Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року позов [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Донецької селищної ради Харківської області, Державного реєстратора відділу «Центру надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області Щербини Наталії Михайлівни, [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказу, рішень та державної реєстрації задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 № 2-ОТГ в частині передачі у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради земельної ділянки державної власності, площею 2,0000 га з кадастровим номером 6320285200:01:000:0510, яка зазначена за № 48 у додатку до Акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 06.01.2021. Визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58161020 від 17.05.2021 13:14:14, державного реєстратора Донецької селищної ради Щербини Наталії Михайлівни, на підставі якого за Донецькою селищною радою, код ЄДРПОУ: 04397112, зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0510. Визнано незаконним та скасовано рішення XІV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 18.05.2021 № 463-VІІІ «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, на території Пришибського старостинського округу Харківської області гр. [PERSON] ». Визнано незаконним та скасовано рішення XV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 02.06.2021 № 517-VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області та передачі її у власність гр. [PERSON] ». Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] на користь [PERSON] по 1021,50 гривень судового збору з кожного. Стягнуто з Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області на користь [PERSON] 2043,00 гривень судового збору. Встановлено позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати за клопотанням представника позивача адвоката Маркевича В.В. на 03.03.2022 року на 16-00 годину. Повний текст рішення складений 22 лютого 2022 року. 16.02.2022 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Матеріали справи надійшли до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 13 квітня 2023 року. Ухвалою судді від 14 квітня 2023 року заяву прийнято до провадження та призначено розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у відкритому судовому засіданні. Учасники справи у судове засідання з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві позивачем наведено попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу на орієнтовну суму 30 000,00 грн. Після ухвалення рішення представником позивача подано заяву про стягнення на його користь з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 137 ч. 4-6 ЦПК України позивач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав не співмірності витрат та не виконав обов`язку доведення не співмірності витрат. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обгрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16, від 18 грудня 2018 року у справі № 910/4881/18, від 08 квітня 2019 року у справі № 922/619/18. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від відповідачів до суду не надходило. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 01 серпня 2021 року, копію акту виконаних робіт №1 від 14 лютого 2022 року, квитанцію №14/02/2022 від 14 лютого 2022 року про оплату за надану правову допомогу в сумі 12 000,00 грн, додаткову угоду № 1 від 02 серпня 2021 року до договору від 01 серпня 2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, який включає в себе: здійснення досудового аналізу (4 години); складення та направлення адвокатських запитів (1,5 години); підготування позовної заяви (5 годин); підготування заяви про витребування доказів (1,5 години). Матеріали справи підтверджують обсяг та характер робіт, включених до опису робіт, виконаних представником позивача із розрахунку 1 000,00 грн за годину роботи /т.1 а.с. 1-17, 63-64, 69-74/. Таким чином, ураховуючи те, що судом при ухваленні рішення від 10 лютого 2022 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, а також ураховуючи те, що позовні вимоги позивача були задоволені повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в загальному розмірі 12 000,00 гривень, а саме: з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] на користь [PERSON] по 3 000,00 гривень; з Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області на користь [PERSON] 6 000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved