Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", в якій просить стягнути з відповідача на його користь 3608 грн. 18 коп. безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. в рамках виконавчого провадження № 67661791, відкритого 24 листопада 2021 року, із його заробітної плати на користь ТОВ "Вердикт Капітал" приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. було примусово стягнуто кошти на загальну суму 3608 грн. 18 коп. Оскільки в подальшому рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2022 року, яке набрало законної сили, вказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, позивач вважає, що грошові кошти з його заробітної плати були стягнуті та перераховані відповідачу безпідставно, а тому підлягають поверненню оскільки правова підстава їх набуття відповідачем відпала. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову та зазначає, що договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч.1 ст.1212 ЦК України. Відповідач стверджує, що підставою для стягнення з позивача коштів є кредитний договір, а оскільки на момент здійснення стягнення даний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, то, на думку відповідача, всі дії по виконанню виконавчого напису здійснювалися правомірно. Відповідач вважає, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Також, відповідач зазначає, що йому не було перераховано загальну суму, яку вказує позивач у позовній заяві, оскільки першочергово сплачується виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, відтак лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення з позивача, натомість на рахунок ТОВ "Вердикт Капітал" в якості стягнення заборгованості із позивача надійшли кошти в сумі 3007,43 грн. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій з покликанням на практику Верховного Суду зазначив, що оскільки підстави, на яких набуто право на його грошові кошти відпала, то набувач таких коштів збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Позивач стверджує, що набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якій стверджує, що кредитний договір, укладений між банком та позичальником, є обов`язковим до виконання, дійсним та неоспореним, що підтверджує згоду сторін виконувати його умови, які вони для себе передбачили. Відповідач зазначає, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Від третьої особ має право надати надати пояснення щодо позову або відзиву Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у поданій через канцелярію суду заяві просить розглянути дану справу без його участі, за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує та просить задоволити повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки представника суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі його представника не подав. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, відзивом на позов, відповіддю на відзив, запереченнями на відповідь на відзив, дослідивши подані сторонами докази на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Так, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2022 року у справі № 570/6052/21, яке набрало законної сили 14 червня 2022 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 206823, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 22 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості за кредитним договором № 490983336 від 22 лютого 2018 року в сумі 33547 гривень 61 копійка. Згідно довідки Державної установи "Городоцький виправний центр (№ 131)" від 28.06.2022 № 9/2570, під час проходження [PERSON] служби в даній установі із грошового забезпечення останнього здійснювалось утримання коштів на користь приватного виконавця Папроцького А.А. для погашення боргу за виконавчим провадженням № 67661791 від 16.12.2021 р., всього утримано 3608,18 грн. Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" від 27 жовтня 2022 року № 16987, на рахунки відповідача в якості заборгованості від органів Державної виконавчої служби та приватних виконавців за кредитним договором № 490983336 від 22.02.2018 р. здійснено зарахування на загальну суму 3007,43 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відтак, особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Таким чином, для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Положення ст.1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. До зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Таким чином, оскільки з позивача на користь відповідача було стягнуто кошти у розмірі 3608 грн. 18 коп. за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 22 червня 2021 року № 206823, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку, що правова підстава, яка була підставою для стягнення вказаних коштів, відпала, а тому останні підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. При цьому, суд відхиляє покликання відповідача на те, що боржником першочергово сплачується виконавчий збір, а відповідачем було отримано від позивача кошти в сумі 3007,43 грн, оскільки відповідно до п.5 ч.5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем, а згідно матеріалів справи утримання коштів позивача здійснювалось на приватним виконавцем Папроцьким А.А. для погашення боргу за виконавчим провадженням № 67661791 від 16.12.2021 р. З урахуванням вищезазначеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, то в силу вимог ч.1, 6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved