Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача у липні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.07.2007р. між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №НАU4GА00000024, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 27 850,00 грн на термін до 10.07.2017 р. Оскільки відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 18.06.2021р. утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 232 979,08 грн. Відзив на позов З порушенням установленого строку, який був поновлений за ухвалою суду від 29.12.2021 р. (а.с.91,92 т.1) відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що станом на 11.10.2014 р. була наявна заборгованість по всіх пунктах розрахунку заборгованості, але станом на 11.07.2017 р. тіло кредиту було погашено, натомість банк продовжував нараховувати заборгованість за відсотками, пенею та комісією, а тому враховуючи висновки зроблені ВП ВС від 28.03.2018 р. всі нарахування зроблені після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 11.07.2017 р. є незаконними. Також звертає увагу на те, що до 16.12.2007 р. поточна відсоткова ставка за кредитом становила 14,04 %, хоча згідно п.7.1 кредитний відсоток встановлено 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Починаючи з 30.09.2014 р. позивачем збільшено поточну відсоткову ставку за кредитом з 14,04% до 24,83 %, і хоча її збільшення передбачено договором, але при цьому банк має надіслати позичальнику письмове повідомлення про це, натомість позивачем таких доказів не надано, тому таке нарахування є незаконним, а нарахована сума відсотків є такою, що не підлягає стягненню. Крім цього, вказує на те, що в договорі відсутні узгоджені між сторонами позиції процентної ставки (простроченої), доказів узгодження не надано, а тому нараховані суми є незаконними та такими, що не підлягають стягненню. Зазначає, що хоча нарахований борг за кредитом 4 744, 05 грн називається як прострочена заборгованість за тілом кредиту, але з 11.07.2017р. вона відсутня. Звертає увагу на те, що позивачем не наведено чітких норм закону, на підставі яких було пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, тоді як у законодавстві такий термін відсутній. Згідно з договором стягнення такого виду заборгованості за умови, коли заборгованість за поточним тілом становить 0,00 грн не передбачена, що звільняє відповідача від сплати такого виду заборгованості. Визначення пені у розмірі 212 485,32 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, яка вказана у позовній заяві, вважає недоведеним, оскільки у наданому розрахунку ця сума відсутня (а.с.78-80 т.1). Відповідь на відзив З порушенням установленого строку, який був поновлений за ухвалою суду від 28.01.2022 р. (а.с.225,226 т.1) відповідач подав відповідь в якій просив позовні вимоги задовольнити повністю. Вказує на те, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, що свідчить про те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку з цим, відповідач станом на 18.06.2021 р. має заборгованість у розмірі 232 979,08 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту); заборгованості за відсотками за користування кредитом; заборгованості за комісією за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного руху коштів по рахунках кредитної угоди, а тому додатково на підтвердження наявної заборгованості відповідача надає виписку по рахунках, що містить інформацію про рух коштів відповідача і є первинним бухгалтерським документом. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості, а тому вимоги позову підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач помиляється щодо відсутності заборгованості за тілом кредиту, оскільки залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом - це заборгованість за тілом кредиту, строк сплати якого минув. Оскільки відповідачем не вносились грошові кошти вчасно та в належному розмірі, тому заборгованість за тілом кредиту стала простроченою. Також вказує на те, що у п.7.1 сторони погодили, що у разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, він сплачує відсотки 2, 96 на місяць. Щодо зміни відсоткової ставки позивач зазначає що, при укладенні кредитного договору визначена була ставка відсотків у розмірі 14,04 %, яку в подальшому було збільшено банком в односторонньому порядку до 24,83 % річних на підставі п.2.3.1 кредитного договору, про яку банк повідомив позичальника своїм листом, а доводи відповідача щодо відсутності доказів зазначеного є неспроможними, оскільки ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить обов`язкової умови про направлення такого листа із зворотнім повідомлення про його вручення, не містить такого і кредитний договір (а.с.98-101 т.1). Заява відповідача У адресованій суду заяві від 28.01.2022р. відповідач просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності посилаючись на те, що починаючи з 11.10.2014р., позивач вже знав про порушення своїх прав, але до дати закінчення договору 11.07.2017р. не захищав своїх прав. При цьому, оскільки за умовами договору відповідач мав сплачувати щомісячні платежі з 11 по 16 число, перебіг позовної давності починається за кожним з них з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Оскільки останній платіж здійснено 23.06.2017р., а позивач з позовом звернувся 15.07.2021р., а тому пропустив строк позовної давності (а.с.215-222 т.1). 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 21.07.2021 р. ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.27,28 т.1). За ухвалою цього суду від 27.09.2021 р. здійснено перехід від розгляду справи у спрощеному провадженні до розгляду справи у загальному позовному провадженні (а.с.42,47,48 т.1). Згідно ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 02.03.2023р. підготовче провадження у справі закрито (а.с.5 т.2). 3.Позиції учасників судового провадження В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.19 т.2). Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав викладених у відзиві, просила застосувати до вимог позивача строк позовної давності та показала, що банк завів відповідачу ще одну карту і з неї, останній платіж було здійснено відповідачем 11.10.2014р. з пенсії. 4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 11.07.2007р. між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приват банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №НАU4GА00000024, за умовами якого (п.7.1) банк зобов`язався надати йому кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 11.07.2007 р. по 10.07.2017 р. включно у вигляді не поповнюваної кредитної лінії (кредит) у розмірі 27 850,00 грн на такі цілі: 25 000,00 грн на будівництво, а також у розмірі 2 850,00 грн на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць від суми залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту одноразово, 0,20 % щомісяця в період сплати, яким визначено з 11 по 16 число кожного місяця Визначено, що погашення даного кредиту здійснюється щомісяця в ході чого сплачуються відсотки та винагорода, погашення кредиту проводиться у строки відповідно до графіка погашення кредиту (а.с.9-11). Відповідно до п.7.1. вищевказаного договору, у разі порушення термінів оплати передбачених графіком на 120 календарних днів позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, відсотки, винагороду, пеню в повному обсязі в останній день місяця в якому відбулося порушення термінів оплати на вказаний строк (а.с.11). Відповідно до п. 7.4. при порушенні позичальником зобов`язань передбачених п.п. 1.1., 2.2.4, 2.3.3., позичальник сплачує відсотки за користування кредитом в розмірі 2, 96% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 18.06.2021 заборгованість відповідача перед банком становить: 232 979,08 грн, з яких: 4 744,05 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 13 919,01 грн - заборгованість за відсотками; 1 830,70 грн - заборгованість по комісії; 212 485,32 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.7,8). У наданій банком виписці за договором відображені дата та деталі операції, останні дії вчинені відповідачем 24.09.2018р. погашено заборгованість за кредитним договором в розмір 305, 00 грн (а.с.105-212). 5.Мотиви суду За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як видно зі змісту п.7.4. кредитного договору при порушенні позичальником зобов`язань передбачених п.п.1.1., 2.2.4, 2.3.3., позичальник сплачує відсотки за користування кредитом в розмірі 2, 96% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості. Отже, оскільки сторони письмово узгодили зміну відсоткової ставки при порушенні умов договору, як видно зі змісту розрахунку заборгованості (а.с.7), відповідач почав допускати прострочення з 30.09.2014р., а відтак з вказаної дати банк мав право змінити відсоткову ставку. Водночас, за змістом п.7.1. кредитного договору, у разі порушення термінів оплати передбачених графіком на 120 календарних днів позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту, відсотки, винагороду, пеню в повному обсязі в останній день місяця в якому відбулося порушення термінів оплати на вказаний строк Таким чином, при порушенні позичальником зобов`язань за кредитним договором, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту є останній день місяця в якому відбулося порушення термінів оплати на вказаний строк. Тобто сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання. Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, з огляду на те, що відповідач допустив порушення у вигляді прострочення 30.09.2014р. (а.с.7-8, 161 т.1), протягом 120 днів воно усунене не було та останній 120 день припав на 27.01.2015р., а відтак 31.01.2015р. позичальник зобов`язаний був сплатити всю заборгованість, оскільки в цей день змінився строк виконання зобов`язання, а тому вимоги банку є обґрунтованими лише в частині стягнення тіла кредиту, відсотків та пені за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування. Так, станом на 27.01.2015р. відповідач мав загальну заборгованість в розмірі 21 993, 56 грн, з них: за тілом кредиту в розмірі 12 517, 90 грн, прострочене тіло кредиту - 1800, 15 грн, 3084, 39 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 4260, 42 грн - загальний залишок пені, 330, 70 грн - заборгованість з комісії (а.с.7). При цьому, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та комісії які були нараховані банком після закінчення строку кредитування, слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після зміни строку виконання зобов`язань і не має правового значення, оскільки за вимогою кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати. Вказаний висновок зроблено з урахуванням правової позиції ОП КЦС ВС від 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16-ц. Отже, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду, відповідачем, тіло кредиту було частково погашено, що вбачається зі змісту позовної заяви, а також відповідачем за період з лютого 2015 року по 24.09.2018р. було сплачено коштів в розмірі 9 814, 00 грн, які були віднесені на рахунок пені, що відображено у розрахунку заборгованості та виписці, що було зроблено безпідставно, а тому цю суму необхідно віднести в рахунок погашення пені, комісії та відсотків, що в залишку становить 2138, 49 грн (9 814, 00 грн - 4260, 42 грн - 330, 70 грн - 3084, 39 грн). Залишок же цієї суми слід віднести в рахунок погашення тіла кредиту, що буде становити 2 605, 56 грн (4744, 05 грн - 2138, 49 грн). Таким чином, станом на 18.06.2021р. заборгованість становила 2 605, 56 грн, що включає 2 605, 56 грн - заборгованість за тілом кредиту, 0, 00 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 0, 00 грн - загальний залишок пені, 0, 00 грн - заборгованість з комісії. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності Так, відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як вбачається зі змісту заяви позичальника сторони уклали строковий договір по 10.07.2017 р. включно, в той час відповідно до п.7.1. кредитного договору змінився строк виконання основного зобов`язання по 31.01.2015р. Водночас, згідно виписки по рахунку (а.с.109 т.1) останній раз погашення заборгованості відбулося 24.09.2018р., в той час до цієї дати погашення також періодично здійснювалося, а з позовом до суду банк звернувся у липні 2021 р., тобто між останнім платежем та зверненням до суду пройшло менше ніж три роки, що вказує на те, що відповідач борг визнав та відбулося переривання строку позовної давності, а відтак підстави для застосування строку позовної давності відсутні. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком та не повернув отримані кошти, на що банк розраховував при укладенні кредитного договору, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №НАU4GА00000024 від 11.07.2007р., яка виникла станом на 18.06.2021р. у розмірі 2 605, 56 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 39, 08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial