Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 12.03.2011 він був затриманий працівниками Зарічного РВ СМУ УМВС України в Сумській області. Під час затримання та доставлення до Зарічного РВ працівники даної установи застосували до позивача заходи фізичного та психологічного впливу. Одразу повідомити про скоєний відносно нього злочин позивач не міг, боючись повторних тортур з боку працівників міліції, реальну причину тілесних ушкоджень повідомив після поміщення в СІЗО 15.03.2011. В результаті тілесного ушкодження правої гомілки стан його здоров?я суттєво погіршився виникло онкологічне захворювання. Незважаючи на наявність беззаперечних доказів вчинення щодо нього злочину, уповноважені особи прокуратури неодноразово виносили постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, які скасовувались. Досудове розслідування розпочалося через 1 рік та 8 місяців після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Слідчі дії та позаслідча перевірка звернень позивача проводились формально, неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які у подальшому були скасовані. Позивач позбавлений можливості на перегляд вироку відповідно до висновків розслідування, що могло б вплинути на скасування вироку суду першої інстанції та встановлення невинуватості позивача, за який він вже 11 років відбуває покарання. Вказані обставини спричиняють позивачу фізичний та душевний біль, відчуття безнадії та зневаги до його людської гідності і прав, твердої впевненості в упередженості слідства. Бездіяльністю та порушенням всіх можливих розумних строків розслідування позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стресах, через упередженість слідства та не притягнення протягом 11 років розслідування винних осіб до відповідальності. Невиправдане довготривале розслідування є перешкодою на шляху реалізації правового механізму на отримання відшкодування моральної шкоди, спричинення якої є очевидним. Досудове розслідування триває більше 7 років без будь-якого передбачуваного результату, жодній з осіб не повідомлено про підозру, не вчинено реальних спроб для розслідування справи. Просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в особі Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди (компенсацію) в розмірі 500\~000 грн. за надмірну тривалість досудового розслідування по кримінальному провадженню №42012200010000006 за заявою [PERSON] . Ухвалою суду від 22.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. З 24.02.2022 на підставі рішення Зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 №5 справа була знята з розгляду у зв?язку із запровадженим воєнним станом. 05.05.2022 підготовче засідання призначено на 15.06.2022. 15.06.2022 відкладено розгляд справи за клопотанням позивача. 13.07.2022 ухвалами суду витребувано докази; призначено судово-психологічну експертизу, у задоволенні клопотання про звільнення позивача від обов?язку оплати вартості експертизи відмовлено, зупинено провадження у справі. Постановою Сумського апеляційного суду від 03.11.2022 ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13.07.2022 в оскарженій частині залишено без змін. Ухвалою суду від 21.11.2022 поновлено провадження у справі у зв?язку із надходженням клопотання експерта, призначено судове засідання. 07.12.2022 відкладено підготовче засідання за клопотанням позивача. 26.12.2022 ухвалою суду зупинено провадження у справі. Ухвалою від 10.01.2023 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 01.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 17.02.2023 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із повітряною тривогою. 24.03.2023 відкладено судове засідання за клопотанням представника позивача. У відзиві на позовну заяву відповідач - ГУНП в Сумській області, зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. 21.12.2012 було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Протягом періоду до липня 2021 року було проведено ряд слідчих дій та прийнято ряд процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні. Позивачем не обгрунтовано та не надано доказів факту, розміру заподіяної шкоди. Сам по собі факт оскарження особою до суду прийнятих процесуальних рішень в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Станом на дату подання позову кримінальне провадження закрито. Просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву відповідач Сумська обласна прокуратура зазначив, що позивач не надав доказів, які б підтверджували наявність заподіяної відповідачами шкоди, протиправність діяння її заподіювача та наявність причинного зв?язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача. ЦПК України не передбачено встановлення судом факту протиправності дій чи бездіяльності органів поліції та прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні а також визнання судом таких дій протиправними. Просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву представник ДКС України зазначила, що позивачем не наведено розрахунку розміру моральної шкоди. Повідомляє про неможливість стягнення коштів на відшкодування шкоди безпосередньо з органів Казначейства. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив Сумської обласної прокуратури представник позивача зазначила, що наведені відповідачем у відзиві доводи є необґрунтованими. У відповіді на відзив ГУНП в Сумській області представник позивача зазначила, що факт довготривалості підтверджується скасуванням постанов про відмову у порушенні кримінальної справи та про закриття кримінального провадження. Постанова про закриття провадження від 12.07.2021 скасована ухвалою слідчого судді. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених у позові підстав. Додатково пояснили, що слідчі органи посилаються на те, що позивач отримав тілесні ушкодження внаслідок бійки, яка відбулась до затримання, що не відповідає дійсності. Визначений у позовній заяві розмір моральної шкоди позивач обгрунтував тим , що йому необхідно лікуватися, оскільки внаслідок побиття на місці травми виникло злоякісне новоутворення. 12 років триває досудове слідство, чим порушуються права позивача як потерпілого внаслідок кримінального провадження. Зазначив, що його притягнули до кримінальної відповідальності за 7 місяців, а за його заявою досудове розслідування триває значно більше 12 років, що є несправедливим. У судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти позову із підстав, наведених у поданих заявах по суті справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12.03.2011 позивач був затриманий працівниками Зарічного РВ СМВ УМВС України в Сумській області. 12.03.2011 слідчим СВ Зарічного РВ СМУ УМВС України в Сумській області винесена постанова про порушення кримінальної справи за фактом умисного вбивства [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 70 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Відповідно до журналу первинного обстеження і реєстрації допомоги особам, які утримуються в ІТТ та акту від 12.03.2011 складеного співробітниками ІТТ ГУ МВС в Сумській області при надходженні до ІТТ затриманого [PERSON] 12.03.2011 о 23:25 виявлено тілесні ушкодження: синці на правій голені, спині, лівій і правій лопатці, синці в області правого виска, подряпина на лівій брові, під правим та лівим оком, на підборідді, на правій щоці. [PERSON] пояснив, що отримав тілесні ушкодження у бійці з невідомими по вул. Котляревського близько 12:30 год. Акт підписаний затриманим та членами комісії (а.с. 20 т. 1, а.с. 99-100 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Відповідно до акту судово медичного обстеження від 12.03.2011 та висновку експерта від 18.03.2011 виявлені ушкодження кваліфіковані як легкі тілесні та утворились в межах доби до момента обстеження (арк. 203-205 т. 2 матеріалів кримінального провадження) Після доставлення затриманого 15.03.2011 в СІЗО ДДУ ПВП у Сумській області [PERSON] пояснив, що 12.03.2011 був затриманий співробітниками міліції, під час допиту вони його побили, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження: гематоми під правим оком, садна біля вуха, на лівій гомілці, забій гомілки (а.с. 63 т. 1 матеріалів кримінального провадження). З приводу цього повідомлення складено було рапорт, акт та направлено прокурору Зарічного району м. Суми повідомлення щодо проведення перевірки (а.с. 61-62, 67 т. 1 матеріалів кримінального провадження). 23.03.2011 прокурором Зарічного району м. Суми направлена вимога щодо проведення службової перевірки за вказаним фактом (а.с. 101 т. 1 матеріалів кримінального провадження) У березні та квітні 2011 року за повідомленим фактом відібрано було пояснення у слідчих СВ Зарічного РВ СМУ УМВС України в Сумській області (а.с. 90-97, 105-106 т. 1 матеріалів кримінального провадження). 08.04.2011 винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с. 108-109 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Вказана постанова скасована постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.12.2011 (справа №4-1766/11) (а.с. 166 т. 1 матеріалів кримінального провадження). 03.02.2012 помічником прокурора було відібрано пояснення та винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи. Ця постанова 16.02.2012 була скасована прокурором (а.с. 168- 172, 177-178 т. 1 матеріалів кримінального провадження) Постановою старшого помічника прокурора від 01.03.2012 відмовлено у порушенні кримінальної справи. Ця постанова постановою прокурора від 19.03.2012 була скасована (а.с. 185-186 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Після відібрання пояснень 02.04.2012 старшим помічником прокурора була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи, яка постановою від 23.07.2012 Зарічного районного суду м. Суми була скасована, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 07.08.2012 вказана постанова залишена без змін (справа №1805/8275/2012) (а.с. 193-194, 233 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Постановою прокурора від 28.08.2012 у порушенні кримінальної справи було відмовлено. Постановою від 27.09.2012 Зарічного районного суду м. Суми ця постанова скасована, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18.10.2012 судове рішення суду першої інстанції залишено без змін (арк. 237, 246-247 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Після відібрання пояснень старшим слідчим прокуратури 07.11.2012 винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи (арк. 248-252 т.1 матеріалів кримінального провадження) 13.11.2012 прокурором відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Сумської області винесено постанову, якою скасовано постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 07.11.2012 (а.с. 10-13 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Відповідно до листа зауваження від 15.11.2012 заступника прокурора Сумської області, який адресований був прокурору м. Суми в результаті вивчення матеріалів додаткової перевірки встановлено, що додаткова перевірка вкотре проводилась поверхово, вказівки суду виконано не в повному обсязі. Обставини свідчать про вперте ігнорування прокурором вимог прокуратури області, суду та неналежне виконання своїх службових обов?язків. Доручено прокурору м. Суми під особистим контролем організувати проведення перевірки (а.