Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У січня 2023 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості станом на 26 грудня 2022 року на суму 73 606,96 грн., з яких 61 806,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 869,04 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 931,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником публічного акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення договору банківських послуг шляхом підписання 01 листопада 2013 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з виявленням бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна/GOLD», ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом на ініційований ним переказ коштів у розмірі, з подальшим його збільшенням до 60 000 грн., під проценти за користування, чим відповідач скористалася для розрахунків на свої потреби, але з поверненням кредиту і сплатою процентів прострочила. Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, за якими клієнт надає банку право змінювати у будь-який момент кредитний ліміт у бік зменшення чи збільшення, тим самим безумовно погоджуючись в момент укладання договору на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого за рішенням банку. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 24 лютого 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Відповідач отримав емітовану позивачем платіжну картку за кредитною програмою «Універсальна/ GOLD» без терміну її дії в обмін на заповнений нею 01 листопада 2013 року бланк анкети-заяви, на підставі чого відповідач у відповідності до виявленого бажаного кредитного ліміту погодилася на встановлення кредитного ліміту грошового переказу у розмірі 500 грн. шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, на умовах базової процентної ставки в розмірі 0,00001 % на рік у межах пільгового періоду, за межами пільгового періоду 42% річних та при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту 84% річних за кредитною програмою «Універсальна GOLD», погоджених на момент укладення договору, який пов`язаний з відкриттям позивачем банківського рахунку для обслуговування платіжної карти № [NUMBER] , що підтверджується наданою до позовної заяви Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] (а.с. 22, 23, 24, 25-32, 33-34). Як вбачається з матеріалів справи позивачем був встановлений відповідачу 01 квітня 2014 року кредитний ліміт в сумі 500 грн., який в подальшому змінювався та 09 листопада 2020 року кредитний ліміт становив 60 000 грн. З виписки по рахунку, відкритого згідно договору від 01 листопада 2013 року за період з 01 квітня 2014 року по 28 грудня 2022 року вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, здійснював поповнювала мобільні рахунки, 01 квітня 2022 року здійснила благодійний внесок на суму кредитного ліміту 60 000 грн., після чого двічі здійснила погашення обов`язкового платежу на суму 1 145 грн. та 96,96 грн., тобто реалізувала своє право на користування кредитними коштами (а.с. 21). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем був обумовлений розмір процентів річних, який підлягає сплаті за користування кредитними коштами. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01 листопада 2013 року вбачається, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість, яка станом на 26 грудня 2022 року становить 73 606,96 грн., яка складається з наступного: 61 806,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 869,04 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 931,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 13-20). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору у зв`язку з цим суд вважає за можливе в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 26 грудня 2022 року становить 73 606,96 грн., що складається з наступного: 61 806,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 869,04 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 931,08 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved