Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Представник позивачки -\~адвокат Супрун\~Д.В.\~звернувся до\~суду з\~позовом до відповідача про зміну\~формулювання причин\~звільнення з\~роботи,\~стягнення заробітної\~плати та\~вихідної допомоги і\~в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 20.02.2020\~року позивачку\~прийняли на \~роботу до \~АТ «Сумське\~машинобудівне науково-виробниче\~об`єднання\~-\~ІНЖИНІРИНГ».\~14.12.2022\~року позивачка\~звернулася до\~керівництва підприємства\~з заявою,\~в якій\~просила звільнити її\~з 28\~грудня 2022\~року за\~власним бажанням\~відповідно до\~частини 3\~статті 38\~Кодексу законів\~про працю\~України з\~причини порушення\~підприємством законодавства\~про працю,\~а саме:\~систематичного порушення\~строків виплати\~заробітної плати. 27.12.2022 року на підприємстві було видано наказ № 3093/ВК, відповідно до якого [PERSON] , сторожа управління охорони та режиму, звільнити 28 грудня 2022 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Наказ підписано директором з кадрових питань та побуту [PERSON] . Позивачка не погоджується з таким формулюванням її звільнення і вважає наказ незаконним, виходячи з наступного. Відповідач по справі останні пів року виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі не платилася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати станом на день звільнення склала 33540,18 грн. Ця сума без урахування вихідної допомоги, яку позивачці має бути нараховано та виплачено у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати. На це посилалася у своїй заяві про звільнення позивачка і ці факти відповідачу достеменно відомі. Так, станом на жовтень 2022 року борг підприємства перед позивачкою становив 29477,44 грн., листопад 2022 року 33540,18 грн. Це підтверджується розрахунковими листами, наданими Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг». Таким чином, визнаний самим підприємством борг на сьогодні, без урахування суми вихідної допомоги становить 33540,18 грн. Відповідач відмовляється сплатити позивачці заборгованість, чим грубо порушує вимоги Кодексу законів про працю в ч. 5 ст. 97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів. З такими діями відповідача позивачка категорично не погоджується. Вказане, на думку позивачки, є підставою для зміни формулювання причин звільнення із внесенням відповідних відомостей у трудову книжку. Позивачка не просила звільнити її за власним бажанням за частиною першою статті 38 КЗпП України. В заяві про звільнення від 14.12.2022 року, адресованій директору АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати, тому обґрунтовано ставилася вимога про її звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачкою було наведено конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, які останній мав би визнати, а тому були всі підстави для звільнення позивачки за частиною третьою статті 38 КЗпП України на підставі поданої нею заяви. Тому, зважаючи на волевиявлення позивачки щодо звільнення за власним бажанням та, враховуючи наявність підстав в роботодавця для її звільнення у відповідності до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, дії відповідача щодо припинення трудового договору з позивачем згідно ст. 38 КЗпП (ч.1) України є необґрунтованими та такими, що вчинені не на підставі та у спосіб, що не передбачений законодавством України. Позивачка в своїй заяві від 14.12.2022 року просила її звільнити саме 28.12.2022 року, тобто скористалася правом, яке їй надає саме частина 3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, звільняючи позивачку саме з 28.12.2022 року, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 28.12.2022 року роботодавець повинен був звільнити позивачку на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору, адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивачку розірвати з ним трудовий договір та подати заяву про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, тому слід змінити формулювання причин звільнення, зазначивши, що її звільнено згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно розрахункових листів, наданих АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», та відповідно до порядку визначеного Постановою КМУ № 100 заробітна плата позивачки за два останні місяці, що передували звільненню становить:- за жовтень 2022 року 7634,07 грн., за листопад 2022 року- 5110,37 грн., що в сумі складає 12744,44 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 6372,22 грн. (12744,44 / 2). Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, відповідно до положень 44 КЗпП України, становить 19116,66 грн. (6372,22 грн. * 3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Представник позивачки адвокат Супрун Д.В. просить суд змінити формулювання причини звільнення та визнати [PERSON] , сторожа управління охорони та режиму, звільненою 28 грудня 2022 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ». Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь позивачки нараховану, але не виплачену позивачці заробітну плату в сумі 33540,18 грн., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 19116,66 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Справу просив розглянути без його участі та без участі позивачки за наявними матеріалами. 13.01.2023\~року представник\~позивача адвокат Супрун Д,В. надав\~ до\~канцелярії суду заяву\~про зміну\~позовних вимог в частині стягнення заробітної плати в у зв`язку з отриманням позивачкою розрахункового листа за грудень 2022 року. Сума заборгованості з виплати заробітної плати становить 30936,19 грн. (підприємство частково виплатило заборгованість з зарплати). 13.02.2023 року представниця Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Литвиненко А.В. надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому\~зазначила про те,\~що товариство не погоджується з визначеним розміром стягнення заробітної плати в сумі 26578 грн. 75 коп. Доданий до позовної заяви розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із заробітної плати позивача. Крім того, станом на день звернення до суду, позивачу було достовірно відомо про перерахування Товариством на його банківський рахунок частини заробітної плати, а саме: 02.12.2022 року Товариство на виконання свого зобов`язання щодо сплати заборгованості по заробітній платі, перерахувало позивачу частину заробітної плати за вересень 2022 року в сумі 2000,00 грн., що підтверджується витягом зі списку робітників АТ «СМНВО-Інжиніринг» до платіжного доручення № 23542 від 02.12.2022 року на перерахування заробітної плати за 2-гу половину вересня 2022 року; 21.12.2022 року Товариство на виконання свого зобов`язання щодо сплати заборгованості по заробітній платі, перерахувало позивачу частину заробітної плати за вересень 2022 року в сумі 3949,20 грн., що підтверджується витягом зі списку робітників АТ «СМНВО-Інжиніринг» до платіжного доручення № 23777 від 21.12.2022 року на перерахування заробітної плати за 2-гу половину вересня 2022 року; 30.12.2022 року Товариство на виконання свого зобов`язання щодо сплати заборгованості по заробітній платі, перерахувало позивачу заробітну плату за жовтень 2022 року в сумі 6069,09 грн., що підтверджується витягом зі списку робітників АТ «СМНВО-Інжиніринг» до платіжного доручення № 24229 від 30.12.2022 року на перерахування заробітної плати за 2-гу половину жовтня 2022 року; 10.01.2023 року Товариство на виконання свого зобов`язання щодо сплати заборгованості по заробітній платі, перерахувало позивачу заробітну плату за листопад 2022 року в сумі 4062,74 грн., що підтверджується витягом зі списку робітників АТ «СМНВО-Інжиніринг» до платіжного доручення № 24440 від 10.01.2023 року на перерахування заробітної плати за листопад 2022 року. Тому, у зв`язку з частковим виконанням Товариством зобов`язання по виплаті заробітної плати позивачу, сума стягнення підлягає зменшенню на суму вже виплаченої заробітної плати 16081,03 грн. Щодо зміни формулювання підстав звільнення, стягнення вихідної допомоги представниця Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Литвиненко А.В. зазначила наступне. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022р. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ, на території України було введено воєнний стан. Згідно з п. 3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» яким передбачено, що «у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Відповідно до ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». В прикінцевих положеннях Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено що, цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану, крім частини четвертої статті 13 та статті 15 цього Закону, які втрачають чинність з моменту завершення відшкодування працівникам та роботодавцям грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України. Таким чином, на період воєнного стану Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» має пріоритетне право ніж Кодекс законів про працю України. Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Розмір вихідної допомоги залежить від обставин, за якими припиняється трудовий договір, та розміру середнього заробітку працівника або його конкретний заробіток у двотижневий період перед звільненням. 24.02.2022р. на території м. Суми внаслідок військової агресії Російської Федерації, розпочались бойові дії, у зв`язку з чим повністю був зупинений рух транспорту громадського користування, введено комендантську годину (з 07.00 до 18.00), запроваджено обмеження пересування містом, припинена робота державних (комунальних, приватних) підприємств. 05.03.2022р. по виробничим приміщенням Товариства літаком країни агресора був нанесений авіаудар, внаслідок чого були зруйновані виробничі приміщення, знищені засоби виробництва, виготовлена продукція та інші матеріальні цінності. Починаючи з 08.03.2022р. Сумською обласною військовою адміністрацією разом з урядом України були створені «зелені коридори» для евакуації мешканців міста Суми, якими скористалися працівники Товариства (станом на дату підписання даного наказу близько 700 працівників перебувають за межами України, близько 300 працівників отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Також, протягом березня 2022р. по об`єктам критичної інфраструктури міста Суми (забезпечення життєдіяльності населення міста Суми) літаками країни агресора неодноразово наносились авіаудари, що створило і для Товариства неможливість користуватись в нормальному режимі даними життєво важливими послугами. 08.04.2022р. Сумська область та місто Суми (за інформацією Сумської обласної військової адміністрації) були звільнені від військ країни агресора, про те останні щоденно здійснюють повітряні або артилерійські обстріли Сумської області, які вимагають від Товариства та його працівників обов`язкового дотримання вимог правил цивільного захисту, та в свою чергу створюють об`єктивну неможливість виконання працівниками в повному обсязі виробничих завдань. Також, відсутність безпечного залізничного, авіаційного, автотранспортного та морського сполучення створює неможливість виконання працівниками дій щодо поставки технологічного обладнання (включаючи отримання дозволів, сертифікатів, пакування, маркування, страхування, декларування тощо), відрядження працівників та інше. Вищевказані обставини зумовили неможливість виконання Товариством прийнятих на себе договірних зобов`язань з поставки готової продукції, та отримання за неї оплати, призвели Товариство до складних фінансово-економічних умов, затримки розрахунку з постачальниками енергоресурсів (газу, теплової та електричної енергії), а також затримки своєчасного розрахунку з працівниками Товариства. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Передумовами виникненню заборгованості по заробітній платі було неможливість Товариства в нормальному режимі забезпечувати працею своїх працівників, через що Товариство було вимушено призупинити трудові відносини з усіма своїми працівниками і суттєво скоротити обсяги виробництва. З урахуванням зазначеного зменшення виробничих потужностей Товариства, не могло не позначитись на фінансово- економічному стані. Військова агресія росії проти України безпосередньо та вкрай негативно позначилась на забезпеченні функціонування більшості підприємств, завдавши нищівного удару по логістичних ланцюгах збуту продукції. За результатом терористичних дій агресора, направлених на знищення виробничої інфраструктури України, через масові обстріли об`єктів критичної інфраструктури значно було знижено виконання замовлень, за рахунок яких можливо було б забезпечити вчасну виплату заробітної плати всім працівникам Товариства. Товариство не могло передбачити можливість початку ведення військових дій на території Сумської області, а тому не могло достатньо підготуватися до них: налагодити додаткові шляхи постачання своєї продукції, створити альтернативні логістичні ланцюги для постачання матеріалів, сировини та технологічного обладнання, які виготовлялися контрагентами з Південно-Східних областей України. Виходячи з зазначених норм, які на даний час (в період воєнного стану) регулюють трудові відносини, роботодавець звільняється від відповідальності за несвоєчасну виплату всіх належних грошових сум звільненому працівнику у зв`язку з обставинами непереборної сили, які дійсні на момент такого порушення. В обґрунтування наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які спричинили порушення зобов`язання Товариства по своєчасній виплаті заробітної плати є надзвичайність та невідворотність військової агресії з боку російської федерації. 30.11.2022р. Сумською Торгово-промисловою палатою було видано АТ «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-22-1596, яким засвідчено форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. 24.01.2023р. Сумською Торгово-промисловою палатою було видано AT «СМНВО - Інжиніринг» сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме: зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021р. Вищевикладені обставини, враховуючи ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану є підставою для звільнення Товариства від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже вони виникли внаслідок військової агресії російської федерації проти України. Представниця Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за довіреністю Литвиненко А.В. просить суд в частині позовних вимог [PERSON] до АТ «СМНВО-Інжиніринг» про стягнення заробітної плати відмовити частково на суму вже виплаченої заробітної плати в розмірі 16081,03 грн. В задоволенні інших позовних вимог [PERSON] до АТ «СМНВО-Інжиніринг» відмовити. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.02.2020 року [PERSON] була прийнята на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг». (а.с.8) 14.12.2022 року позивачка звернулася до керівництва Товариства з заявою, у якій просила звільнити її з 28 грудня 2022 року за власним бажанням відповідно до частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. (а.с.9) 27 грудня 2022 року було видано наказ №3093/ВК, відповідно до якого [PERSON] , сторожа управління охорони та режиму,\~ звільнити 28 грудня 2022 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (а.с.10). Щодо розміру заборгованості по заробітній платі суд приходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, позивачка при зверненні до суду з позовом просила стягнути 33540,18 грн., нею було додано до позову копію розрахункового листа за листопад 2022 року, з якого вбачається, що заборгованість складається з невиплачених заробітних плат за червень-листопад 2022 року (м-ц 2206 2211). В подальшому представником позивачки адвокатом Супруном Д.В. було надано розрахунковий лист за грудень 2022 року (місяць звільнення), з якого вбачається, що загальна заборгованість зменшилась до 30936,19 грн. Тобто додатково з`явилась заборгованість за грудень у сумі 9414,30 грн. В той же час заборгованість за червень-серпень залишилась незмінною, а було виплачено заробітну плату за вересень та жовтень на загальну суму 12018,29 грн. В свою чергу від відповідача надійшов відзив, до якого додано платіжні доручення про виплату позивачці заробітної плати: за вересень, двома частинами, у сумі 5949,20 грн.; за жовтень 6069,09 грн.; за листопад 4062,74 грн. \~ \~ \~ \~Суми зазначені в платіжних дорученнях співпадають з сумами відповідних місяців, зазначених в розрахункових листах. Отже, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 26873,45 грн. (борг відповідно до розрахункового листа за грудень, що включав в себе суму заробітної плати за листопад за мінусом останньої (30936,19-4062,74=26873,45). Відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору. Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України, є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору. Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. В заяві про звільнення від 14.12.2022 pоку, адресованій Генеральному директору Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг», зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати. Отже, порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер. Відповідач порушив вимоги трудового законодавства і у позивача були підстави для написання ним заяви про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Таким чином, оскільки позивачем було наведено конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, тому були всі підстави для звільнення позивача за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої ним заяви. Суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно з якою роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Право позивача бути звільненою на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України не є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку виплати заробітної плати. Викладені представником відповідача загальновідомі обставини щодо військової агресії РФ проти України не є підставами для невиплати заробітної плати позивачу протягом невизначеного проміжку часу. У день звільнення працівника за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП необхідно згідно вимог законодавства у цей же день видати наказ на звільнення, видати трудову книжку та провести розрахунок. Позивачка в своїй заяві від 14.12.2022 року просила її звільнити саме 28.12.2022 року, тобто позивачка скористалася правом, яке їй надає саме частина 3 ст.38 КЗпП України. Таким чином, звільняючи [PERSON] саме з 28 грудня 2022 року, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 28 грудня 2022 року роботодавець повинен був звільнити позивачку на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору. Адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивачку розірвати з ним трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №754/1936/16-ц і від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18, при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Таким чином, Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» не мало права звільняти [PERSON] за ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості її звільнення згідно з поданою нею заявою на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. З викладених підстав, суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення [PERSON] та вважати [PERSON] , сторожа управління охорони та режиму, звільненою з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» 28 грудня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат, у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного, заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно до розрахункових листів, наданих AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» та\~відповідно до\~порядку, визначеного\~Постановою КМУ\~№100,\~заробітна плата\~позивачки за\~два останні\~місяці,\~що передували\~звільненню становить:\~за жовтень\~2022\~року \~7634,07 грн.,\~за листопад\~2022\~року \~5110,37 грн.,\~що в\~сумі складає 12744,44 грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 6372,22 грн. (12744,44/2). Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, відповідно до положень ст. 44 КЗпП України, становить 19116,66 грн. (6372,22 грн. х 3) з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн.60 коп. за вимогу немайнового характеру та 1073 грн.60 коп. за вимогу майнового характеру.

Outcome: partial