Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Деснянським районним судом м. Чернігова 20.10.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. від 29.08.2020 року, зареєстрований у реєстрі №2903 за яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №935/1-071 від 23.07.2007 року, що виникла за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року в сумі 216780,53 грн. Постановою приватного виконавця Приходька Ю.М. виконавче провадження [NUMBER] було закінчено 20.10.2020 року. Заборгованість в сумі 216780,53 грн. було сплачено в повному обсязі на користь АТ «Альфа-Банк». Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.08.2022 року стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] 216780,53 грн. в рахунок повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом №2903 від 29.08.2020 року, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Оскільки виконавче провадження було закінчено 20.10.2020 року, а виконавчий напис №2903 від 29.08.2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, на думку позивача, відповідач АТ «Альфа-Банк» користувався коштами позивача у період з 20.10.2020 року по 19.08.2022 року, у зв`язку з чим позивачем було нараховано 3% річних в сумі 11916,38 грн. та інфляційні збитки у розмірі 71430,46 грн., які підлягають стягненню з АТ «Альфа-Банк» на користь позивача. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження. 16.09.2022 року від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 17.10.2022 року та 19.10.2022 року від представника відповідача надійшли відзиви на позовну заяву в яких він просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що АТ «Альфа-Банк» добровільно було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі визначеному рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова, тим самим в добровільному порядку виконано до набрання таким рішенням суду законної сили. Станом на 14.10.2022 року відсутні будь-які підстави вважати, що АТ «Альфа-Банк» було допущено прострочення грошового зобов`язання, а отже відсутні підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України. 31.10.2022 року від АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.10.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. від 29.08.2020 року, зареєстрований у реєстрі №2903 за яким стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №935/1-071 від 23.07.2007 року, що виникла за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року в сумі 216780,53 грн. Постановою приватного виконавця Приходька Ю.М. виконавче провадження [NUMBER] було закінчено 20.10.2020 року. Заборгованість в сумі 216780,53 грн. було сплачено в повному обсязі на користь АТ «Альфа-Банк». Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.08.2022 року стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] 216780,53 грн. в рахунок повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом №2903 від 29.08.2020 року, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Позивач звертаючись з позовом до суду зазначила, що оскільки виконавче провадження було закінчено 20.10.2020 року, а виконавчий напис №2903 від 29.08.2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, відповідач АТ «Альфа-Банк» користувався коштами позивача у період з 20.10.2020 року по 19.08.2022 року, у зв`язку з чим позивачем було нараховано 3% річних в сумі 11916,38 грн. та інфляційні збитки у розмірі 71430,46 грн., які підлягають стягненню з АТ «Альфа-Банк» на користь позивача, на що слід зазначити наступне. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз діючого законодавства вказує на те, що момент прострочення виконання боржником зобов`язання тісно пов`язано з моментом виникнення обов`язку вчинити певну дію, в тому числі сплатити грошові кошти на користь кредитора у зобов`язанні. Слід зазначити, що обов`язок Акціонерного товариства «Альфа-Банк» повернути позивачу грошові кошти, стягнуті в рамках виконавчого провадження № 63161045 виник лише 05 вересня 2022 року, коли набуло законної сили рішення Деснянського районного суду міста Чернігова по справі № 750/12278/21 про повернення стягнутого за скасованими виконавчим написом та судом було встановлено, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» має сплатити на користь позивача грошові кошти. Отже, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» вважалось би таким, що прострочило виконання грошового зобов`язання в тому разі, якщо грошові кошти, стягнуті за скасованим виконавчим написом нотаріуса не були б сплачені на користь позивача після 05 вересня 2022 року. Натомість, Акціонерне товариство «Альфа\-Банк» добровільно було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі визначеним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова по справі № 750/12278/21, тим самим в добровільному порядку виконано до набрання таким рішенням суду законної сили. Вищевказане підтверджується копією меморіального ордеру №1311027843 від 09.09.2022 року. З огляду на вищевикладене, станом на 14 жовтня 2022 року відсутні будь - які підстави для висновку, що Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було допущено прострочення грошового зобов`язання, а отже відсутні підстави для застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України. На підтвердження заявленого розміру 3% річних та понесених інфляційних втрат позивачем надано розрахунок. Проте, такий розрахунок є помилковим, оскільки позивачем невірно визначено період нарахування 3% річних та понесених інфляційних втрат. З наданого розрахунку вбачається, що 3 % річних та інфляційні втрати нараховувались за період з 20 жовтня 2020 року по 19 серпня 2022 року. Аналіз діючого законодавства вказує на те, що необхідною умовою для застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України є факт прострочення боржником грошового зобов`язання. Як зазначено вище, станом на 14 жовтня 2022 року відсутні підстави вважати, що Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було допущено прострочення грошового зобов`язання щодо позивача, а отже відсутні і підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Стягнуті з позивача на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» грошові кошти в рамках виконавчого провадження № 63161045 були перераховані в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором кредиту № 935/1-071. Оскільки на момент перерахування грошових коштів існувала непогашена кредитна заборгованість, то після перерахування такі грошові кошти на законних підставах перейшли у власність Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Отже починаючи з 20 жовтня 2020 року і до 05 вересня 2022 року (до моменту набрання законної сили рішенням суду про повернення грошових коштів) вважається, що дані грошові кошти були у власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк», а тому відсутні підстави вважити, що у зазначений позивачем строк, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» користувалось чужими грошовими коштами. З урахуванням викладеного, відсутні підстави для застосування положень статті 536 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed