Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи його тим, що шлюб з відповідачем вона уклала 10 листопада 2012 року. Від спільного подружнього життя з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Подружнє життя у сторін не склалося і на даний час в Могилів-Подільському міськрайонному суді перебуває справа про розірвання шлюбу. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча офіційно працює, інших утриманців не має. Крім того, відповідач володіє земельною ділянкою, має у власності та користується сільськогосподарською технікою. Позивачу одній важко забезпечувати дітей всім необхідним, оскільки на даний час у неї склалося важке матеріальне становище, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Старша донька [PERSON] є дитиною з інвалідністю, потребує постійного догляду та лікування. А тому позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі половини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Позивач [PERSON] , представник позивача Горбовий В.А. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, де просили справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, про винесення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] , представник відповідача Пограничний А.М. в судове засідання не з`явилися, без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Оскільки від них не надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 10.11.2012 року ( а.с. 8). Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10), які на даний час проживають разом з позивачем ( а.с.17). Позивач на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.18, 19). Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.08.2022 відкрито провадження у цивільній справі про розірвання шлюбу (а.с. 9). [PERSON] є дитиною з інвалідністю, потребує постійного догляду та лікування, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та медичними довідками ( а.с.14, 15, 20-33). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у приватній власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 2 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.39) та сільськогосподарська техніка, згідно щорічної декларації (а.с. 40-44). Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 та ч.2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд враховує: матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходяться малолітні діти; матеріальне становище відповідача, який офіційно працює, інших утриманців не має; і вважає, що розмір аліментів слід визначити в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд також бере до уваги ту обставину, що на розгляді Могилів-Подільського міськрайонного суду перебувають ще дві цивільні справи за позовом позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Суд встановив, що відповідно до ордеру серія АІ № 1315138 від 02.12.2022, договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.09.2022 та довіреності від 07.11.2022 [PERSON] доручила адвокату Горбовому В.А. представляти її інтереси та вести від її імені справи в усіх судових установах (а.с.56-59). Пунктом 3 вказаного Договору визначено, що замовник зобов`язується за виконані роботи виплатити Виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі, який обумовлюється додатковою угодою до даного договору. Відповідно до Додаткової Угоди № 1 від 06.12.2022, сторони домовилися доповнити розділ 3 «Оплата доручення та порядок розрахунків» договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.09.2022 р. наступним пунктом: «п.3.4.Замовник зобов`язується виплатити Виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі 10000,00 грн. під час оформлення та підписання Додаткової Угоди №1 від 06.12.2022 року до Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.09.2022 р. за надану правову допомогу у Могилів-Подільському міськрайонному суді Вінницької області під час розгляду справи №138/2551/22, провадження №2/138/762/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів» (а.с.60). Відповідно до акту виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) від 06.12.2022 клієнт визнав, що договір про надання правової допомоги адвокатом виконано належним чином, за надання правової допомоги клієнтом сплачено гонорар в розмірі 10000,00 грн. (а.с.61). Факт оплати коштів за наданні послуги адвоката позивачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 06.12.2022 та довідкою приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Кравець С.В. про отримання грошової суми у розмірі 550,00 гривень від [PERSON] за посвідчення довіреності на представництво інтересів та державну реєстрацію цієї довіреності (а.с.62, 63). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача витрати за надану адвокатом Горбовим В.А. професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правову допомогу позивач та його представник посилається на зазначений вище акт виконаних робіт (наданих-отриманих послуг) та додаткову угоду. А саме в акті виконаних робіт від 06.12.2022 зазначено детальний опис робіт (надання) послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік», що становить 1342 грн. за 1 годину роботи адвоката, а саме: - зустрічі, консультація клієнта, узгодження правової позиції з урахуванням судової практики, оформлення повноважень - 2 години, що становить 2684 грн.; - збір доказів: підготовка, ксерокопіювання, отримання письмових документів, доказів, подання запитів до державних реєстрів, приватних установ, збір інформації щодо предмета позову, збір інформації щодо сторін по справі, вивчення, аналіз документів - 2 години, що становить 2684 грн.; - підготовка оформлення/вручення позовної заяви із додатками та подання до суду - 1 година, що становить 1342 грн.; - підготовка та направлення/вручення примірників заяв, клопотань, пояснень, відповіді на відзив на позовну заяву з додатками учасникам - 1 година, що становить 1342 грн.; - участь адвоката під час розгляду справи в судових засіданнях - 2 години, що становить 2684 грн. Визначаючи розмір стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності наданих адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на складність справи та об`єму наданих адвокатом послуг. Що стосується наданих адвокатом послуг, зазначених в 1 та 2 пункті акту виконаних робіт, то суд вважає їх не обґрунтованими та не підтвердженими належними доказами щодо часу їх надання, їх вартості та обсягу надання таких послуг. Зокрема, щодо часу зустрічей, консультацій, узгодження позицій, оформлення повноважень; щодо зібрання доказів на підтвердження не надано жодних документів, щодо подання запитів до державних реєстрів, приватних установ, збір інформації щодо предмета позову, збір інформації щодо сторін по справі та отримання відповідей на них. Що стосується наданих адвокатом послуг, зазначених в 3 та 4 пункті акту виконаних робіт, то в акті не зазначено, які саме підготовленні заяви та клопотання, пояснення. Відсутні докази щодо вручення примірників заяв, клопотань, пояснень іншим учасникам справи. Відповідь на відзив в матеріалах справи відсутній. Послуги, зазначені в 5 пункті акту виконаних робіт, щодо представництва інтересів позивача адвокатом в судовому засіданні не надавались. А тому, суд застосовуючи принцип розумності та справедливості, вважає за необхідне задовольнити заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу частково, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2684 грн., а саме за 2 години роботи адвоката з врахуванням документально підтверджуючих на це витрат. На підставі п. 1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: partial