Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Адвокат Хлопов А. В., в інтересах позивачки, звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю з моменту народження позивачки та до дня смерті [PERSON] . Разом з тим, просив визнати за позивачкою, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Позовна заява мотивована тим, що позивачка є рідною та єдиною донькою [PERSON] , який проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] та загинув під час захисту Батьківщини [INFO]. [PERSON] неодноразово зверталася до Полтавського районного ТЦК та СП з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її батька. Про те, у призначенні вказаної допомоги їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в пакеті наданих документів відсутнє підтвердження факту перебування [PERSON] на утриманні загиблого батька. В позовній заяві сторона позивача акцентує увагу на том, що [PERSON] є єдиною особою, яка вказана як член родини померлого в усіх документах, що складалися внаслідок його смерті. Ухвалою суду від 09 вересня 2022 року відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи не заявляли. Відповідач у відзиві зазначив, що з позовом не погоджується, вважає його безпідставним, передчасним та необґрунтованим, посилаючись на те, що позивачкою не надано жодних доказів, які б підтверджували факт її спільного проживання з [PERSON] . Представник відповідача у відзиві вказує на те, що у розумінні Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права і обов`язки. Тобто сім`ю складають особи, у яких одночасно дотримані такі умови: спільне проживання; пов`язаність спільним побутом та наявність взаємних прав і обов`язків, при цьому, як зазначено у відзиві, зі змісту позову та доданих до нього документів не вбачається, що позивач спільно проживала за однією адресою однією сім`єю з загиблим [PERSON] та що вони були пов`язані спільним побутом, а звідси виходячи з норм ч. 2 ст. 3 СК України, вони не були особами, які складали сім`ю. Разом з тим, зазначено, що [PERSON] досягла повноліття та не має статусу дитини. Також позивачем не надано доказів того, що вона була на повному утриманні загиблого [PERSON] або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Від представника третьої особи 05.12.2022 року та 17.01.2023 року надходили листи, в яких просили надати час для надання пояснень третьої особи у зв`язку з воєнним станом та великою службовою завантаженістю, але на час розгляду справи жодних пояснень до суду не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , який загинув [INFO] . (а.с 10). Згідно із сповіщенням №185 від 075.04.2022 року, [INFO] [PERSON] загинув в результаті шоку, інших уточнених травм декількох ділянок тіла, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04.04.2022 року та лікарським свідоцтвом про смерть № 284/НЕ від 24.03.2022 року. (а.с.12,17,18). [PERSON] вказана як член родини померлого [PERSON] в усіх документах, що складалися після його смерті (а.с 9,11,15,17,19,25). Відповідно до довідки № 79 від 11.4.2022 року, виданої Виконавчим комітетом Ланнівської сільської ради поховання загиблого [PERSON] здійснила [PERSON] на території села Федорівка (а.с. 16). До Полтавського районного ТЦК та СП було направлено заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька позивачки. Відповідно до листа № 9/1/1104 від 02.05.2022 року у виплаті було відмовлено, у зв`язку з тим, що в пакеті документів відсутнє рішення суду або нотаріально посвідчений правочин, що підтверджує факт перебування [PERSON] на утриманні загиблого [PERSON] (а.с 8). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ЕСН-1986-8-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, сім`ю складають особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. З Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту 3) наявність між особами взаємних прав і обов`язків. Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові ВС від 17 квітня 2019 року у справі № 456/1258/17. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Як вказано вище позивачка є рідною дочкою загиблого [PERSON] та зазначена в усіх документах, які було складено після його смерті, як член його сім`ї. Разом з тим, жодних доказів, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в одному домогосподарстві та вели спільне господарство та побут суду не надано. Довідка № 79 від 11.4.2022 року, видана Виконавчим комітетом Ланнівської сільської ради поховання загиблого [PERSON] здійснила [PERSON] на території села Федорівка, засвідчує лише факт поховання загиблого та може свідчити їх про постійне спільне проживання. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідженні судом докази фрагментарні та не підтверджують спільного проживання позивачки з [PERSON] , як і не містять підтвердження про ведення спільного господарства. Організація поховання також не вказує на факт постійного спільного проживання. Тобто, всі вищевказані письмові докази, в своїй сукупності не доводять факту ведення позивачкою та [PERSON] спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналізуючи надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, суд приходить до висновку, про відсутність достатніх доказів для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed