Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

21 грудня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, відповідно до якої позивач просив суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня звернення позивача з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та який самостійно здійснює догляд та виховання малолітнього сина. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 2017 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Поступово сім?я почала розпадатись. Кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач та відповідач вже близько року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та майже не спілкуються. На теперішній час, дитина фактично проживає разом із батьком. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, матеріальної допомоги не надає. Разом з тим, проживання дітей з одним з батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми та обов`язку виховувати дітей, піклуватися про них та матеріально їх забезпечувати. Проте, відповідач зовсім не цікавиться вихованням дитини, жодної матеріальної допомоги на його утримання не надає, не приймає участі у вирішенні щоденних побутових проблем . Знаючи, що дитина потребує постійної материнської уваги, піклування і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов?язків та добровільно виконувати їх не бажає, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача. На думку позивача, достатнім розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача буде стягнення в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів). На даний час згоди стосовно місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не досягнуто. Спільному їх сину - 5 років. Постійна різка зміна звичайного для дитини життєвого середовища негативно впливає на дітей такого віку. З позивачем дитина проживає у сімейному колі, де перевага надається взаємоповазі, доброзичливості, взаємодопомозі, де дитині комфортніше і спокійніше, де вона отримує щиру любов і підтримку. Дитина має все необхідне для виховання та розвитку. З урахуванням інтересів малолітньої дитини, позивач просив визначити місце проживання дитини разом з ним. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 02 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської радипро стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 лютого 2023 року замінено неналежну заінтересовану особу у цивільній справі № 639/4267/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] третя особаСлужба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської радипро стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини - Службу у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської радина належну третю особу - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє від імені органу опіки та піклування (ЄДРПОУ 26489104, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55, імейл: 26489104@mail.gov.ua). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 березня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/4267/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини. Призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Стрикаль М.В., яка діє на підставі Ордеру про надання правничої допомоги від 15 грудня 2022 року, в судове засідання не з?явився, просив розглянути справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з?явилась, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, у зв?язку з тим, що позивач виконує свої батьківські обов?язки, створив належні умови для проживання та розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 17 травня 2017 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 17 травня 2017 року Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 436, прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.6). [INFO] народився [PERSON] батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 20 червня 2017 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 314 (а.с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.46). Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що на теперішній час малолітня дитина проживає разом з ним, він повністю займається вихованням сина, його матеріальним забезпеченням. Вважає, що визначення місця проживання сина разом з батьком буде повністю відповідати інтересам дитини, а тому і просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою - [ADDRESS] . У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Враховуючи вимоги статті 51 Конституції України, статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статті 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Судом було встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Дитина [PERSON] , [INFO] є внутрішньо переміщеною особою та його законним представником, який супроводжує малолітню дитину є [PERSON] , що підтверджується Довідкою від 19 грудня 2022 року № 6331-5002425882. Його місце проживання та місце проживання його сина [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Як вбачається з Висновку Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради від 06 березня 2023 року № 93 щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , малолітній [PERSON] мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. [PERSON] матеріально забезпечений, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , разом з батьком, [PERSON] (а.с. 42-43). Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, згідно з якою в повному обсязі визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. (а.с. 15). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що малолітній син сторін постійно проживає з батьком, останній приділяє більше уваги вихованню дитини й більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, дитина перебуває на повному утриманні та вихованні батька, та врахувавши, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , що забезпечить якнайкращі інтереси дитини, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання їх малолітнього сина. При цьому зазначив, що дитина потребує постійної материнської уваги, піклування і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов?язків та добровільно виконувати їх не бажає, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача. Також, позивач повідомив, що його дружина має гарний стан здоров?я, отримує регулярний та досить високий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. А отже зможе щомісячно сплачувати аліменти без погіршення її матеріального стану. Разом з тим, домовленості про участь відповідача в утриманні сина між сторонами у справі не досягнуто. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом було встановлено, що дитина - [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає разом із батьком та знаходиться на його повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, відсутність відзиву та відповідних заперечень з боку відповідача, а також те, що обидва батьки повинні утримувати свою дитину, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992, 40 грн. (за вимогу про стягнення аліментів) та на користь позивача 992, 40 грн. (за вимогу про визначення місця проживання дитини). На підставі викладеного та

Outcome: approved