновок є не об`єктивним та таким, що порушує вимоги чинного законодавства, оскільки експертами не враховано протипожежні норми під час визначення можливих варіантів поділу земельної ділянки та ряд інших фактів. Так в матеріалах справи наявний Висновок № ED-1727-1-1018.18 будівельно-технічного експертного дослідження від 18.05.2018, наданий відповідачем та виконаний судовим експертом Судової незалежної експертизи України Комашко Р.В., перед яким було поставлено питання - чи можливо виконати розподіл земельної ділянки шляхом встановлення межі між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] з врахуванням протипожежних вимог? Відповідно до вказаного Висновку, розподіл спірної земельної ділянки із врахуванням протипожежних вимог є неможливим. Водночас суд до уваги заперечення відповідача не приймає, оскільки такий виділ жодним чином не вплине на порушення чи дотримання протипожежних норм, оскільки змінюється лише правовий статус земельної ділянки, який не вимагає вчинення додаткових (фізичних) дій щодо зазначеної земельної ділянки (знесення будь-яких споруд чи їх будівництво, поділ певного об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці). Крім того, відповідно до ч. 1-2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Відповідно до ч. 6-7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Згідно ч. 1-2 ст. 107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Згідно ч. 5 ст. 109 ЦПК України, в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. При цьому, експерт під час виконання дослідження, враховує вимоги нормативно-правових актів, які стосуються проведення відповідного виду експертизи. У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Водночас відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що визначений у Висновку експерта варіант розподілу спірної ділянки є неможливий, як не надано доказів і невідповідності висновку експерта вимогам чинного законодавства, його необ`єктивності чи неповноти. При цьому, ані Висновок № ED-1727-1-1018.18 будівельно-технічного експертного дослідження від 18.05.2018, наданий відповідачем, ані допитані у судовому засіданні свідки також не підтвердили неможливість розподілу спірної земельної ділянки. Враховуючи можливі варіанти поділу земельної ділянки між сторонами, а також заперечення відповідача проти позовних вимог, неможливість проведення виділу в договірному порядку, суд дійшов висновку про необхідність проведення розподілу спірної земельної ділянки саме в судовому порядку. Крім того, на підставі вищенаведених письмових доказів та пояснень сторін, допитаних у судовому засіданні експертів, суд вважає, що у даному випадку виділ обом сторонам часток в натурі із майна, що є у спільній частковій власності, може бути проведений. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині поділу в натурі земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,1000га, кадастровий № 8000000000:58:046:0014, між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , з відступом від ідеальних часток, згідно варіанту № 2 викладеного у висновку № 19254/20-41/10218-10221/21-41 від 18.03.2021р. на дві окремі ізольовані земельні ділянки. Щодо вимоги про стягнення на користь відповідача грошової компенсації за зменшення площі земельної ділянки суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України). Як було встановлено у судовому засіданні, Варіант № 2 поділу спірної земельної ділянки, згідно Висновку експертів КНДІСЕ від 18.03.2021 за № 19254/20-41/10218?10221/21-41, передбачає відступ від ідеальних часток в бік зменшення частки, належної відповідачу на 7 кв.м. Доказів того, що припинення права спільної часткової власності на 7 кв.м спірної земельної ділянки завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, останньою до матеріалів справи не надано. Відтак, з огляду на зазначене, враховуючи найліпший варіант можливого поділу спірної земельної ділянки між сторонами, частки, які перебувають у користуванні кожної із сторін, суд дійшов висновку, про необхідність виплати грошової компенсації відповідачу . Так, відповідно до Висновку вартість 1 кв.м земельної ділянки станом на 18.03.2021 становила 4 439, 00 грн. або 160 доларів США (за курсом 27, 7431 грн. за 1 долар США), тобто за 7 кв.м відповідачу до сплати підлягала компенсація у розмірі 1 120, 00 доларів США або 31 073, 00 грн. Вказані кошти були внесені на депозитний рахунок суду. Станом на день розгляду справи 21.04.2023, враховуючи чинний курс гривні до долару США (36, 5686 грн. за 1 долар США), позивачем надано новий розрахунок грошової компенсації за зменшення площі земельної ділянки, яка підлягає до стягнення на користь відповідача та становить 40 956, 83 грн. Різниця - 9 883, 83 грн., відповідно до доказів, наявних в матеріалах справи, також сплачена на депозитний рахунок суду. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок грошової компенсації, вважає його обґрунтованим. У свою чергу, суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу визначеного розміру компенсації, оскільки останньою не надано до матеріалів справи доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір компенсації чи підтверджували б збільшення вартості частки земельної ділянки, компенсація за яку має бути виплачена відповідачу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення на користь відповідача грошової компенсації за зменшення площі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на 7,0 кв. м. у сумі 40 956,83 грн. за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved