Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою з 17 червня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2019 року було розірвано. За час перебування у шлюбі ними /сторонами/ шляхом інвестування спільних грошових коштів подружжя у житлове будівництво було придбано на ім`я відповідачки квартиру [ADDRESS] , загальною площею 104,7 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м. та транспортний засіб марки ВМW, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . В добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного майна, яке є спільною сумісною власністю їх подружжя. Тому просив в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним (позивачем) право власності на частину вказаних квартири та автомобіля, іншу частину даного майна залишити у власності відповідачки. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Свириденко В.М., позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов суду не надала. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17 червня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 05 листопада 2019 року було розірвано /а.с.13-14/. Як вбачається з копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 грудня 2021 року, 20 березня 2009 року на підставі свідоцтва про право власності від 20 березня 2009 року, виданого відповідно до рішення виконкому Немішаєвської селищної ради № 14/5 від 15 січня 2009 року, за відповідачкою [PERSON] було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 104,7 /а.с.15-16,18-22/. Також, згідно інформації Територільного сервісного центру № 3247 Регіонального сервісного центру МВС у Київській області від 28 січня 2022 року транспортний засіб ВМW, державний номерний знак [NUMBER] , 4 лютого 2014 року зареєстрований за відповідачкою [PERSON] /а.с.31-33/. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність будь-яких заперечень відповідачки щодо позову, суд вважає, що вказане майно, набуте сторонами за час їх шлюбу і належить їм (сторонам) на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч1,2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, поділити спільне сумісне майно бувшого подружжя [PERSON] та [PERSON] визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по частині за кожним на квартиру [ADDRESS] та право власності по частині автомобіля марки ВМW, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 6706,80 грн.

Outcome: approved