с. 32-35 т. 1). 21.11.2012 внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України за фактом застосування незаконних методів фізичного та психологічного впливу в ході досудового слідства з боку співробітників Зарічного РВ СМУ УМВС України в Сумській області щодо затриманого [PERSON] (№ [NUMBER] ) (а.с. 1 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Постановою прокурора від 20.12.2012 відсторонено слідчого від проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню та призначено нового слідчого. Нею встановлено, що станом на 20.12.2012 слідчим у кримінальному провадженні не проведено жодної слідчої дії, письмові вказівки не виконані, що свідчить про явне порушення слідчим принципу розумності строків, необхідних для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень (а.с. 25-26 т. 1 матеріалів кримінального провадження). Постановою слідчого від 09.01.2013 змінено кваліфікацію відомостей, внесених до ЄРДР 21.11.2012 за №42012200010000006 з ч. 1 ст. 365 на ч. 2 ст. 365 КК України (а.с. 30 матеріалів кримінального провадження). У січні - лютому 2013 року прокурором в межах даного кримінального провадження направлено запити щодо надання документів та доручення щодо виявлення місцезнаходження свідків, проведено допит потерпілого, свідків (а.с. 151-248, т. 2 матеріалів кримінального провадження) Також за заявою [PERSON] , зареєстрованою в ЄРДР 20.02.2013 за №42013200010000040 було розпочате досудове розслідування за фактом примушування слідчим СУ УМВС України в Сумській області до давання показань [PERSON] . За заявою [PERSON] зареєстрованою в ЄРДР 20.02.2013 за №42013200010000041 було розпочате досудове розслідування за фактом внесення слідчим СУ УМВС України в Сумській області завідомо недостовірних відомостей до протоколів допиту [PERSON] . Постановою прокурора від 22.02.2013 вказані кримінальні провадження об?єднані з кримінальним провадженням №42012200010000006 (а.с. 50-58 т. 1 матеріалів кримінального провадження). 25.02.2013 слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження №42012200010000006 (арк. 84-95 т. 3 матеріалів кримінального провадження). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16.05.2013 вказана постанова була скасована (арк. 106-109 т. 3 матеріалів кримінального провадження). У червні 2013 року було здійснено допит потерпілого, додаткові допити свідків, одночасні допити осіб, направлено доручення в порядку ст.ст. 40,41 КПК України (арк. 125-155 т. 3 матеріалів кримінального провадження). 19.07.2013 слідчим прокуратури винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2013 скасована (арк. 156-166, 171 т. 3 матеріалів кримінального провадження). У серпні 2013 року було проведено допити осіб та 29.08.2013 винесена постанова про закриття кримінального провадження в частині застосування до [PERSON] , [PERSON] недозволених методів слідства (ч. 1 ст. 373 КК України), внесення слідчим недостовірних відомостей до протоколів допиту [PERSON] (ч. 1 ст. 366 КК України); перекваліфіковано на ч. 1 ст. 125 КК України кримінальне провадження у частині застосування незаконних методів слідства у зв?язку з тим, що досудовим слідством причетність працівників Зарічного РВ СМВ УМВС України до нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] беззаперечно спростовано (арк. 177-186 т. 3 матеріалів кримінального провадження). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 08.10.2013 ця постанова скасована (арк. 183 т. 3 матеріалів кримінального провадження, а.с. 38-41 т. 1). У грудні 2013 року було проведено допити свідків та 25.12.2013 винесена постанова про закриття кримінального провадження. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.01.2013 ця постанова скасована (арк. 202-246, 248 т. 3 матеріалів кримінального провадження, а.с. 36-37 т. 1). У січні лютому 2014 року було проведено допити свідків та направлено запити. 21.02.2014 постановою закрито кримінальне провадження. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2014 постанова скасована (арк. 249-277 т. 3 матеріалів кримінального провадження). Вироком від 25.08.2015 Ковпаківського районного суду м. Суми (справа №1-46/12) [PERSON] визнано винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ст. 186 ч.2, ст. 152 ч. 4, 153 ч. 3, 115 ч. 2 п. 10 КК України та за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі (т. 3 матеріалів кримінального провадження). Постановою від 14.04.2020 відсторонено слідчого від проведення досудового розслідування та призначено нового слідчого. Відповідно до протоколу від 07.05.2020 відеоселекторної оперативної наради СУ ГУНП в Сумській області визнано стан досудового розслідування кримінального провадження таким, що потребує активації. 21.05.2020 здійснено допит потерпілого. 12.07.2021 винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2022 була скасовано. 07.05.2022 винесена постанова про відновлення досудового розслідування. Постановою від 14.06.2022 відмовлено у погодженні клопотання про визначення підслідності. Постановами від 16.07.2022 та від 06.07.2022 визначено підслідність кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні №42012200010000006 (т. 3 матеріалів кримінального провадження) . Відповідно до копії виписки з амбулаторної картки [PERSON] від 13.09.2012 він вперше звернувся до ОКЗ «Сумський обласний клінічний онкологічний диспансер» 14.06.2011. 22.06.2011 йому був встановлений діагноз: злоякісний новотвір (остеосаркома) малоберцевої кістки правої гомілки ст. ІІ гр. ІІ (арк. 172 т. 2 матеріалів кримінального провадження). З 2015 року йому встановлено інвалідність (а.с. 26-31 т. 1) Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України). Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Стаття 2 Конвенції визначає зобов`язання держави здійснити ефективне розслідування у випадку наявності ознак насильницької смерті. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції). Особа має право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного та незалежного розслідування обставин смерті. Розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані. Критеріями оцінки ефективності розслідування є адекватність дій, проведених органом досудового розслідування, швидкість розслідування, участь родичів загиблих та незалежність слідства. Згідно з частиною шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди по своєму характеру є доволі складним процесом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями чи бездіяльністю. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 362/15/16-ц (провадження № 61-5805св20) зазначено, що «згідно з частиною першою статті\~ 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis$ 67 рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови […]». Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (§ 62 рішення від 12 липня 2007 року \~в справі «Stankov v. Bulgaria, заява № 68490/01). З досліджених судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №42012200010000006 було розпочато через 1 рік та 8 місяців після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. До цього неодноразово виносились постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, які були скасовані з різних причин. З моменту внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою [PERSON] (листопад 2012 року) до звернення до суду із даним позовом минуло майже 10 років, досудове слідство триває. За цей час неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувались. Стан кримінального провадження був предметом перевірки прокуратурою Сумської області. Констатовано було порушення принципів розумності строків кримінального провадження, визнано стан провадження таким, що потребує активації. Протягом періоду з квітня 2014 по травень 2020 року жодних слідчих дій у даному кримінальному провадженні не проводилось. В свою чергу, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів щодо поважності причин значної тривалості досудового розслідування. Тривала бездіяльність органів прокуратури та слідства мають наслідком порушення розумних строків досудового розслідування. А тому, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини з цього питання, яка є частиною національного законодавства України, суд вважає, що по даному кримінальному провадженню тривалість досудового розслідування є надмірною та не відповідає вимозі «розумного строку», а отже було порушено ст. 6 Конвенції. Тривале здійснення досудового розслідування кримінального провадження, неодноразове ухвалення необґрунтованих рішень органів досудового розслідування про закриття кримінальних проваджень, які були скасовані, а також відсутність результатів розслідування поза розумним сумнівом негативно впливають на моральний стан позивача, завдаючи йому моральної шкоди.\~ Таким чином, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, знайшли своє підтвердження сукупністю доказів, які достовірні та достатні для висновку про те, що позивачу спричинено моральної шкоди, яка безпосередньо пов`язана з рішеннями, діями і тривалою\~\~бездіяльністю органів прокуратури та слідства. Суд дійшов висновку про наявність причинного зв`язку між моральною шкодою позивачів та рішеннями, діями і тривалою\~\~бездіяльністю органів прокуратури та слідства. Визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. Позивач, уточнивши позовні вимоги, визначив розмір відшкодування моральної шкоди у 500\~000 грн. Суд вважає безпідставним посилання позивача, як на підставу для відшкодування моральної шкоди наявність у нього онкологічного захворювання остеосаркоми малоберцевої кістки правої гомілки. Це захворювання він пов?язує з травмою, отриманою при його затриманні. Тазом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували причинний зв?язок онкологічного захворювання з отриманою у березні 2011 року травмою, а також пов?язаність цієї травми із діями/бездіяльністю органів досудового розслідування, які відобразились у надмірно тривалому досудовому розслідуванні, що є предметом судового розгляду у даній справі. За наданими у судовому засіданні поясненнями позивач визначив моральну шкоду саме у цьому розмірі у тому числі через те, що для придбання ліків йому необхідні кошти. Вказане не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи обставини справи, характер душевних страждань позивача, наслідки й інші негативні впливи внаслідок бездіяльності правоохоронців, час їх тривалості, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості та меж заявлених позовних вимог, суд вважає що достатнім та належним для компенсації моральної шкоди позивача є розмір такої компенсації 1\~000 грн. Стосовно способу відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України\~ є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є ГУНП в Сумській області та Сумська обласна прокуратура (дії посадових осіб яких призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню\~з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі\~ № 910/23967/16, Верховного Суду у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 591/7146/20). Таким чином, кошти на відшкодування позивачу моральної шкоди слід стягнути безпосередньо з Державного бюджету України, без вказівки про стягнення цих коштів шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунка.

Outcome: partial