Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . До своєї смерті, 12.03.2005 мати склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу, як єдиному сину. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді двох квартир, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] , що належать спадкодавцеві. Після відкриття спадщини позивач не звернувся до нотаріуса тому, що відкриття спадкової справи коштувало грошей, тому був вимушений взяти кредит на лікування та поховання матері, сплачувати комунальні послуги за квартири тощо. При цьому, позивач розумів, що є час для того щоб зібрати кошти та прийняти спадщину. Після початку бойових дій та наступу рф на м. Харків, який постійно обстрілювався, 06.03.2022 позивач вирушив на евакуаційному потягу до м. Львова, де був зареєстрований як ВПО. При цьому, позивач з собою не встиг взяти ніяких документів крім паспорту та ІПН. Після цього, декілька разів телефонував нотаріусу та дізнався, що до кінця дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється через постанову КМУ №164. Аналогічного змісту інформацію надавали нотаріуси м. Львова. Оскільки, перебуваючи у м. Львові позивача не мав з собою комп`ютер, а мобільний телефон не працював з Інтернетом, можливості відстежувати нормативні акти, не було. Повернувшись восени до м. Харкова, звернувшись до нотаріуса, дізнався, що через внесення змін до постанови КМУ №164, строку для прийняття спадщини у нього пропущений. Крім того, позивач зазначає, що страждає хронічним захворюванням, стан здоров`я погіршився, має заборгованість за взятим кредитом тощо, іншого житла не має. У квартирі вибухами вибито усі вікна, у зв`язку з чим ремонтував квартиру, між вибухами, перебоями з електроенергією та інтернетом консультувався з нотаріусами, готовив позовну заяву, шукав кошти для сплати судового збору. В підсумку пропустив невеликий строк для подання заяви та 15.11.2022 отримав роз`ясненню нотаріуса щодо неможливості оформити спадщину. 07.03.2023 представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, із змісту якої вбачається, що відповідач вимоги позову не визнає та просить в його задоволені відмовити. Мотивуючи заперечення проти позову, представник відповідача зазначає, зокрема, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до свідоцтва про смерть, смерть спадкодавця [PERSON] датою смерті останньої є [INFO] . Отже, позивач мав строк для подачі нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини з урахуванням вимог п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 №164 до 05.09.2022. Однак, позивач звернувся до нотаріуса лише у листопаді 2022, тобто з пропуском вказаного строку. Позивач був обізнаним про наявність заповіту, складеного на його користь. Посилання позивача на неможливість відправлення письмової заяви про прийняття спадщини через повномасштабне вторгнення рф на територію України, активних бойових дій у м. Харкові, внаслідок чого евакуювався та знаходився у м. Львові, хворобу, складні умови життя та скрутне фінансове становище, на думку відповідача, не є об`єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення вищевказаних дій. Позивач не довів належними та допустимими доказами поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач скористався правом надання відповіді на відзив на позовну заяву, в якої фактично підвереджує доводи позову, наполягаючи на тому, що причини пропуску строку є поважними через виникнення істотних труднощів. Додавши, що постанова КМУ №164 від 28.02.2022 набрала чинності та була в іншої редакції, перебіг строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану зупинився. Спадщину взагалі неможливо було прийняти, реєстри не працювали, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в частині заведення спадкових справ в умовах воєнного стану на практиці не працював. Наведені відповідачем правові висновки та постанови ВСУ викладались в умовах, коли пропуск строку для прийняття спадщини відбувався в умовах мирного часу. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував та просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 12.03.2005 [PERSON] заповіла [PERSON] , зокрема, все своє майно, що належить неї на день її смерті. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть, заповіту, Довідки про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ, договору дарування квартири від 12.04.2014, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстраційного посвідчення від 14.09.2011 (а.с.6,10,11,14-18). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~ Правила\~ч.3\~ст.\~1272\~ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Так, позивач посилається на те, в тому числі, що після початку бойових дій та наступу рф на м. Харків, який постійно обстрілювався, 06.03.2022 вирушив на евакуаційному потягу до м. Львова, де був зареєстрований як ВПО. При цьому, з собою не встиг взяти ніяких документів крім паспорту та ІПН. Оскільки, перебуваючи у м. Львові позивача не мав з собою комп`ютер, а мобільний телефон не працював з Інтернетом, можливості відстежувати нормативні акти, не було, мав проблеми зі здоров`ям, фінансові труднощі тощо. Між тим, дізнався, що до кінця дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється через постанову КМУ №164. Повернувшись до м. Харкова 15.11.2022 звернувся до нотаріуса та отримав роз`яснення нотаріуса про неможливість оформити спадщину через пропущення встановленого строку звернення із заявою про прийняття спадщини. На підтвердження таких обставин позивачем надано копії медичної документації щодо стану здоров`я, довідки від 07.03.2022 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, повідомлення Третьої Харківської державної нотаріальної контори від 15.11.2022, відомостей АТ КБ «Приватбанку» (а.с.12,13,20-24). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Статтею 13 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 (справа №681/203/17-ц,провадження №61-26164св18). Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п.24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п.32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п.32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований у практиці Європейського суду з прав людини, отримане, хоча і не оформлене належним чином спадкове майно охоплюється поняттям «майно» у розумінні ст.1 Першого протоколу. Суд бере до уваги, введений Президентом України з 24.02.2022 режим воєнного стану в Україні, а також запровадження Постановою Кабінету міністрів України за №164 від 28.02.2022 зупинення на період воєнного стану строку прийняття спадщини, і те, що спадщина після померлої матері [PERSON] на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, позивач фактично вступив в управління спадковим майном, незначний термін пропуску строку. Крім того, суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки [PERSON] втратить право на спадкування майна за заповітом, яке залишилося після смерті матері і вказані обставини будь для позивача занадто надмірним тягарем, при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Далі, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішені питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача про пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом після смерті матері, практику Європейського суду з прав людини, і те, що факт пропуску\~позивачем строку\~для прийняття\~спадщини не\~є підставою\~для усунення\~останнього від\~спадкування,\~відтак суд вважає, що причини, на які посилається позивач є поважними, а тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Заперечення представника відповідача суд приймає до уваги, однак такі доводи не спростовують вищенаведених висновків суду. \~ \~

Outcome: approved