Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

\~05.01.2022 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» про стягнення моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року цивільну справу передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду. В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання», в якому просив стягнути з ТОВ «Одесагаз Постачання» моральну шкоду у розмірі 5\~669,08 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.05.2021 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення з позивача заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу за період з серпня 2020 року по жовтень 2020 року за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 5\~332,84 грн., інфляційних втрат у розмірі 70,01грн., 3% річних у розмірі 39,23 грн, та судовий збір у розмірі 227 грн. Позивач зазначає про те, що з 2016 року він не є власником квартири [ADDRESS] . Також, позивач вказує про те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2021 року судовий наказ Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року скасовано. Позивач вказує про те, що у зв`язку з протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, погіршенням фізичного та душевного здоров`я, втрати спокою та рівноваги, та як наслідок перенесення інфаркту та інсульту. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2022 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито підготовче провадження, та призначено підготовче судове засідання на 26.04.2022 року на 12год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 23.08.2022 року на 12год. 45хв. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримав, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.53). У судове засідання представник відповідача ТОВ «Одесагаз-Постачання» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено про те, що 18.05.2021 року Приморським районним судом м. Одеси у справі №522/8227/21 видано судовий наказ, відповідно до якого з позивача стягнуто заборгованість за оплату послуг з постачання природного газу, у розмірі 5\~332,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 70,01 грн., 3% ріних у розмірі 39,23 грн., та судовий збір у розмірі 227 грн. (арк.сп.6-7). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2021 року судовий наказ Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року скасовано (арк.сп.8). Згідно ст. 4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 25 ЦК України, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених\~Цивільним кодексом\~та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)'' від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 2\~ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення Право на відшкодування моральної шкоди закріплено і в\~Конституції України, згідно з якою громадяни мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди: завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням недостовірної інформації про громадянина та членів його сім`ї; завданої громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади; завданої безпідставним засудженням громадян; завданої фізичним і юридичним особам актами і діями, які визнані\~Конституцією\~Судом неконституційними. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Виходячи з аналізу\~ст. 1167 ЦК України, зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювана шкоди. Відповідно до положень п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. В позовній заяві позивач зазначає,що моральнашкода завдана йому протиправними діями відповідача, яка полягає в душевних стражданнях, погіршенням фізичного та душевного здоров`я, втрати спокою та рівноваги, та як наслідок перенесення інфаркту та інсульту. Позивач не надавсуду належних та допустимих доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди, протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача та вини останнього в її заподіянні. За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не надав суду письмових доказів на підтвердження своїх вимог Також, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed