Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: усунути відповідачів від спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті їх сина [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 червня 2011 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомі Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Під час спільного проживання у них народилися: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Городенківського районного суду від 12.03.2019 шлюб між ними розірвано. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина по закону. 13.04.2021 державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. відкрита спадкова справа та видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64333564. Згідно довідки виданої нотаріусом, спадкоємцями майна за законом після смерті [PERSON] , 1983 р.н., який помер [INFO] , є його малолітні діти по 1/5 частці спадкового майна та по 1/5 частці мама померлого [PERSON] , [INFO] , та батько [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає, що [PERSON] та [PERSON] необхідно усунути від спадкування виходячи з наступного. Під час спільного проживання з чоловіком. Вони придбали житловий будинок у [ADDRESS] за власні кошти і позивачка вважає, що спадкувати його повинні тільки діти, а не батьки, оскільки ніякої участі в його утриманні та покращенні не брали, жодних коштів не вкладали. Батьки не цікавились життям сина, після розлучення не вели з ним спільного господарства, ігнорували його як сина, останні 3 роки взагалі не спілкувалися, мають будинок в с. Чортовець. Після їхнього з чоловіком розлучення, останній часто мав головні болі, запалення носоглотки з частим виділенням гною, на фоні частих головних болів мав нервові зриви, жодної допомоги батьки не надавали, діти не могли надати йому такої допомоги оскільки є малолітніми. Тому, виходячи із вищенаведеного вважає, що відповідачі, будучи батьками її колишнього чоловіка, розуміючи потребу їх сина у догляді та постійному лікуванні ухилялися від надання будь-якої допомоги. Відповідачем [PERSON] подано, через канцелярію суду, відзив на позовну заяву. В поданому відзиві відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі. Вважає, даний позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що похорон свого сина здійснювала сама за власний кошт, що підтверджується довідкою Чортовецького старостинського округу від 02.06.2022 № 251. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги є його діти, мама та батько. У позовній заяві позивачка стверджує, що [PERSON] часто мав головні болі, запалення носоглотки, мав нервові зриви, однак вказане не відповідає дійсності, оскільки спілкуючись із сином, він не скаржився на стан свого здоров`я. Крім того, позивачкою не надано жодного документального підтвердження про захворювання [PERSON] та про те, що він перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду. Також, зазначили, що [PERSON] часто виїздив за кордон на тимчасові роботи, що свідчить про те, що його стан здоров`я був задовільний. Крім того, батьки померлого [PERSON] пенсійного віку та часто хворіли, як наслідок надавали допомогу сину по мірі своєї можливості. Відповідачка вважає, що позивачем не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги [PERSON] та в необхідності надання такої допомоги, а саме умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на утримання від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлюючи свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. (т.1 а.с.33-46) Відповідачем [PERSON] подано до суду, через поштове відділення, відзив на позовну заяву. В поданому відзиві відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі. Вважає, даний позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги є його діти, мама та батько. У позовній заяві позивачка стверджує, що [PERSON] часто мав головні болі, запалення носоглотки, мав нервові зриви, однак вказане не відповідає дійсності, оскільки спілкуючись із сином, він не скаржився на стан свого здоров`я. Крім того, позивачкою не надано жодного документального підтвердження про захворювання [PERSON] та про те, що він перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду. Також, зазначили, що [PERSON] часто виїздив за кордон на тимчасові роботи, що свідчить про те, що його стан здоров`я був задовільний. Крім того, батьки померлого [PERSON] пенсійного віку та часто хворіли, як наслідок надавали допомогу сину по мірі своєї можливості. Відповідачка вважає, що позивачем не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги [PERSON] та в необхідності надання такої допомоги, а саме умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на утримання від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлюючи свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. (т.1 а.с.52-65) Ухвалою суду від 09.06.2022 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Городенківську районну державну нотаріальну контору Коломийського району Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ). Ухвалою суду від 23.01.2023 залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - службу у справах дітей Городенківської міської ради (вул. Шевченка,77 м. Городенка Івано-Франківська область) та службу у справах дітей Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району (вул. Шевченка,66 смт. Богородчани Івано-Франківський район Івано-Франківська область). В судовому засіданні 16.11.2022 позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Ствердила, що підставою для усунення відповідачів від права на спадкування після смерті їх сина є те, що у померлого є троє дітей. Пояснила, що померлий [PERSON] , її колишній чоловік, хворів і потребував лікування і догляду. Але він не лікувався в медичному закладі. Доказів того, що батьки йому не допомагали немає. [PERSON] помер і ховала його мама в с. Чортовець. Представник позивача - адвокат Паланійчук В.П. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. В судовому засіданні 16.11.2022 відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Візінський В.В. заперечили щодо задоволення даного позову. Представник відповідача зазначив, що позовні вимоги позивача не доведено. Батьки спілкувалися із сином, хоч відносини були не прості. Їхній син не був в безпорадному стані. А коли помер, то вони забрали його з моргу і поховали. В судовому засіданні 20.04.2023 представник позивача - адвокат Візінський В.В. просив суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені по справі жодного разу не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Від державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. до суду поступила заява про слухання справи у її відсутності на розсуд суду. Від служби у справах дітей Богородчанської селищної ради до суду поступило клопотання про розгляд справи та винесення рішення без їхньої участі, щодо предмета спору - рішення просять прийняти на розсуд суду. Служба у справах дітей Городенківської міської ради до суду подала клопотання про розгляд справи та винесення рішення суду без їх участі. Щодо предмета спору - рішення просять прийняти на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні 16.11.2022 свідок [PERSON] ствердила, що вона є подружкою позивачки, знала її колишнього чоловіка [PERSON] . Пояснила, що [PERSON] хворів гайморитом, він не хотів лікуватися в медичному закладі і був дома. Помер він від суїциду. Лікувала його [PERSON] , з батьками він не спілкувався останні 2 роки. Після розлучення померлий жив у [PERSON] . Про хворобу [PERSON] знає від [PERSON] і сама бачила його хворим. Ствердила, що [PERSON] хоронила мама. Допитаний в судовому засіданні 11.01.2023 свідок [PERSON] ствердив, що із сторонами є сусідами. Знає, що батьки допомагали синові [PERSON] , у них були добрі відносини. Чи син хворів - не знає, він їздив на заробітки. [PERSON] також допомагав батькам. Пояснив, що він з позивачкою живе поряд, десь 30 м, а батьки [PERSON] трохи дальше. Ствердив, що відповідачі могли їхати і два рази на день до сина. [PERSON] і йому допомагав, бо він був зварником. Чув, що його мама поховала із свого будинку. Він на похороні не був, була його жінка. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що вона проживає в с. Чортовець, із відповідачами є сусідка, їх знає. Пояснила, що у відповідачів був син [PERSON] , який помер. У них були добрі відносини, вони один одного відвідували, допомагали. Його мама з дітьми сиділа коли треба було. [PERSON] ходила до них. Допомагали в городі один одному. Зазначила, що [PERSON] постійно працював, про те, що не хворів не чула і не знає, в лікарні не був, жив окремо. Ховала його мама в будинку батьків. Позивачкою 23.01.2023, через канцелярію суду, було подано заперечення, в якому зазначила, що на судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] по даній справі ніяких доказів на користь [PERSON] та [PERSON] не пред`явили. Свідок [PERSON] взагалі не міг пояснити по якій справі слухається судове засідання, а свідок [PERSON] , яка являється родичкою та сусідкою [PERSON] свої свідчення обґрунтувала тим, що працює в магазині, вона би знала чи чула від інших людей. Також, свідками не було вказано чим допомагали батьки своєму сину, видіти прихід батьків [PERSON] до їхнього будинку не є доказами допомоги. А також, свідки [PERSON] та [PERSON] не були присутніми при психологічному тиску на свого сина через безпліддя, де неодноразово звинувачували його, що годує байстрюків і постійно критикували чоловіка у її присутності. Згідно медичної довідки, яку вона пред`явила суду покійний чоловік не був інвалідом і не був спаралізований, а хвороба його була хронічна і тимчасова. Свідки [PERSON] та [PERSON] ніколи не провідували її чоловіка і до їхнього будинку не з`являлися, не мають медичної освіти, не можуть свідчити про здоров`я [PERSON] . Просила суд повторно опитати свідка [PERSON] для надання доказів на її захист. Однак після подання цих заперечень вона в судових засіданнях не обґрунтовувала належними доказами для чого слід повторно допитувати свідка [PERSON] і, що саме вона має повідомити. Крім того, ухвалою суду від 20 липня 2022 року при закриті підготовчого провадження у дані цивільній справі задоволено клопотання про виклик свідків в судове засідання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яких просила викликати позивачка, та [PERSON] , якого просив викликати представник відповідача - адвокат Візінський В.В., в призначені судові засідання по справі не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, за адресою вказаною позивачем та представником відповідача. Проте, до суду від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повернулися поштові конверти без вручення судової повістки із відмітками Укрпошти « адресат відсутній за вказаною адресою». Позивачем та представником відповідача - адвокатом Візінським В.В. під час розгляду справи не було надано суду інформації за якою адресою здійснити виклик свідків в судове засідання. Також після не прибуття цих свідків сторони та їх представники не наполягали не їх безумовному виклику в подальші судові засідання, як і не заперечували проти продовження розгляду справи за таких обставин. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання свідка, експерта, спеціаліста, перекладача суд заслуховує думку осіб, які беруть участь у справі, про можливість розгляду справи за відсутності свідка, експерта, спеціаліста, перекладача які не з`явились та постановляє ухвалу про продовження судового розгляду або про відкладення розгляду справи на певний строк. Одночасно суд вирішує питання про відповідальність свідка, експерта, спеціаліста, перекладача, які не з`явились. В судові засідання призначені по справі на 09.02.2023, 27.02.2023, 22.03.2023 та 20.04.2023 позивачка будучи належним чином повідомлена про дату розгляду справи, в судові засідання не прибула, про причини не прибуття в судові засідання суд не повідомляла. В судовому засіданні 20.04.2023 представник позивачки - адвокат Паланійчук В.П. пояснив, що позивачка на його телефонні дзвінки, які він здійснює на номери надані нею особисто йому, не відповідає, тому він не може сказати про причини її неявки в судові засідання. Також він не навів належних та обґрунтованих заперечень, щодо можливості закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів, за відсутності позивачки. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Частиною 1 ст.64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Згідно ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Беручи до уваги те, що в судовому засіданні присутній представник позивачки, і те, що в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , а в клопотанні про повторне опитування свідка [PERSON] позивачкою не зазначено, що саме свідок має ще доповнити і те, що після заявлення даного клопотання позивачка в судові засідання призначені по справі на 09.02.2023, 27.02.2023, 22.03.2023 та 20.04.2023 жодного разу не прибула та не надала суду ніяких документів поважності неприбуття в судове засідання. А представник позивача повідомив про відсутність у нього інформації про причини неприбуття позивачки, та не навів належного обґрунтування, що є перешкоди у закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів. Ще судом не встановлено передбачених ст. 223-224 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи і відповідно судом прийнято рішення про продовження розгляду справи за відсутності позивача та інших учасників справи, які не прибули в судове засідання. Заслухавши учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 37 років в с. Іваниківка Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 54 від 23.01.2021, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.02.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.01.2011 виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що 25 січня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис за № 1, після реєстрації шлюбу прізвище дружин змінено з [PERSON] на [PERSON] . Під час шлюбу в них народились троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року по справі № 342/1349/18 ( провадження 2/342/219/2019) розірвано шлюб між гр. [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25 січня 2011 року у виконкомі Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 12.04.2019. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є - батьками померлого [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Мати [PERSON] здійснювала поховання сина, який був зареєстрований та проживав сам за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 167 виданою 09.02.2021 та № 251 виданою 02.06.2022 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 149/2021. В матеріалах спадкової справи зазначено, що позивачка [PERSON] відмовилась від виділення частки у спільному майні подружжя та видачі свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя після смерті колишнього чоловіка [PERSON] подавши 13.04.2021 державному нотаріусу заяву відмову від видачі свідоцтва на частку у спільному майні подружжя. (т.1 а.с.95) Згідно довідки державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) № 105/02-14 від 26.01.2022 спадкоємцями до спадкового майна за законом після смерті [PERSON] , 1983 р.н., який помер [INFO] , жит. с. Чортовець Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області по 1/5 частці спадкового майна є його малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та батьки : матір [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.112). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1263 ЦК України визначено, що спадкоємцями третьої черги є рідні дядько та тітка спадкодавця, тобто рідні (повно рідні або неповно рідні) брати та сестри батьків спадкодавця. Племінники не належать до спадкоємців за законом черги, а спадкують за правом представлення, рівно як і діти рідного дядька та тітка спадкодавця, тобто двоюрідні брати та сестри спадкодавця. Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (ч. ст. 1259 ЦК України). Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч. 2 ст. 1259 ЦК України). Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя (ч. 1 ст. 1224 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.03.2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.06.2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). До того ж, системне тлумачення положень ст. ст. 1258, 1259 ЦК України та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (ч. 2 ст. 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (. 2 ст. 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (ст. 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (ст. 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (ч. 2 ст. 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (ст. 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (ч. 3 ст. 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.09.2018 року у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362св18) зроблено висновок по застосуванню ч. 2 ст. 1259 ЦК України і вказано, що для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. До суду позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів, про те що померлий [PERSON] перебував у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби та потребував сторонньої допомоги. Покликання позивачки та пояснення свідка [PERSON] про те, що у померлого часто були головні болі, зокрема захворювання - гайморит, однак він не звертався по медичну допомогу, не є підтвердженням його безпорадного стану, як і того, що у нього була потреба у сторонньому догляді саме зі сторони відповідачів, які ухилялись у її наданні. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач особисто відмовилась від права на частку у спільному майні подружжя після смерті колишнього чоловіка [PERSON] шляхом подання заяви нотаріусу 13.04.2021. Відповідно вона особисто не є спадкоємцем за законом після його смерті. Висновки суду за результатами розгляду. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивач та її представник, належних, допустимих та достовірних доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження наявності умов, передбачених ст. 1224 ЦК України для усунення відповідачів від права на спадкування за законом, не надали, як і не надали доказів на підтвердження того, що її права, як спадкоємця за законом порушено відповідачами, які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті їхнього сина, у зв`язку із чим в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування слід відмовити. Інші, наведені учасниками справи доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). З приводу судових витрат слід зазначити наступне. Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed