Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 49709,14 грн., зазначивши, що між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем 10.02.2011 року було укладено кредитний договір № б/н, де відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач 10.02.2011 року також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитних карток «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Проте, відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором. А тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09.02.2023 року становить 49709,14 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 40662,29 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9046,85 грн., пеня - 00,00 грн., комісія - 00,00 грн., а також просить стягнути з відповідача 2684,00 грн. судового збору. В судове засідання сторони не викликалися. Від відповідача до суду відзиву не надходило. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши надані позивачем письмові докази в порядку спрощеного позовного провадження, суд доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року відповідачу було відкрито картковий рахунок за кредитним договором № б/н, укладеним сторонами у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у виді відкриття рахунку та надання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач просить відкрити йому картковий рахунок у виді платіжної картки кредитка "Універсальна" і згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк також додав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем 10 лютого 2011 року одночасно із підписанням анкети-заяви, і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. У довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаній відповідачем 10 лютого 2011 року, сторони погодили тип кредитної лінії, умови кредитування, зокрема, пільговий період, валюту рахунку, відсотки за кредитом, штрафні санкції, розмір комісії за банківське обслуговування та зняття грошових коштів, а також інші послуги банку. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 09.02.2023 року становить 49709,14 грн., куди входить: заборгованість за кредитом - 40662,29 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9046,85 грн., пеня - 00,00 грн., комісія - 00,00 грн. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зі змісту ст. 638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, а відповідач, підписуючи вказану довідку про умови кредитування, був особисто ознайомлений з нею, а отже й з умовами надання банківських послуг та з порядком проведення розрахунків. Із наданих позивачем розрахунків заборгованості за період з 10.02.2011 року по 09.02.2023 року та виписки по рахунку за договором б/н за період з 10.02.2011 року по 09.02.2023 року чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима протягом всього часу дії кредитного договору починаючи з 2011 року, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Так, з виписки по картковому рахунку станом на 09.02.2023 року слідує, що відповідач постійно починаючи з лютого 2011 року і до березня 2022 року користувалася кредитними коштами, періодично знімав грошові кошти з картки та поповняв її, тобто частково самостійно здійснював в добровільному порядку погашення заборгованості перед позивачем, розраховувалася нею в торгівельних мережах, АЗС, знімав готівку в банкоматах тощо. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем станом на 09.02.2023 року сплачено в рахунок погашенння заборгованості за тілом кредиту - 201499,83 грн., за простроченим тілом кредиту - 1738,49 грн., за нарахованими відсотками - 1388,58 грн. Тому таке фактичне використання кредитної картки позичальником, часткове погашення заборгованості за кредитом і відсотками по кредиту свідчить про визнання ним наявності між сторонами справи відповідних кредитних правовідносин. Відповідачем наданий позивачем розрахунок заборгованості не оспорено. Крім того, жодних підтверджень щодо погашення заборгованості відповідачем суду теж не надано. Виходячи з цього, користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. З довідки банку щодо видачі відповідачу кредитних карток вбачається, що на ім`я [PERSON] за кредитним договором б/н було видано наступні кредитні картки: [NUMBER] від 10.02.2011 року зі строком дії до 11.2014 року, [NUMBER] від 06.06.2011 року зі строком дії до 12.2014 року, [NUMBER] від 13.07.2011 року зі строком дії до 05.2015 року, [NUMBER] від 07.09.2012 року зі строком дії до 03.2016 року, [NUMBER] від 19.10.2015 року зі строком дії до 12.2017 року, [NUMBER] від 27.01.2018 року зі строком дії до 05.2021 року та [NUMBER] від 18.06.2021 року зі строком дії до 06.2024 року, що свідчить про те, що строк дії кредитної картки не закінчився. Суд вважає, що видача відповідачу такої кількості кредитних карток свідчить про те, що останній активно користувався послугами банку, а відтак і кредитними коштами. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, останньому 10.02.2011 року, 22.04.2011 року, 25.05.2011 року, 07.06.2011 року, 13.06.2011 року, 20.08.2011 року, 19.10.2015 року, 11.07.2016 року, 24.05.2017 року, 06.09.2017 року, 06.08.2018 року, 21.03.2019 року, 12.07.2019 року, 06.11.2019 року, 16.08.2021 року та 26.12.2022 року було встановлено кредитний ліміт, який з часом змінювався як шляхом збільшення, так і в сторону зменшення, востаннє 26.12.2022 року кредитний ліміт було зменшено до 00,00 грн. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В той же час, суд не бере в основу доказів наданий позивачем паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 18.06.2021 року, з огляду на таке. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третястатті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина першастатті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 доЗакону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина другастатті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, який викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), на яку, як на підставу касаційного оскарження, посилався заявник, а також від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 49709,14 грн., куди входить: заборгованість за кредитом - 40662,29 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9046,85 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved