Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] позивач народила дитину - [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , відомості про батька дитини записані на підставі ст. 126 СК України. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина росте, потребує нормального харчування, одягу та розвитку, що потребує значних коштів, однак позивач в повній мірі не здатна цього забезпечити. Беручи до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, а також, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, кожен рік підлягає встановленню та кожен місяць підлягає моніторингу, законним та справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно. Вказаний розмір на думку позивача є мінімально необхідним для утримання та виховання дитини. \~ \~ \~ \~Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирського району від 15 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.\~\~Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, передбаченому\~\~ст. 128 ЦПК України, відзив щодо позовних вимог не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Згідно вимог ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши заяву по суті справи позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , який народивсь [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,135 СК України № 00035795574. Відомості про батька записані відповідно до ст. 126 СК України (а.с.7,8). Дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю ( а.с.9). [PERSON] бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Згідно частин 8, 9 ст.7\~Сімейного кодексу\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своєї дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття (ст.ст.141,180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Положеннями ст.182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів, встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ч.3 ст.181\~СК України оскільки дитина [PERSON] проживає з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за дитиною, відповідач за віком є працездатним, даних, що останній є пенсіонером, особою з інвалідністю матеріали справи не містять, законом на відповідача покладено обов`язок утримувати сина до досягнення його повноліття. При цьому, суд при визначенні розміру аліментів, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дитини. Таким чином, враховуючи, що малолітній син [PERSON] проживає з позивачем, чого відповідачем спростовано не було, відповідач на думку суду у повній мірі належної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Право вибору способу стягнення аліментів законодавцем визначено як безумовне та беззастережне право як того з одного з батьків, з яким дитина проживає, позивач скористалась цим правом та на власний розсуд визначила спосіб стягнення аліментів у частці від доходу відповідача - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, з яким погоджується і суд. Такий розмір аліментів, з урахуванням встановлених обставин справи, буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13.06.2022 р. На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141\~Цивільного процесуального\~кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Згідно ст.81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з вищевикладених мотивів.

Outcome: approved