Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у якій просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи №755/19435/20 у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: ПН КМНО Іценко О.Г., ПВ ВО міста Києва Лановенко Л.О., [PERSON] , про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації, видані Дніпровським районним судом м. Києва 11.06.2021 року. Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року позов задоволено - визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 12.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко Оксаною Григорівною, зареєстрований в реєстрі за номером 1807 та скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , проведену на підставі договору дарування від 12.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко Оксаною Григорівною, зареєстрований в реєстрі за номером 1807, стягнуто з відповідачів судові витрати. Справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому повний текст рішення відповідач отримав лише 23.07.2021 року. Отримавши рішення суду, відповідач у строки встановлені ст. 354 ЦПК України звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою. При цьому, при отриманні в суді копії рішення відповідачеві стало відомо про те, що 11.06.2021 року представнику позивача було видано у вказаній справі два виконавчих листи. Посилаючись на положення ст.ст. 272, 273 ЦПК України відповідач зазначає, що копію рішення він отримав 23.07.2021 року, а засобами поштового зв`язку вказаного рішення не отримував і не міг отримати, оскільки за змістом повідомлення розміщеного на офіційному сайті Дніпровського районного суду м. Києва, судом тимчасово припинена відправка судової кореспонденції, в тому числі копій судових та процесуальних рішень в зв`язку з відсутністю належного фінансування на 2021 рік. Не зважаючи на неотримання відповідачем копії рішення, у порушення норм цивільного законодавства, представнику позивача 11.06.2021 року були видані виконавчі листи по справі. Відповідач посилаючись на положення ст. 432 ЦПК України, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладені в інформаційному листі від 25.09.2015 року, правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №755/7805/13-ц зазначає, що беручі до уваги, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року на момент видачі виконавчих листів 11.06.2021 року не набрало законної сили, вказане рішення оскаржене в апеляційному порядкую, існують правові підстави для визнання виданих виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. 24.03.2023 року до суду надійшла заява представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про розгляд справи за відсутності представника товариства, у якій представник також вказує, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року постановою Верховного Суду від 08.02.2023 року залишено в силі, відтак жодної законної підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню на сьогодні не існує, а тому представник просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши зміст заяви та додатки до неї, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.20202 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: ПН КМНО Іценко О.Г., ПВ ВО міста Києва Лановенко Л.О., [PERSON] , про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації (Т. 1, а.с. 17-22). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у справі №755/19435/20 позов задоволений, у резолютивній частині рішення вказано: - Договір дарування квартири [ADDRESS] від 12.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко Оксаною Григорівною, зареєстрований в реєстрі за номером 1807 - визнати недійсним. - Державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , проведену на підставі договору дарування від 12.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко Оксаною Григорівною, зареєстрований в реєстрі за номером 1807 - скасувати. - Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - Повний текст рішення складено 30.04.2021 року (Т. 1, а.с. 175-191). Згідно даних довідкового листа до справи, відповідач [PERSON] отримав копію зазначеного рішення суду 23.07.2021 року та 26.08.2021 року звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції (Т. 1, а.с. 193-198). При цьому, зі змісту довідкового листа до справи також вбачається, що 11.06.2021 року представник позивача отримав копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва та 2 виконавчих листи. Судом встановлено, що один виконавчий лист виданий 11.06.2021 року у справі №755/19435/20 стосувався стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі у розмірі 2102,00 грн., а другий виконавчий лист, виданий судом у той же день, стосувався стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується роздруківкою виконавчого листа з системи Д-3 та копією постанови ПВ ВО міста Києва від 08.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження (Т. 2, а.с. 78-79, 226). Отже, виконавчі листи, які заявник просить визнати такими, що не підлягають виконанню стосуються стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору. Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.10.2021 року встановлено, що апеляційна скарга подана з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 354 ЦПК України, але ураховуючи, що копія рішення суду першої інстанції отримана апелянтом 23.07.2021 року, а апеляційну скаргу подано 23.08.2021 року, [PERSON] поновлений строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року (Т. 2, а.с. 3). Постановою Київського апеляційного суду від 16.02.2022 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року скасоване та відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації (Т. 2, а.с. 66-70). Постановою Верховного Суду від 08.02.2023 року у справі №755/19435/20 постанову Київського апеляційного суду від 16.02.2022 року скасовано, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року залишено в силі (Т. 2, а.с. 189-194). Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню заявник вказує, що їх видано за рішенням суду, яке не набрало законної сили. Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»). Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження. Натомість фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження, передбаченою пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». У такому випадку немає необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц та від 09 жовтня 2019 року у справі № 2403/2559/12. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Статтею 354 ЦПК України визначено: 1. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 2. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. 3. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва було ухвалене 30.04.2021 року і в цей же день складено повний текст судового рішення. Вказане рішення, з урахуванням положень ч. 1 ст. 273 та ч. 1 ст. 354 ЦПК України, набрало законної сили 31.05.2021 року, а виконавчі листи представник позивача отримав 11.06.2021 року, тобто за судовим рішенням, яке набрало законної сили. Позиція заявника [PERSON] у питанні набрання рішенням суду законної сили є помилковою, оскільки протягом 30 днів з дня ухвалення та складання повного тексту судового рішення ним не було подано апеляційної скарги, а тому після закінчення вказаного строку рішення суду набрало законної сили і відповідно були видані виконавчі листи. Чинний цивільний процесуальний закон не пов`язує дату набрання рішенням суду законної сили з датою отримання його тексту учасниками справи, поскільки строк на апеляційне оскарження відраховується від дати проголошення або дати складання повного судового рішення і у разі пропущення 30-денного терміну учасник справи має лише право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, але поновлення такого строку та прийняття до розгляду апеляційної скарги не вказує на те, що рішення суду першої інстанції не набрало законної сили. За наведених обставин заява [PERSON] про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню залишається без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed