Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

03 травня 2022 року за вхідним № 1285/22-вх. з Полтавського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа з єдиним унікальним № 635/68/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку суброгації, в якій представник позивача - Бородіна Ю. В., яка діє на підставі довіреності № 02/2021 від 04 січня 2021 року, просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» відшкодування у розмірі 20167 гривень 83 копійки та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що 24 червня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортних засобів № 1049971, відповідно до умов якого, страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою застрахованого автомобіля «PEUGEOT», держаний номерний знак [NUMBER] . 01 вересня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «PEUGEOT», держаний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля марки «КІА», держаний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] . Постановою Московського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як вказала представник позивача, з наведеної постанови суду встановлено, що [PERSON] вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини останнього, внаслідок порушення вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 10 жовтня 2017 року. Відповідно до Рахунку-фактури СТО № 0-00000622 від 15 вересня 2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 30319 гривень 82 копійки. Розмір безумовної франшизи згідно Договору страхування складає 1500 гривень 00 копійок. На виконання умов договору страхування, заяви представника страхувальника позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі Рахунку-фактури СТО у розмірі 28 819 гривень 82 копійки (30319 гривень 82 копійки (вартість відновлювального ремонту) - 1500 гривень 00 копійок (розмір безумовної франшизи), перерахувавши кошти на рахунок СТО. За твердженням представника позивача, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, тому Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» з метою досудового врегулювання спору 27 лютого 2018 року звернулось до [PERSON] із листом про необхідність здійснити відшкодування завданої майнової шкоди позивачу. 12 липня 2018 року після проведення переговорів між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та матір`ю [PERSON] - [PERSON] було укладено Договір про відшкодування боргу в порядку регресу, відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору є визначення розміру та порядку відшкодування боржником Товариству боргу в порядку регресу, у зв`язку із завданою шкодою в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 вересня 2017 року з вини [PERSON] , під час керування транспортним засобом марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб марки «PEUGEOT», державний номерний знак [NUMBER] , застрахований у Товаристві згідно Договору страхування № 1049971 від 24 червня 2017 року (справа № 1853/17/50/ТР25/00/2). Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3. вказаного Договору сторони погодили, що боржником по даному договору є [PERSON] , яка являється власником транспортного засобу марки «КІА», держаний номерний знак [NUMBER] , під час керування яким з вини [PERSON] 01 вересня 2017 року було завдано шкоди Товариству. Розмір страхового відшкодування, сплаченого Товариством по страховій справі № 1853/17/50/ТР25/00/2 складає 28 819 гривень 82 копійки. При цьому, пунктом 1.4 Договору сторони погодили, що Товариством надано знижку у розмірі десяти відсотків від суми боргу та заборгованість боржника перед Товариством, з урахуванням вказаної знижки, та часткової оплати боргу в розмірі 470 гривень 00 копійок, становить 25 467 гривень 83 копійки. Як вказав представник Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», [PERSON] порушила умови вищезгаданого Договору про відшкодування боргу та здійснила виплату страхового відшкодування лише частково у сумі 5300 гривень (без урахування 470 гривень), а отже залишок боргу у розмірі 20 167 гривень 83 копійки залишився не сплаченим, що змусило позивача звернутись до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2022 року справу з єдиним унікальним № 635/68/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку суброгації передано на розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області, оскільки відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС УДМС України в Харківській області відповідач по справі - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 квітня 2023 року визначено про заочний розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку суброгації. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» в судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду представник позивача - Ю. С. Білогуб, яка діє на підставі довіреності № 04/2023 від 02 січня 2023 року, направила на електронну адресу суду заяву, яка була зареєстрована за вхідним № ЕП-247/23-вх. від 13 лютого 2023 року, відповідно до якої просила розглядати справу за відсутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання, що були призначені на 18 січня 2023 року, 13 лютого 2023 року, 06 березня 2023 року та 04 квітня 2023 року не з`явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами, [PERSON] отримала особисто, судову повістку на 18 січня 2023 року відповідач отримала 21 січня 2023 року. Інші судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач у судове засідання, на 04 квітня 2023 року викликалася шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1391560). Про причини своєї неявки [PERSON] суд не повідомила. Відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не подала, ніяких клопотань на адресу суду не направляла. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, у відповідності до приписів частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, яку належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Положеннями частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. У ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Товариство з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» є власником автомобілю марки «PEUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 14 липня 2015 року. 24 червня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1049971, предметом якого є страхові ризики КАСКО, ризики ДЦВ та ризики ДНВ ряду автомобілей, вказаних у Додатку № 1 до Договору «Перелік застрахованих транспортних засобів на другій період страхування дії Договору», де під номером 20 вказано автомобіль марки «PEUGEOT 301», 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , № кузова (шасі) [NUMBER] . У підпунктах 4.1.4 - 4.1.6 розділу 4 Договору сторони узгодили, що страхування ризиків КАСКО здійснюється на умовах: база ремонту (калькуляція) транспортного засобу - гарантійна (авторизована) СТО; фізичний знос деталей транспортного засобу - не враховується; розмір безумовної франшизи: - 1500 гривень 00 копійок в частині ризиків «ДТП», «ПДТО», «Стихія», «Інші події»; - 0 гривень по склу кузова транспортного засобу; - 5 % страхової суми транспортного засобу в частині ризику «Викрадення»; - 1500 гривень 00 копійок при повній загибелі транспортного засобу. Відповідно до розділу 2 Договору загальний страховий платіж по договору складає 3 516 677 гривень 89 копійок. З матеріалів справи, а саме копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3017248450220060, складеної Управлінням патрульної поліції у місті Харкові 10 жовтня 2017 року за вихідним № 3736, убачається, що 01 вересня 2017 року о 08 годині 40 хвилин у місті Харкові по проспекту Московському, поблизу будинку № 197/2, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «KIA SOUL», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортним засобом марки «PEUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , який належить Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна», під керуванням [PERSON] . 01 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» з повідомленням про подію з транспортним засобом за реєстраційним № 1853/17, відповідно до якого повідомили про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 01 вересня 2017 року о 08 годині 40 хвилин за адресою: місто Харків, проспект Московський, поблизу будинку № 197/2. З постанови судді Московського районного суду міста Харкова, прийнятої 27 вересня 2017 року у справі з єдиним унікальним № 643/11659/17 (провадження № 3/643/4708/17) вбачається, що з вини водія [PERSON] , [INFO] , який керував транспортним засобом марки «KIA SOUL», державний номерний знак [NUMBER] , 01 вересня 2017 року о 08 годині 40 хвилин у місті Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме останній під час руху по проспекту Московському, будинок № 197/2 заднім ходом, не впевнився у безпеці, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль марки «PEUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , який стояв позаду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вказаною постановою судді, яка набрала законної сили 10 жовтня 2017 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Положеннями статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 14 вересня 2017 року, складеного оцінювачем [PERSON] на підставі договору АК «Укравтоекспертиза», автомобіль марки автомобіль марки «PEUGEOT 301», 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , пробіг 28751 км., має ряд пошкоджень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3017248450220060, складеної Управлінням патрульної поліції у місті Харкові 10 жовтня 2017 року за вихідним № 3736 та даними з Центральної бази даних Моторно (транспортного) страхового бюро України. Ніяких доказів з цього приводу сторонами не надано. Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до звіту № 61774 дослідження спеціаліста - автотоварознавця автомобіля «РЕUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , складеного 27 вересня 2017 року оцінювачем [PERSON] , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 715/16, матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу «РЕUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 30156 гривень 98 копійок. Згідно рахунку-фактури № 0-00000622 від 15 вересня 2017 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСТРАЛЬ АВТО» (офіційний дилер РЕUGEOT в Харківській області, сервісний центр РЕUGEOT) вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 30319 гривень 82 копійки. Як убачається з матеріалів справи 01 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОП Лізинг» укладено договір з адміністрування та сервісного обслуговування транспортних засобів № CF - 008291. Відповідно до платіжного доручення № 12148 від 05 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «МІСТРАЛЬ АВТО» послуги технічного обслуговування згідно рахунку-фактури № 0-00000622 від 15 вересня 2017 року в сумі 30319 гривень 82 копійки. 09 лютого 2018 року начальником експертно-технічного відділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський альянс» (за договором 3-09П) Мусієвським М. М. затверджено висновок щодо розміру заподіяної шкоди страховий акт № 1853/17/50/ТР25/00/2, страхувальник Товариство з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна», страховий договір (поліс) № 1049971 від 24 червня 2017 року, об`єкт страхування автомобіль «РЕUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого розмір заподіяної шкоди визначено у сумі 30319 гривень 82 копійки. Згідно з розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 1853/17/50/ТР25/00/2, затвердженого 13 лютого 2018 року головою правління Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» Воронянською М. В. страхова виплата Товариству з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» за відновлювальний ремонт автомобіля марки «PEUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] складає 28819 гривень 82 копійки з вирахуванням суми безумовної франшизи у розмірі 1500 гривень 00 копійок, що передбачено пунктом 4.1.6 Договору страхування. З копії платіжного доручення № 1303 від 14 лютого 2018 року вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» перерахувало на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» страхове відшкодування згідно страхового акту № 1853/17 до договору № 1049971 від 24 червня 2016 року автомобіля «РЕUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 28819 гривень 82 копійки. При вирішенні спірних правовідносин суд виходить з того, що за своїм правовим характером вони є деліктними, тобто такими, що виникли внаслідок заподіяння шкоди. Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України. Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування передбачене частиною 1статті 22 Цивільного кодексу України. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України). Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки визнається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України). Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану винною особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 979 Цивільного кодексу України обумовлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката) (частина 1 статті 990 Цивільного кодексу України). Аналогічні приписи містяться й у частині 1 статті 25 Закону України «Про страхування», яка обумовлює, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Приписами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди Як було встановлено судом, станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, тому позивач із метою досудового врегулювання спору 27 лютого 2018 року звернувся до [PERSON] із листом № 411/8, відповідно до якого йому було запропоновано здійснити відшкодування завданої майнової шкоди Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» в порядку регресу у розмірі 28 819 гривень 82 копійки. Відповідно до довідки № 8217, виданої 05 квітня 2018 року Харківським національним медичним університетом, встановлено, що [PERSON] станом на квітень 2018 року навчався на 4 курсі в 21 групі ІІ медичного факультету на денній формі навчання, форма фінансування навчання - за державним замовленням. З довідки про доходи, виданої 06 квітня 2018 року Харківським національним медичним університетом, установлено, що за лютий 2018 року та березень 2018 року [PERSON] стипендія не призначалась. Як свідчать матеріали цивільної справи, 12 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (далі - товариство) та [PERSON] (далі - боржник) було укладено Договір про відшкодування боргу в порядку регресу, предметом якого згідно пункту 1.1 є визначення розміру та порядку відшкодування боржником товариству боргу в порядку регресу, у зв`язку із завданою шкодою в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 вересня 2017 року з вини [PERSON] , під час керування транспортним засобом «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «PEUGEOT 301», державний номерний знак [NUMBER] , застрахований у товаристві згідно Договору страхування № 1049971 від 24 червня 2017 року (справа № 1853/17/50/ТР25/00/2). У пунктах 1.2 та 1.3 наведеного Договору, сторони узгодили, що боржником по даному договору є [PERSON] , яка являється власником транспортного засобу «КІА» держаний номерний знак [NUMBER] , під час керування яким з вини [PERSON] 01 вересня 2017 року було завдано шкоди товариству. Розмір страхового відшкодування, сплаченого товариством по страховій справі № 1853/17/50/ТР25/00/2 складає 28819 гривень 82 копійки. Також сторони погодили, що товариством надано знижку у розмірі десяти відсотків від суми боргу та заборгованість боржника перед товариством, з урахуванням вказаної знижки, та часткової оплати боргу в розмірі 470 гривень 00 копійок, становить 25467 гривень 83 копійки (пункт 1.4 Договору). Положеннями пункту 2.1 Договору про відшкодування боргу в порядку регресу від 12 липня 2018 року передбачений графік, відповідно до якого боржник, [PERSON] повинна вносити суми грошових коштів щомісячно до 25 числа починаючи з липня 2018 року. При цьому, повна сума відшкодування у розмірі 25467 гривень 83 копійки має бути сплачена боржником 25 липня 2023 року. Як убачається з пункту 2.4 Договору, сторони домовились, що у разі відмови боржника від виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору товариством буде стягуватись заборгованість примусово, в порядку встановленого чинним законодавством. Також у пункті 3.1 сторони узгодили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання вказаного вище договору про добровільне відшкодування шкоди. З наданої позивачем довідки про залишок боргу № 3987/8 від 28 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] здійснила відшкодування боргу на користь позивача відповідно до договору про відшкодування боргу від 12 липня 2018 року по страховій справі № 1853/17/50/ТР25/002 лише частково, на загальну суму 5300 гривень 00 копійок. Залишок боргу за договором про відшкодування боргу в порядку регресу складає 20167 гривень 83 копійки. Таким чином, на час звернення позивача до суду несплачена сума боргу складає 20167 гривень 83 копійки. В даному випадку суд виходить з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, що укладений між сторонами по справі договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Із матеріалів справи убачається, що з моменту укладання договору про відшкодування боргу в порядку регресу від 12 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та [PERSON] ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала суду доказів виконання нею зобов`язань за вказаним договором або доказів того, що він у встановленому законом порядку був визнаний недійсним. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). В силу принципу змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. Як вже зазначалося, у статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частиною 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, відповідачем по справі - [PERSON] не було надано будь - яких доказів на підтвердження відшкодування боргу позивачу - Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс», а також не надано доказів, що залишок боргу складає меншу суму. Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2270 гривень 00 копійок, що підтверджено платіжним дорученням № ЦО16483 від 22 грудня 2021 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», у зв`язку з чим необхідно стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved