Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Заявниця в квітні 2023 року звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить встановити факт смерті. Заява обґрунтована тим, що вона є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] в м. Хімки, Московської області російської федерації. Встановлення факту смерті необхідне для оформлення спадщини після померлого. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримує і просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. У відповідності до вимог ст.ст. 223, 247 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями про свідоцтв про народження (а.с. 8-9). Брат заявниці [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Хімки, Московської області російської федерації. На підтвердження факту смерті відділом №1 міжрайонного управління ЗАЦСу по міських округах Хімки та Долгопрудного Головного управління ЗАЦСу Московської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.06.2020 року (а.с. 10-11). З матеріалів справи вбачається, що при житті [PERSON] розпорядився належним йому майном, склавши на користь заявника заповіт, посвідчений секретарем Забрідської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Піонтківською Л.В., зареєстрований у реєстрі № 23. 18.12.2020 приватним нотаріусом Черняхівського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В., заведено спадкову справу № 232/200 до майна [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 19). Листом від 21 березня 2023 року № 175/02-14 приватний нотаріус Черняхівського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В., роз`яснив заявнику, що відповідь на запит нотаріуса від 01.03.2021 року за № 146/02-14 про підтвердження факту смерті, наявність складених за життя заповітів, заведення спадкової справи та кола спадкоємців від компетентних органів російської федерації на адресу нотаріуса не надходила. Окрім того, в матеріалах справи містяться дві копії свідоцтва про право на спадщину по заповіту, які складені 02.12.2022 та 02.02.2023 нотаріусом Хімкінського нотаріального округу Московської області, про те, що заявниця Піонтківська Тамара Миколаївна, являється спадкоємцем вказаного в заповіті майна [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 15-16), а відтак її право на спадщину реалізовано в російській федерації. За приписами частин третьої та четвертої статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 17 пунктом 2 частини першої Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також підпунктом 1 «ґ» пункту 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. п. 1.2., 1.3., 1.5. Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус серед іншого з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини; факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану; якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., укладеної між державами членами СНД, зокрема, Україною і Російською Федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Враховуючи зазначені вище положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, очевидно, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус серед іншого з`ясував відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого компетентними органами іноземної держави, у даному випадку російської федерації, яке було дійсним на території України відповідно до положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., що підлягало застосуванню на час заведення спадкової справи. Дія вказаної Конвенції відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-IX від 01.12.2022 р., який набрав чинності 23.12.2023 р., була зупинена у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, також Україна згідно з положеннями зазначеного Закону вийшла з цієї конвенції. Однак, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 р. № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» було установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Тобто і на даний час свідоцтво про смерть [PERSON] , повинно прийматись на території України без спеціального посвідчення. Однак, доказів, які б підтверджували відмову нотаріуса у вчиненні тієї чи іншої нотаріальної дії, пов`язаної з оформленням заявницею спадкових прав після смерті [PERSON] , до заяви не додано. У даному випадку факт смерті брата заявниці [PERSON] , що настала [INFO] в м. Хімки, Московської області російської федерації, зареєстрована, про що складено відповідний актовий запис № 170209500006001149007 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , місце видачі свідоцтва № [NUMBER] відділ №1 міжрайонного управління ЗАЦСу по міських округах Хімки та Долгопрудного Головного управління ЗАЦСу Московської області від 19.06.2020 року. Таким чином, заявник жодними доказами не довела суду, що вона не в змозі реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті свого брата [PERSON] , не зважаючи на припинення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією, а також припинення дії відповідних договорів про правову допомогу, вказане не спростовує того факту, що смерть [PERSON] , у встановленому порядку зареєстрована в органах цієї держави, а повторна реєстрація смерті за законодавством України, або повторне встановлення факту такої смерті судом, чинним законодавством не передбачена. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] , видане 18.06.2020 р. компетентною установою на території іноземної держави, підлягало прийняттю на території України на час відкриття спадщини та підлягає прийняттю на території України на даний час без спеціального посвідчення, користувалось та користується на даний час доказовою силою офіційного документа. У зв`язку з цим після відкриття спадщини державним нотаріусом було заведено спадкову справу. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту смерті слід відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed