Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У жовтні 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що виконавчий напис від 21.07.2016 вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за реєстровим №3106, є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що: договір за яким нараховано стягнення та вчинено виконавчий напис не є нотаріально посвідченим, а заборгованість безспірною. З огляду на зазначене, позивач, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 21.07.2016 вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за реєстровим №3106, а також вирішити питання щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідачем надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами, з огляду на те, що банком було дотримано механізму стягнення заборгованості у позасудовому порядку та на час вчинення виконавчого напису Законом не вимагалося обов`язкового нотаріального посвідчення кредитного договору. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 09.01.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та позивача. Представником відповідача, у відзиві, висловлено прохання про розгляд справи за його відсутності. Від третіх осіб жодних клопотань або заяв не надходило. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до копії договору №SAMDN03000129540218 про відкриття картрахунку та обслуговування карти укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] було відкрито карту «Visa Platinum» зі встановленням ліміту у розмірі 25\~000,00 грн., базової відсоткової ставки для гривні 2,2% на місяць. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Згідно з копією виконавчого напису від 21.07.2016 вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за реєстровим №3106, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором №SAMDN03000129540218 заборгованість яка станом на 11.04.2016 становить 43\~313,96 грн. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження, 19.09.2016 державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження ВП№51976215 з виконання виконавчого напису №3106 виданого 21.07.2016. Згідно з копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, 13.09.2021 начальником Лисичанського ВДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Харків) Колган Ю.С., повернуто виконавчий напис №3106 від 21.07.2016 стягувачу. За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 29 червня 1999 року на виконання вимог\~ст.87 Закону №3425-ХІІ\~Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до п.1 вказаної постанови (у редакції, яка діяла до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662\~до зазначеного Переліку було внесено зміни, відповідно до яких, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості стало можливим за подання оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору, що встановлює основне зобов`язання, які дозволили вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не засвідчених нотаріально. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, ухваленою в адміністративній справі №826/20084/14 залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017,\~Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662\~у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Згідно зі\~ст.88 Закону №3425-ХІІ\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За правилами, встановленими\~статтею 5 Закону №3425-ХІІ, нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5\~(далі - Порядок),встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. З аналізу приведених норм вбачається, що виконавчий напис - є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог. При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 21.09.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №910/10374/17, оскільки у судовому порядку постанову №662 у частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною, кредитний договір який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів за яким може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. З огляду на вищевикладене, відповідач не мав законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості, а нотаріус - підстав для вчинення такого напису, оскільки наданий кредитний договір не є нотаріально посвідченим. Також, з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості за відсотками проводиться за період з 19.12.2013 по 11.04.2016, в той час як їх нарахування можливе лише до закінчення строку дії договору, який обмежується строком дії карти (1 рік, що відповідає її типу, п.1.1. договору) тобто до 19.12.2014. Вказана позиція висвітлена у постанові ВП/ВС від 05.04.2023 прийнятій за результатами розгляду справи №910/4518/16. Тобто, зазначене свідчить про відсутність такої складової необхідної для вчинення виконавчого напису, як безспірність заборгованості. Щодо твердження відповідача з приводу наявності права у нотаріуса станом на 21.07.2016 права на вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, які є нотаріально не посвідченими, то вони не заслуговують на увагу з огляду на приписи закону та виходячи з висновку викладеного у постанові ВС/КЦС від 04.09.2019 прийнятій за результатом розгляду справи №462/5645/16-ц. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, сума яких становить 15\~000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Так, на підтвердження розміру понесених витрат позивачем надано: копію ордера, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору №49 від 31.05.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера №53, копію акта виконаних робіт 31 від 06.03.2023. Отже, оскільки позивачем, на підтвердження понесених витрат, на правничу допомогу, пов`язану зі зверненням до суду з даним позовом надано належні докази, однак виходячи із принципу справедливості та з огляду на співмірність заявленої суми з обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для учасників, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 5000,00 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved