Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.10.2016 року. Від вказаного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що їх сімейне життя погіршилося, а з січня 2022 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, фактично припинили сімейні відносини, примирення вважає неможливим. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.02.2023 справу передано за підсудністю до Чутівського районного суду Полтавської області. 08.03.2023 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді Чутівського районного суду Полтавської області, Оболєнської С.А. 15.03.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб, а справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання надала заяву в якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу та просила розгляд справи проводити без її участі. Також надала відзив на позовну заяву в якому не заперечувала проти розірвання шлюбу. Проте не погодилася із обставинами, викладеними позивачем [PERSON] у позовній заяві, а саме щодо наявності між сторонами домовленості про місце проживання дитини, вказавши що така домовленість наразі відсутня. Позивачем надано відповідь на відзив із змісту якого вбачається, що між сторонами наразі існує спір щодо визначення місця проживання їх спільної дитини. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши за сукупністю докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступне. 18.10.2016 [PERSON] та [PERSON] вступили у шлюб (а.с.14). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно із ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Частинами 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, не примирилися, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення, а тому вважає за необхідне шлюб розірвати. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наявної у матеріалах справи квитанції №0.0.2836331140.1 від 27.01.2023, позивачем [PERSON] сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн (а.с.1). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved