Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із ТОВ «ЕКОВУД ГРУП» заборгованість за договором купівлі-продажу. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 27.09.2021 між сторонами укладено договір купівлі-продажу № 717, за умовами якого продавець зобов`язувався передати належний йому товар (баню квадро стандарт, розділену на дві секції: парна, кімната відпочинку) у власність покупцеві, а покупець зобов`язувався прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору. Ціна товару за договором становить 117630,00 грн. На виконання умов договору позивачем виконані взяті на себе зобов`язання та здійснена попередня оплата у розмірі 50 % від ціни договору у розмірі 58815,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією АТ «Ощадбанк» від 04.10.2021 № 22. Однак, відповідачем товар позивачці в установлений договором строк не доставлено. Просить стягнути із ТОВ «ЕКОВУД ГРУП» суму заборгованості за договором № 717 від 27.09.2021 у розмірі 58815,00 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 15055,66 грн., 3 % річних у розмірі 1783,78 грн., штраф у розмірі 20 % від ціни товару, що складає 23526,00 грн. та суму судового збору у розмірі 992,40 грн. Ухвалою суду від 23.12.2022 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. У матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу № 717, укладений між сторонами 27.09.2021, за умовами якого продавець зобов`язується передати належний йому товар (баню квадро стандарт, розділену на дві секції: парна, кімната відпочинку) у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору. Відповідно п. п. 3.2, 3.3 договору, загальна ціна товару, що продається за цим договором складає 117630,00 грн. Попередня оплата в розмірі 50 % від ціни договору становить 58815,00 грн. та має бути перерахована продавцю протягом однієї доби з моменту підписання цього договору. Остаточна оплата, за умовами договору, мала відбуватись в момент передачі продавцем товару покупцеві. Сума для повного розрахунку становить 58815,00 грн. Додатково оплачується вартість збирання конструкції за адресою замовника у розмірі 11700,00 грн. У матеріалах справи міститься квитанція АТ «Ощадбанк» від 04.10.2021 № 22, яка підтверджує попередню оплату за договором від 27.09.2021 № 717, у розмірі 50 % від ціни договору на суму 58815,00 грн., здійснену [PERSON] . У вказаний строк відповідач свої зобов`язання не виконав. У матеріалах справи містяться роздруківки (скріншоти) переписки сторін у мережі «Viber». Чинним законодавством встановлено, що електронні докази є окремим способом доказування, тобто законодавець не відніс електронні докази ні до речових, ні до письмових, а виділив їх окремим різновидом. Зокрема суд, не може не дійти висновку, що електронним доказом може бути: листування двох людей, інформація із веб-сайту, електронний лист із поштового сервісу, пост у соціальній мережі, інше. Способом фіксації електронного доказу буде створення його електронної копії, що найчастіше відбувається у вигляді скріншоту. Жоден процесуальний кодекс не містить визначення терміну «скріншот», при цьому, суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів. Процесуальними кодексами зокрема передбачено, що учасники справи мають право подавати електронні докази також у копіях та паперових копіях, що кореспондується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного суду від 13.07.2020 у справі № 753/10840/19. Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За приписами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України). Статтею 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право-обов`язковість договору. Тобто, із укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду), що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17. За положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Крім того, у зв`язку з укладенням зазначеного договору між сторонами виникли правовідносини, які регулюються, окрім положень ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», так як вказаний закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживча, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.\~Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями\~ ст. 614 ЦК України\~ передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми. Так, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. Крім того, за умовами п. 5.7 договору від 27.09.2021 № 217, за односторонню необгрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань що випливають з цього договору винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20 % від ціни товару (що становить 23526,00 грн.). За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, встановивши, що відповідач не виконав покладених на нього зобов`язань за договором купівлі- продажу № 717 від 27.09.2021, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Із урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved