Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 08 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №122. В обґрунтування позову зазначила, 08 жовтня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №122. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Порозуміння та повага в їхніх відносинах відсутні. Сумісне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Примирення та відновлення шлюбних відносин між ними неможливе, а бажання зберегти сім`ю в них обох немає. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.02.2023 позов залишено без руху. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2023 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] у позові просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом направлення судових повісток, та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала, в зв`язку з чим, на підставі статті 280 ЦПК України, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.04.2023 постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою учасників, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 08 жовтня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Комсомольської селищної радою Зміївського\~району Харківської\~області, актовий\~запис №\~122\~від 08\~жовтня 2011\~ року (а.с. 2). Як вбачається з позовної заяви, тривалий час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч.3, 4 ст.56\~Сімейного кодексу\~України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому слід залишити сторонам прізвище без змін. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, в зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу. З урахуванням того, що позивач не вимагав відшкодування судових витрат, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статтей 141,142 ЦПК України.

Outcome: approved