Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 квітня 2023 року у задоволенні позову [PERSON] , до [PERSON] , про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, відмовлено в повному обсязі (а.с. 83-85). Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Коробєйніковим А.В., подано заяву (вх. № 12734 від 11.04.2023 року) про ухвалення додаткового рішення суду по вищевказаній цивільній справі щодо стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. В обгрунтування заяви зазначено, що до закінчення судових дебатів представником відповідача зроблено заяву про те, що суду будуть подані докази на підтвердження понесених судових витрат пов`язаних з розглядом справи - витрати на правничу допомогу. Зазначає, що в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої допомоги № КР № 00163/32 від 28.04.2021 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Правекс Партнери» та [PERSON] , строк дії вказаного договору продовжено додатковою угодою від 26.04.2022 року та додатковою угодою від 26.01.2023 року. На виконання умов Договору адвокатом Адвокатського об`єднання «Правекс Партнери» Коробєйніковим А.В. було надано [PERSON] наступні послуги: підготовка відзиву на позовну заяву, представництов інтересів в суді при розгляді справи № 404/6925/21. 10 квітня 2023 року представниками сторін по договору № КР 00163/32 було підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) згідно якого замовник прийняв надані послуги та претензій не має. Адвокатським об`єднанням складено детальний опис робіт за Договором та підписано адвокатом. На підтвердження оплати наданих послуг надається квитанції про сплату коштів за надання правничої допомоги. Отже представник відповідача вважає, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими та співмірними зі складністю цієї справи, наданим представником відповідача, адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру (а.с.88-93). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 квітня 2023 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (а.с.95). Через канцелярію суду позивачем подані заяви (вх. № 14381 від 21.04.2023 року; вх. № 14382 від 21.04.2023 року) в яких позивач заперечує щодо покладення на нього судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. В заяві зазначено, що в представником відповідача, не вказано на якій підставі відбувається таке стягнення, не наведно обгрунтування суми пред`явленої до стягнення. Посилається на те, що в матеіралах справи є Долаткова угода № 1 до Договору № КР 00163/32 від 26.01.2023 року про надання правової допомоги. Додаткова угода не має правових підстав щодо винесення будь-яких інших редакційних змін до Договору про надання правничої допомоги № КР № 00163/32 від 26.01.2023 року, оскільки строк дії Договору збіг 29.04.2022 року, отже у данному випадку «виконавцю» та «клієнту» необхідно було укласти новий Договір про надання правничої допомоги. За таких обставин, позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, позивач зазначає, що за період розгялду справи відповідач та її представник зловживали процесуальними правами, [PERSON] п`ять разів не з`являлась, зазначеною поведінкою відповідач виявляла неповагу до суду та відтягувала процесуальні строки розгляду справи, а тому позивач просить суд в порядку частини дев`ятої статті 141 Цивільного процессуального кодексу України покласти на відповідача по справі [PERSON] відшкодування судових витрат понесених позивачем під час розгляду даної справи (а.с.100-103). Позивач в судовому засіданні заперечував проти задовлення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на обставини викладені в його заяві від 21 квітня 2023 року. Відповідач та її представник в судовому засідання підтримали заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просили її задовольнити. Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд встановив таке. Судом розглядався позов [PERSON] , до [PERSON] , про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. За результатами розгляду цього позову ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] , до [PERSON] , про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, відмовлено в повному обсязі. Згідно частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Статтею 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Таку заяву було зроблено представником відповідача, що відповідає положенням статті 64 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). У відповідності до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Положеннями частини третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ). У відповідності до частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат встановлено в частині четвертій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України . Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved