Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 13 вересня 2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2476. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що спільни дітей від шлюбу у них немає. Спільне життя у них не склалось з причин того, що вони втратили інтерес один до одного, давно немає взаємовідносин, взаємоповаги, зовсім різні погляди на життя. Примирення та подальше сімейне проживання між ними неможливе, тому що не відповідає їх інтересам. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2023 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, при подачі позовної заяви до суду просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй дівоче прізвище " [PERSON] ", понесені нею судові витрати з відповідача просила не стягувати. Відповідач в судове засідання не з`явився та подав до суду заяву про можливість слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 вересня 2019 року, місце реєстрації - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2476. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. На підставі викладеного,

Outcome: approved