Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні та інших компенсаційних витрат за трудовим договором, в якому просить: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» «GAZPROMNEFT - LUBRICANS» LTD, юридичної особи, що зареєстрована та діє відповідно до законодавства російської федерації (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) 1077762940331, місцезнаходження: російська федерація, 117647, м.москва, вул. Профсоюзна, буд. 125А), що діє на території України через представництво Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» (свідоцтво про реєстрацію представництва, видане Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 21 грудня 2012 року реєстраційний № ПІ - 4821, ідентифікаційний код 26617991, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Борисоглібська, буд. 15-В) на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платка податків [NUMBER] , заборгованість із виплати заробітної плати: оклад за березень 2022 року (01-11 березня 2022) - 12 658,18 гривень; борг на 01.03.2022 (оклад за лютий 2022 року) - 21 944,30 гривень; компенсація невикористаної відпустки за період 01.02.2013-11.03.2022 -298 555,40 гривень; та інші компенсаційні виплати за трудовим договором (контрактом): премія (річна) за 2021 рік -8 479,00 гривень; компенсація при звільненні - 105 585,00 гривень; компенсаційна виплата за використання авто за період 01-11 березня 2022 - 3 549,09 гривень; загалом 450 770 (чотириста п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят) гривень 97 копійок. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» («GAZPROMNEFT-LUBRICANS» LTD) про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні та інших компенсаційних витрат за трудовим договором, позивач [PERSON] , посилається на наступне. Так, 01 лютого 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» «GAZPROMNEFT-LUBRICANS» LTD в особі представництва «ТОВ ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» було укладено трудовий договір (контракт) №04/13, відповідно до якого [PERSON] було прийнято на роботу у ПРЕДСТАВНИЦТВО ТОВ «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» в Україні на посаду Головного спеціаліста по роботі з СТО і АТП з 01 лютого 2013 року на невизначений строк (безстроково). З 01 січня 2016 року [PERSON] було переведено з посади Головного спеціаліста по роботі з СТО і АТП на посаду керівника напрямку зі споживчих масел згідно витягу із наказу № 205і ДП Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв Дирекція «ІНПРЕДКАДРИ» від 30 грудня 2015 року. Крім того, 01 січня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду від 01.01.2021 про зміну умов трудового договору (контакту) № 04/13 від 01.02.2013, згідно якої сторони визначили щомісячну компенсацію витрат за використання працівником - позивачем особистого автомобіля в службових цілях. Зазначає, що у зв`язку з розпочатою 24 лютого 2022 року військовою агресією російської федерації проти України позивачем невідкладно було ініційовано питання негайного звільнення із займаної посади та виплати всіх належних виплат у вигляді заробітної плати та інших компенсаційних виплат, передбачених чинним трудовим законодавством України, попередніми домовленостями та укладеними угодами з роботодавцем, як тільки у позивача з`явилась можливість виїхати із зони активних бойових дій та окупації російськими військами території Київщини, де опинилась родина позивача за місцем проживання у місті Буча, позивач звернувся до безпосереднього керівника - глави представництва [PERSON] із заявою про звільнення. 10 березня 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про припинення трудового договору (контакту) №04/13 від 01.02.2013, відповідно до якої трудові відносини між позивачем та відповідачем припинялися з 11 березня 2022 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] за угодою сторін у відповідності до п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України. П.2 та 3 вказаної угоди передбачалося, що в день припинення трудових відносин (11 березня 2022 року) компанія (відповідач) зобов`язується виплатити працівникові (позивачу) всі належні йому суми заробітної плати (здійснити повний розрахунок) за фактично відпрацьовані дні та компенсацію днів невикористаної відпустки, а також вихідну грошову допомогу в розмірі 3 (трьох) середніх місячних заробітків. 11 березня 2022 року позивачу було видано на руки наказ № 01/22-к ПРЕДСТАВНИЦТВА «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» в Україні від 10.03.2022 про звільнення з посади керівника напрямку зі споживчих масел з 11 березня 2022 року за угодою сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), трудову книжку із відповідним записом про звільнення, а також розрахунковий листок за березень 2022 року від 11.03.2022 року з розрахунком всіх належних до виплати грошових сум. Вказує, що відповідно до розрахункового листа відповідач повинен був здійснити позивачу наступні грошові виплати: заробітна плата оклад за березень 2022 року (01-11 березня 2022) - 12 658,18 гривень; борг підприємства на 01.03.2022 (оклад за лютий 2022 року) - 21 944,30 гривень; компенсація невикористаної відпустки за період 01.02.2013-11.03.2022 - 298 555,40 гривень; премія (річна) за 2021 рік - 8 479,00 гривень; компенсація при звільненні - 105 585,00 гривень; компенсаційна виплата за використання авто за період 01-11 березня 2022 - 3 549,09 гривень, таким чином, загальна сума виплат, яка підлягала здійсненню відповідачем на користь позивача у день його звільнення, складає 450 770 (чотириста п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят) гривень 97 копійок. Проте, зазначених грошових виплат відповідач не здійснив. Крім того зазначає, що всі звернення позивача до представництва та його бухгалтерії з вимогою повного розрахунку та належних виплат залишилися без задоволення. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.09.2022 зазначену цивільну справу розподілено в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду\~від 03.10.2022\~відкрито загальне\~позовне провадження\~в цивільній\~справі за\~позовом [PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ\~МАТЕРІАЛИ» «GAZPROMNEFT-LUBRICANS»\~LTD\~про стягнення\~заборгованості з\~виплати заробітної\~плати,\~вихідної допомоги\~при звільненні\~та інших\~компенсаційних витрат\~за трудовим\~договором, призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст.179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. У встановлений ухвалою строк представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» («GAZPROMNEFT - LUBRICANS» LTD), юридичної особи, що зареєстрована та діє відповідно до законодавства російської федерації (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) 1077762940331, місцезнаходження: російська федерація, 117647, м. москва, вул. Профсоюзна, буд. 125А), що діє на території України через представництво Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» (ПРЕДСТАВНИЦТВО "ТОВ "ГАЗПРОМНЕФТЬ-СМАЗОЧНЬІЕ МАТЕРИАЛЬІ"), не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 20.12.2022 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 31.03.2023 подав заяву, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1-3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 01 лютого 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» «GAZPROMNEFT-LUBRICANS» LTD в особі представництва «ТОВ ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» було укладено трудовий договір (контракт) №04/13, відповідно до якого [PERSON] було прийнято на роботу у ПРЕДСТАВНИЦТВО ТОВ «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» в Україні на посаду Головного спеціаліста по роботі з СТО і АТП з 01 лютого 2013 року на невизначений строк (безстроково), з посадовим окладом у відповідності зі штатним розкладом в розмірі 14\~740,00 грн. Відповідно до витягу з наказу № 205і від 30.12.2015 [PERSON] , головного спеціаліста по роботі з СТО та АТП Представництва «ТОВ «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» в Україні, за його згодою з 01.01.2016 переведено на посаду керівника напрямку зі споживчих масел. 10 березня 2022 року між ТОВ «Представництва «ТОВ «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ»» та [PERSON] укладено угоду про припинення трудового договору (контакту) №04/13 від 01.02.2013. Відповідно до п.п.1, 2, 3 угоди трудові відносини між Компанією та працівником, які регулюються трудовим договором (контрактом) № 04/13 від 01.02.2013, припиняються 11 березня 2022. Підставою для припинення трудових відносин є заява працівника про звільнення за угодою сторін, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а також згода компанії на припинення трудових відносин 11 березня 2022 року; в день припинення трудових відносин - 11 березня 2022 року компанія зобов`язується виплатити працівникові всі належні йому суми заробітної плати (здійснити повний розрахунок) за фактично відпрацьовані дні та компенсацію днів невикористаної відпустки; компанія зобов`язується виплатити працівнику вихідну грошову допомогу в розмірі 3 (трьох) середніх місячних заробітних плат. 11.03.2022 [PERSON] був звільнений із займаної посади Керівника напрямку зі споживчих масел Представництва «ТОВ «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» за угодою сторін ( п.1 ч.1 ст. 36 КЗ пП України) , на підставі наказу № 01/22-к № 305/о від 10.03.2022. Дані обставини справи підтверджуються копією трудової книжки позивача. Як вбачається зі змісту наказу № 01/22-к від 10.03.2022 та угоди про припинення Трудового договору (контракту) № 04/13 від 01.02.2013 позивачу передбачена в день звільнення виплата суми заробітної плати (здійснення повного розрахунку) за фактично відпрацьовані дні та компенсацію днів невикористаної відпустки. Окрім цього, 01.01.2021 між ТОВ Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» «GAZPROMNEFT-LUBRICANS» LTD та [PERSON] укладено угоду про зміну умов Трудового договору (контракту) № 04/13 від 01.02.2013 року відповідно до п.1 якої сторони домовились, що в рамках виконання своїх посадових обов`язків Працівник має право використовувати свій особистий автомобіль марки Kia Ceed, днз [NUMBER] , з 01.01.2021 по 31.12.2021 компанія відповідно до Регламенту по наданню, використанню службового автотранспорту в службових цілях виплачує Працівнику щомісячну компенсацію за використання особистого автомобіля у сумі, що становить 9 760,00 грн., а тому компенсаційна виплата за використання авто складає 8 479,00 грн. Відповідно до розрахункового листа за березень 2022 року, який міститься в матеріалах справи, заборгованість по заробітній платі складає 450 770,97 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят гривень дев`яносто сім копійок), з яких: 21 944,30 грн.- борг підприємства станом на 01.03.2022 (оклад за лютий 2022 р.); 12 658,18 грн. - оклад за березень за період з 01.03.2022 по 11.03.2022 (кількість відпрацьованих днів 8); 298 555,40 компенсація невикористаної відпустки за період з лютого 2013 по 11.03.2022; 8 479,00 грн. - премія (річна) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021; 105 585,00 грн.-компенсація при звільненні за березень 2022; 3\~549,09 грн. - компенсаційна виплата за використання авто за період з 01.03.2022 по 11.03.2022. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та по всім сумам, що належать до виплати працівнику при звільненні посилається на те, що відповідач зазначених грошових виплат не здійснив, що свідчить про порушення відповідачем умов трудового договору, та враховуючи вищевикладене, вважає, що загальна сума заборгованості, яка належить до виплати складає 450\~770 (чотириста п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят) грн. 97 копійок. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Згідно із ст.ст. 21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», та інші. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП України). Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Судом встановлено, що всупереч наведеним законодавчим положенням Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» «GAZPROMNEFT-LUBRICANS» LTD при звільненні [PERSON] не виплатило всю належну йому суму заробітної плати за фактично відпрацьовані дні та компенсацію днів невикористаної відпустки, яка складає 450 770,97 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят гривень дев`яносто сім копійок), з яких: 21 944,30 грн.- борг підприємства станом на 01.03.2022 (оклад за лютий 2022 р.); 12 658,18 грн. - оклад за березень за період з 01.03.2022 по 11.03.2022 (кількість відпрацьованих днів 8); 298 555,40 компенсація невикористаної відпустки за період з лютого 2013 по 11.03.2022; 8 479,00 грн.- премія (річна) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021; 105 585,00 грн.-компенсація при звільненні за березень 2022; 3 549,09 грн.- компенсаційна виплата за використання авто за період з 01.03.2022 по 11.03.2022. Таким чином, враховуючи, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» («GAZPROMNEFT - LUBRICANS» LTD), юридичної особи, що зареєстрована та діє відповідно до законодавства російської федерації (основний державний реєстраційний номер (ОДРН) 1077762940331, місцезнаходження: російська федерація, 117647, м. москва, вул. Профсоюзна, буд. 125А), що діє на території України через представництво Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМНАФТА-МАСТИЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» (ПРЕДСТАВНИЦТВО "ТОВ "ГАЗПРОМНЕФТЬ-СМАЗОЧНЬІЕ МАТЕРИАЛЬІ") (свідоцтво про реєстрацію представництва, видане Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 21 грудня 2012 року реєстраційний № ПІ - 4821, ідентифікаційний код 26617991, місцезнаходження: 04070, місто Київ, вулиця Борисоглібська, буд. 15-В) підлягає стягненню заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 450\~770,97 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч сімсот сімдесят гривень дев`яносто сім копійок), а саме: - 34 602,48 грн. (тридцять чотири тисячі шістсот дві гривні сорок вісім копійок) заборгованості по заробітній платі; - 298 555,40 грн. (двісті дев`яносто вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень сорок копійок) компенсації за невикористану відпустку; - 117 613,09 грн. (сто сімнадцять тисяч шістсот тринадцять гривень дев`ять копійок) компенсаційних витрат за трудовим договором (контрактом). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1681,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 4507,70 грн. (чотири тисячі п`ятсот сім гривень сімдесят копійок).

Outcome: approved