Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

23 листопада 2022 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 12.11.201 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] одружились. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на життя. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб між ними носить виключно формальний характер, сімейних відносин не підтримують, спільним побутом та бюджетом не пов`язані, взаємні почуття між ними втрачені, стосунки які існують між ними виключають можливість збереження сім`ї. Вже тривалий час сторони проживають окремо своїм життям та своїми інтересами, а сім`я розпалася. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Шлюбно-сімейні стосунки взагалі не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Примирення між сторонами неможливе. Враховуючи наведені обставини, позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Ухвалою судді від 19 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 02 січня 2023 року задоволено частково клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та надання сторонам строку для примирення, надано сторонам строк на примирення тривалістю два місяці та зупинено провадження у справі до 02 березня 2023 року. Ухвалою судді від 06 березня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.03.2023. В зв`язку із неприбуттям сторін розгляд справи відкладено на 06.04.2023. Позивач у судове засідання не з`явився, однак від його представника - адвоката Дунаєва І. Б. надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлася, своїм правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. Про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином за адресою реєстрації місця проживання. Конверт з судовою повідсткою адресований відповідачу повернувся з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою", отже відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Підстав для відкладення, нового повідомлення, немає. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 12 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №55. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). [INFO] у селі Капустяни Тростянецького району Вінницької області, народився [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості збереження сім`Ї, відсутності заперечень на позов від відповідача, з урахуванням того, що надання судом строку на примирення не дало позитивного результату, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved