Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просив: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] разом із [PERSON] з 2006 року по день його смерті до [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де позивач залишався проживати понад шість місяців; - визнати за [PERSON] право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0252920, яка належить покійному [PERSON] на підставі рішення Липовецької РДА №314 від 17.09.1996 згідно якого йому була передана земельна ділянка, яка розташована на території Вінницького р-ну. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Починаючи з 2006 року позивач спільно проживав зі своїм дядьком [PERSON] , здійснював за ним догляд та вів спільне господарство. Однак, [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ВН №0252920. Таку спадщину позивач прийняв, оскільки залишався проживати за адресою покійного дядька понад шість місяців, але при зверненні до нотаріуса з метою оформлення його спадщини отримав усну відмову через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Ухвалою суду від 02.03.2023 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник позов визнав і просив про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії довідки від Липовецької міської ради №500 від 29.10.2021 [PERSON] був одиноким і власної сім`ї не мав (а.с. 6), а згідно іншої довідки №412 від 05.10.2022 позивач проживав однією сім`єю разом із [PERSON] з 2006 року по день його смерті до [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де залишався проживати понад шість місяців (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується записом акта про смерть (а.с. 19-20), а після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку пай. Належність [PERSON] права на земельну частку підтверджується тим, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача від Відділу №1 УНАП ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 30.09.2022 вбачається, що згідно «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою РДА по КСП «Україна» Зозівківської сільської ради на [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0252920 на підставі рішення Липовецької РДА №314 від 17.09.1996, а державний акт на право власності не видавався (а.с. 8). На запити суду з нотаріальної контори було надано відповіді про те, що спадкову справу на [PERSON] не заведено. Однак, позивач позбавлений можливості оформити спадщину свого дядька, через відмову нотаріуса який вказав на відсутність оригіналу сертифікату на земельну частку. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом було встановлено, що згідно інформації у довідках від Липовецької міської ради вбачається, що [PERSON] був одиноким і власної сім`ї не мав, а позивач проживав однією сім`єю разом із [PERSON] з 2006 року по день його смерті до [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де залишався проживати понад шість місяців. Отже, наявними у матеріалах справи доказами, які суд вважає належними та допустимими підтверджується факт спільного проживання однією сім`єю позивача разом із [PERSON] з 2006 року по день його смерті до [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де позивач залишався проживати понад шість місяців. Крім того, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай). Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 ЦК України). Спадкоємець, який спільно проживав із спадкодавцем на час смерті останього, вважається таким, що спадщину фактично прийняв (ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку пай. Належність [PERSON] права на земельну частку підтверджується тим, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача від Відділу №1 УНАП ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 30.09.2022 вбачається, що згідно «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою РДА по КСП «Україна» Зозівківської сільської ради на [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0252920 на підставі рішення Липовецької РДА №314 від 17.09.1996, а державний акт на право власності не видавався. Також, на запити суду з нотаріальної контори було надано відповіді про те, що спадкову справу на [PERSON] не заведено. Однак, позивач позбавлений можливості оформити спадщину свого дядька, через відмову нотаріуса який вказав на відсутність оригіналу сертифікату на земельну частку. Аналізуючи дійсні обставини та їх підтвердження доказами, слід зазначити, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. У відповідності до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0252920, яка належить покійному [PERSON] на підставі рішення Липовецької РДА №314 від 17.09.1996 згідно якого йому була передана земельна ділянка, яка розташована на території Вінницького р-ну., ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved