Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

16.12.2021 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON] про : 1.визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку та належних до нього господарських будівель та споруд загальною площею 71,8 кв.м., житловою - 48,5 кв.м., по [ADDRESS] (далі - житлового будинку), з яких: -на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору; -на 1/12 частину житлового будинку - в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 2.визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору; 3.визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору; Позов обґрунтовано тим, що житловий будинок належав до категорії (суспільної групи) колгоспного двору, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.120 та ч.2 ст.123 ЦК УРСР (редакція 1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Членами колгоспного двору станом на 1991 р. були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - онук (довідка №1410 виконком Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області). Тобто кожному з членів двору належало по 1/6 частці житлового будинку. [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, згідно з яким заповів все його майно синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. На день смерті [PERSON] з ним проживав та був зареєстрований [PERSON] (син) та [PERSON] (дружина), яка відмовилася від обов`язкової частки в спадщині. Син [PERSON] спадщину прийняв, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , яка склала заповіт, згідно з яким заповіла все її майно синам [PERSON] та [PERSON] . На день смерті [PERSON] з нею проживав та був зареєстрований [PERSON] (син). Сину [PERSON] , рішенням Самбірського міськрайонного суджу Львівської області (справа №452/1817/21) визначено строк на подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці. 21.08.2008 р. [PERSON] (невістка) розлучилася із [PERSON] та змінила прізвище на « [INFO] ». 19.6.2003 р. [PERSON] (внучка) одружилася та змінила своє прізвище на « [INFO] ». Будучи спадкоємцем за заповітом [PERSON] звернувся в Рудківську державну нотаріальну контору, де зареєстровано спадкову справу, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки майно належало [PERSON] та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.01.2022 прийнято до розгляду вказаний позов та відкрито провадження у цивільній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено по справі підготовче засідання (а.с.32). 04.07.2022 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку та належних до нього господарських будівель та споруд по [ADDRESS] як члена колгоспного двору. В обґрунтування позову зазначає, що житловий будинок належав до категорії (суспільної групи) колгоспного двору і це підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.120 та ч.2 ст.123 ЦК УРСР (редакція 1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Членами колгоспного двору станом були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - онук (довідка №1410 виконком Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області). Тобто кожному з членів двору належало по 1/6 частці житлового будинку. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07.07.2022 прийнято до розгляду вказаний позов та відкрито провадження у цивільній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено по справі підготовче засідання (справа №452/1706/22) (а.с.114). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.09.2022 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Кіт В.Ю. та передано цивільну справу №452/1706/22 судді який раніше відкрив провадження у цивільній справі №452/4575/21 для вирішення питання про об`єднання справ в одне провадження (а.с.116). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2022 р. об`єднано в одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування (справа452/1706/22; 2/452/768/2022) з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та права власності в порядку спадкування (справа №452/4575/21; 2/414/2022). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.03.2023 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданніпредставник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Кіт В.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позові. Крім того представник позивачів додатково пояснив, щоголова колгоспного двору [PERSON] в колгоспі не працював, однак до 1979 року в колгоспі ім.Ілліча працювала його дружина[PERSON] , яка потім вийшла на пенсію, однак підтверджуючих дані обставини доказів суду надати не зміг, у зв`язку з їх відсутністю. Про те, що даний двір відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, свідчать витяги з погосподарських книг, які надані суду. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі (а.с.37, 39). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позови не визнав та пояснив, що копія особового рахунку № [NUMBER] містить запис, що суспільна група господарства [PERSON] за період з 01.01.1991 р. до 01.01.1993 р. числиться як колгоспна, хоч жодна із зареєстрованих у житловому будинку осіб не були членами колгоспу. Крім того, даний документ містить виправлення у записі, що на 01.01.1991 р. суспільна група господарства - колгоспна, тобто є неналежним та недопустимим доказом. Те що жодна із зареєстрованих у житловому будинку осіб не були членами колгоспу підтверджується і копією особового рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.1986 р. до 01.06.1990 р.Позивач [PERSON] , який народився в 1984 р. у буд. [ADDRESS] по 01.06.1990 р. не був зареєстрований. Про його реєстрацію свідчить лише особовий рахунок № [NUMBER] станом на 01.01.1991 р. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР від 12.05.1985 року №5-24/26 та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 р. №69. Відповідно до Вказівок №112/5 та №69, суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Тому вважає, що віднесення житлового будинку до колгоспного двору з наступною видачею відповідного свідоцтва про право власності колгоспного двору є безпідставним. Спірний житловий будинок був спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Ним отримано свідоцтво про право власності на ідеальну частку земельної ділянки площею 0,2308 га для обслуговування спірного житлового будинку та господарських будівель. Просив в позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення представника позивачів та відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно : -витягу з погосподарської книги де головою сім`ї (двору) значиться [PERSON] (місце праці - м.Самбірсільенерго, електрик), члени сім`ї - [PERSON] - дружина (інформація про місце праці - відсутня), [PERSON] - син (місце праці - м.Самбір ДРСУ-88, шофер), [PERSON] - невістка (місце праці - Нагірне СШ, піонервожата), [PERSON] - внучка ( [INFO] ), [PERSON] - син (місце праці - Самбір КІП, електрик), особовий рахунок№ [NUMBER] , суспільна група господарства на 01 січня 1986 року - колгоспна, на 01 січня 1987 року - колгоспна, на 01 січня 1988 року - колгоспна, на 01 січня 1989 року - колгоспна, на 01 січня 1990 року - колгоспна; -витягу з погосподарської книги де членом господарства записаним першим (головою господарства) значиться [PERSON] (місце праці - с.Нагірне СШ, сторож), члени сім`ї - [PERSON] - дружина (інформація про місце праці - відсутня), [PERSON] - син (місце праці - м.Самбіруправління торгівлі, водій), [PERSON] - невістка (місце праці - Вільшаник СШ, вчитель), [PERSON] - внучка ( [INFO] ), [PERSON] - внук ( [INFO] ), особовий рахунок № [NUMBER] ,суспільна група господарства на 01 січня 1991 року - наявне виправлення - «колгоспна на робітнича» чи «робітнича на колгоспна» без зазначення підстав та в чому воно конкретно полягає, а також ким вчинено, на 01 січня 1992 року - колгоспна, на 01 січня 1993 року - колгоспна (а.с.9, 103). Обставини, вказані у витягу з погосподарської книги №3 с.Нагірне за 1991-1995 рр.(особовий рахунок № [NUMBER] ) по [ADDRESS] - засвідчуються довідкою виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 01.07.2021 р. №1410 (а.с.8). Копієютрудової книжки колгоспника №109 підтверджується, що [PERSON] з 1969 р. по 1979 р. була членом ланки колгоспу «Заповіт Ілліча» Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області. Згідно витягу з рішення виконкому Самбірської районної ради народних депутатів №80 від 17 березня 1988 р., вирішено оформити право власностиі на житловий будинок в [ADDRESS] , за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON] ; доручено виконкому Ралівської с/Ради видати свідоцтво про право власності власнику будинку, а Самбірському МБТІ - провести реєстрацію будинку. Із Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.03.1988 р. відомо, що житловий будинок із прилеглими до нього будівлями та спорудами в цілому в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішеннявиконкому Самбірської районної ради народних депутатів від 17 березня 1988 р. №80 (а.с.6). У відповідності із довідкою №136 від 24.01.2020, виданою Самбірським МБТІ, будинок [ADDRESS] , зареєстрований в цілому за [PERSON] ,Ю як головою колгоспного двору на підставі рішеннявиконкому Самбірської районної ради народних депутатів від 17 березня 1988 р. №80 (а.с.7). Відповідно з довідкоювиконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 25.10.2021 р. №2572, житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] , належить до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 01.07.1990 р. в даному житловому будинку були зареєстровані : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки спірні правовідносини щодо права власності на частину житлового будинку як члена колгоспного двору виникли до набрання новим Кодексом чинності, то суд при розгляді керується положеннями ЦК 1963 року. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Статтею 123 ЦК УРСР передбачено, що частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69,суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки [PERSON] не працював у колгоспі та не був його членом, а його дружина [PERSON] була членом колгоспу «Заповіт Ілліча» та працювала у ньому з 1969 року по 1979 рік, інші члени двору не працювали у колгоспі та не були його членами,тому спірне господарство не мало статусу колгоспного двору і правові підстави для цього були відсутні. Спірний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги докази, надані позивачами на підтвердження того, що спірний житловий будинок належав до категорії (суспільної групи) колгоспного двору, а томувідсутні підстави для застосування положень статей 120, 123, ЦК УРСР до спірного домоволодіння. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частини нерухомого майна колгоспного двору кожному є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити. Інші належні, допустимі та достатні докази, які б спростовували вищевказаний висновок суду, та підтверджували б інші обставини, а саме, що станом на 01.07.1990 р. хто-небудь із членів господарства був працюючим членом колгоспу, позивачами та їх представником суду не надано та в судовому засіданні не досліджувались. Свідоцтвом про смерть від 07 червня 2013 р., виданим виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, засвідчується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 91 року (актовий запис №42) (а.с.10). Із заповіту від 23 жовтня 2008 р., посвідченого секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що [PERSON] все його майно заповів сину [PERSON] та сину [PERSON] в рівних частинах кожному (реєстр.№686) (а.с.11). Згідно довідки від 25.10.2021 р. №2573, виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Від його імені в Ралівській сільській раді посвідчувався заповіт від 23.10.2008 р. зареєстрований в реєстрі за №686, даний заповіт не було змінено чи скасовано. На день смерті з померлим були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON] , онука - [PERSON] , чоловік онуки - [PERSON] , правнука - [PERSON] , правнука - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.12). Свідоцтвом про смерть від 14 січня 2019 р., виданим виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, засвідчується, що [PERSON] померла [INFO] у віці 93 року (актовий запис №05) (а.с.14). Із заповіту від 23 жовтня 2008 р., посвідченого секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що [PERSON] все її майно заповів сину [PERSON] та сину [PERSON] в рівних частинах кожному (реєстр.№687) (а.с.15). Згідно довідки від 25.10.2021 р. №2574, виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Від її імені в Ралівській сільській раді посвідчувався заповіт від 23.10.2008 р. зареєстрований в реєстрі за №687, даний заповіт не було змінено чи скасовано. На день смерті з померлою були зареєстровані та проживали: онука - [PERSON] , чоловік онуки - [PERSON] , правнука - [PERSON] , правнука - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.16). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи встановлені обставини, а також те, що позивачу [PERSON] листом завідувача Рудківської державної нотаріальної контори від 15.07.2021 р. №478 було роз`яснено, що Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , не може бути видане, оскільки спірний житловий будинок належить колгоспному двору на праві спільної сумісної власності, членом якого являвся [PERSON] , який помер [INFO] , згідно роз`яснення, наданого на підставі виписки (довідки) з погосподарської книги №3 виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 01 липня 2021 р. за №1410, суд вважає, що дані обставини відпали, а тому жодних правових перешкод для оформлення права на спадщину за заповітом після смерті батьків із врахуванням висновків суду щодо спірного житлового будинку у Рудківській державній нотаріальній конторі у позивача [PERSON] не має, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку, з яких: на 1/12 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та з урахуванням права власності на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору (в якому суд вже відмовивз вищевикладених обставин) -слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. При поданні позовної заяви позивачами[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] сплачено судовий збір в сумі по 908,00 грн, позивачем [PERSON] - 992,00 грн. відповідно до Закону України "Про судовий збір" та позивачем [PERSON] вказано витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. 00 коп. (докази відсутні). Однак, відповідно до статей 133, 141 ЦПК України з відповідача не підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір за подання позову та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги, оскільки судом в позовах відмовлено повністю.

Outcome: dismissed