Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про захист прав споживача та визнання недійсним правочину. В обґрунтування позову зазначає, що вона є піклувальником [PERSON] , яку рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05.09.2017 року визнано особою дієздатність якої обмежена. З відкритих джерел їй стало відомо про наявність фінансової заборгованості [PERSON] перед різними фінансовими організаціями, зокрема перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами», при цьому у неї відсутні відомості на підставі якого правочину у відповідача виникло право вимоги. Оскільки вона, як піклувальник [PERSON] не надавала згоди на укладення будь-яких кредитних правочинів, орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації такої згоди також не надавав, [PERSON] просить суд застосувати до кредитного договору, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» наслідки недійсності правочину. 23.01.2023 року до суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи від ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в якому воно зазначає, що до нього, відповідно до договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року, укладеного з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», перейшло право вимоги до [PERSON] , що виникло на підставі кредитного договору № 3968263 від 26.12.2020 року. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10.03.2023 року заяву [PERSON] про заміну неналежного відповідача задоволено та залучено до участі у справі в якості відповідача ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» замість ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05.09.2017 року обмежено цивільну дієздатність [PERSON] та призначено [PERSON] її піклувальником. 26.12.2020 року [PERSON] уклала з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №3968263, за яким отримала в позику 5 800 грн. 00 коп. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.37 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відповідно до ч.2 ст.69 ЦК України піклувальник дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу. Статтею 71 ЦК України передбачено, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи, що [PERSON] не мала належний обсяг цивільної дієздатності на укладення спірного кредитного договору, відомості про надання згоди піклувальником або органом опіки та піклування на вчинення даного правочину відсутні, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до договору позики №3968263 від 26.12.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» наслідків недійсності нікчемного правочину, стягнувши з [PERSON] на користь ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти в розмірі 5 800 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved