Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

10.11.2022 ПАТ «Чернігівторгбуд» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просять визнати [PERSON] , [INFO] та її доньку [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.09.2008, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 15.09.2008 № 248, позивач є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . У травні 2014 року до керівництва ПАТ «Чернігівторгбуд» звернувся Голова виконкому Решетилівської районної Ради з клопотанням поселити у вищевказаний гуртожиток сім`ю з трьох осіб: [PERSON] , його дружину [PERSON] та доньку [PERSON] . Звертають увагу, що ні [PERSON] ні члени його сім`ї у трудових відносинах з позивачем не перебували. Враховуючи наявність вільних місць, останнім була надана кімната [ADDRESS] , а також були зареєстровані за вказаною адресою. Зазначають, що у грудні 2018 року [PERSON] разом із сім`єю забрали свої речі і виїхали з гуртожитку. 19.03.2020 позивачу стало відомо, що шлюб розпався, [PERSON] та [PERSON] створили нові сім`ї. 06.10.2020 [PERSON] знявся з реєстрації, а [PERSON] з донькою за місцем реєстрації не знялися, однак протягом чотирьох років не проживають за місцем реєстрації, [PERSON] не приймає участі в утриманні гуртожитку, фактичне місце мешкання їм невідоме. Оскільки реєстрація відповідачів у гуртожитку порушує права позивача як власника нерухомості, а також створює перешкоди у здійсненні права власності щодо вказаного приміщення, вони вимушені звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 13.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах наявна заява директора товариства про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомо, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, до суду від начальника управління надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства та з урахуванням інтересів дітей. Ухвалою суду від 23.02.2023, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 18.09.2008, виданого на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 15.09.2008 № 248, ПАТ «Чернігівторгбуд» є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-17) На прохання голови виконавчого комітету Решетілівської районної ради від 15.05.2014, сім`ї [PERSON] у складі: [PERSON] , [PERSON] (дружина) і їх донька [PERSON] надано кім. № 1 у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18) Згідно копії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.05.2019, шлюб між [PERSON] , та [PERSON] було розірвано. На даний час у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та її малолітня донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 19, 58). [PERSON] знятий з реєстрації 06.10.2020 (а.с. на зв. 19) 18.01.2020 комісією у складі: коменданта відомчого гуртожитку ПАТ «Чернігівторгбуд», прибиральниці та слюсара гуртожитку був складений акт про те, що у грудні 2018 року [PERSON] та її донька [PERSON] виїхали з гуртожитку. Протягом 2019-2020 років [PERSON] , яка зареєстрована у кімн. [ADDRESS] , у гуртожитку не проживала, участі у його утриманні не приймала, у гуртожиток не приходила, її речі відсутні, місцеперебування [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] невідоме (а.с. 22). Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, статтею 78 ЖК України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Положеннями ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу, чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. На підставі того, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства та ст.29 ЦК України, місцем проживання дитини є місце проживання її батьків, вирішення питання щодо користування дитиною житловим приміщенням окремо від них суперечить чинному законодавству та інтересам дитини. В силу ст.. 160 СК України, малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Інтереси дитини не порушуються з огляду на те, що вона в спірній квартирі не проживає, а залишення малолітньої дитини зареєстрованою в спірній кімнаті, суперечитиме ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] не надано доказів на спростування доводів позивача щодо її не проживання за вищевказаною адресою без поважних причин. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані суду докази та доводи представника позивача в сукупності з письмовими доказами у справі, а також те, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надала, ту обставину, що батько малолітньої [PERSON] не зареєстрований та не проживає у спірній кімнаті, з урахуванням положень ст.160 СК України, суд дійшов висновку, що [PERSON] добровільно разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] змінили своє місце проживання, і є такими, що понад встановлені законом строки без поважних причин відсутні і не проживають в спірній кімнаті, належній на праві власності позивачу, [PERSON] не бере участі в утриманні гуртожитку, їх тривала відсутність за місцем реєстрації свідчить про те, що вони втратили інтерес до спірного приміщення, а отже є законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved