Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

позивачка звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті бабці [PERSON] , померлої [INFO] , а саме земельну ділянку загальною площею: 2,0542 га, що знаходиться на території Убинівської сільської ради відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 18.08.2004 на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 07.07.2004 № 243, серія ЛВ № 007768. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [INFO] померла її прабабця [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 2,0542 га., що знаходиться на території Убинівської сільської ради відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку. За життя померла склала заповіт, згідно якого житловий будинок та все своє майно заповіла онукові [PERSON] , проте відповідач спадщини не прийняв та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабці не звертався. Матір позивачки та донька померлої [PERSON] прийняла спадщину, однак померла [INFO] . Відтак після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить спірна земельна ділянка. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивачка являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті бабці [PERSON] , однак коли вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Робак Л.А., у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.11.2022 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А.. Ухвалою суду від 09.12.2022 підготовче провадження закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду представник позивачки подала заяву про розгляд справи без участі сторони, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.06.1956 Вийтив [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати. (а.с. 8). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.01.1961, [PERSON] , 1973 р.н. уклав шлюб з [PERSON] , 1940 р.н., після чого остання змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.1961 [PERSON] народився [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.1986 [PERSON] народилася [INFO] , в графі про батьків [PERSON] зазначений як батько, [PERSON] зазначена як мати (а.с. 10). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 29.11.2008 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, 25.06.2005 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після чого остання змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.18). Згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 11.08.2022 Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (а.с. 13). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 2,0542 га (діл.1 - 0,1571 га кадастровий номер 4622188000:03:000:0178, діл.2 - 0,8729 га кадастровий номер 4622188000:04:000:0407, діл.3 - 1,0242 га кадастровий номер 4622188000:02:000:0244), що знаходиться на території Убинівської сільської ради відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 007768, виданого 18.08.2004 [PERSON] на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 07.07.2004 року №243. За життя 23.01.2002 [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своє смерті зробила таке розпорядження: належний їй на правах особистої власності житловий будинок з усіма господарськими будівлями, що до нього відноситься і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла онукові [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до довідки №52 виданої 18.08.2022 року Дідилівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області [PERSON] , котра померла [INFO] не змінювала заповіту від 23.01.2002 за № 45 у старостинському окрузі (а.с. 24). Відповідно до довідки №52 виданої 18.08.2022 року Дідилівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області [PERSON] , [INFO] до дня своєї смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідно до Довідки №51 виданої 18.08.2022 року Дідилівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області [PERSON] , [INFO] до дня смерті [INFO] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею постійно проживала та була зареєстрована - [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 11.08.2022 Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [PERSON] [INFO] померла [INFO] (а.с. 12). Відповідно до Довідки №59 виданої 22.09.2022 Дідилівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області [PERSON] до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею постійно проживала та була зареєстрована - [PERSON] . Згідно постанови приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , що залишилося після смерті її баби [PERSON] , померлої [INFO] відмовлено (а.с. 27). Проаналізувавши обставини справи, суд констатує, що даний спір стосується належності спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , а саме спірної земельної ділянки. Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відносини спадкування врегульовано нормами Глави 84, 86 (Книги 6) ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 2,0542 га., що знаходиться на території Убинівської сільської ради відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 007768, виданого 18 серпня 2004 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 07.07.2004 року №243. За життя 23.01.2002 [PERSON] склала заповіт, тому спадкування її майна відповідно до ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Якщо спадщину не прийняв спадкоємець за заповітом, застосовується норма ч. 1 ст. 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», далі постанова № 7). У випадку неприйняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК до спадкування закликаються спадкоємці за законом. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] спадкоємець за заповітом фактично не прийняв спадщину, відтак якщо спадщину не прийняв спадкоємець за заповітом, то застосовується норма ч. 1 ст. 1275 ЦК, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», далі постанова № 7). У випадку неприйняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК до спадкування закликаються спадкоємці за законом. Разом з тим Верховний Суд у своїй постанові від 26 жовтня 2020 року у справі № 132/3826/18 (провадження № 61-6026св19) зазначає, що посилання у частині другій статті 1223 ЦК на те, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування у разі неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом необхідно розуміти як таке, що належить цим особам у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття усіма спадкоємцями за заповітом і за умови, що заповіт складено на усе майно. Отже, за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття усіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги Враховуючи вище наведене, суд вважає, що бабця позивачки [PERSON] фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , що підтверджується її проживанням за місцем відкриття спадщини. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку вона фактично прийняла після смерті [PERSON] , проте не оформила в нотаріальному порядку. Позивачка є єдиним спадкоємцем спадкового майна [PERSON] , однак коли позивачка звернулася в Кам`янка - Бузька державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено в оформленні права на спадкове майно, що підтверджується постановою виданою приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А.. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, те, що єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду, так як юридично позивач не може оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на спадкове майно, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на дане майно, в порядку спадкування.

Outcome: approved