Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду із\~позовом до ТОВ "Агрофірма Корнацьких" про визнання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:0461; 4825481800:01:000:0363; 4825481800:01:000:0189; 4825481800:01:000:0215; загальною площею 4,6 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Зазначені земельні ділянки перебували в оренді у відповідача. Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 01.02.2021, договір оренди вказаних земельних ділянок було розірвано, а земельні ділянки були повернуті їй. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09.12.2021, рішення суду, в частині повернення земельних ділянок, було залишене без змін. На виконання рішення суду, 27.05.2022 від ТОВ "Агрофірма Корнацьких" вона отримала акт приймання-передачі земельних ділянок, датований 24.12.2021. Разом з тим, звернувшись до державного реєстрації для реєстрації договору оренди з іншим орендарем, їй стало відомо, що 04.01.2022 [PERSON] , діючи від її імені за довіреністю, уклав з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, строком на 50 років, де передача емфітевтичного права здійсняється за одну гривню. Укладаючи даний договір емфітевзису, [PERSON] діяв в інтересах своїх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є засновниками ТОВ "Агрофірма Корнацьких". Отже, при укладенні вказаного договору емфітевзису, повірений [PERSON] діяв їй на шкоду, в інтересах товариства, засновником якого є його діти. Основним її інтересом було отримання належної орендної плати, що й стало підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку, тож, передбачена договором емфітевзису орендна плата в одну гривню, не відповідає її волі, порушує її права як власника. Усі дії [PERSON] були направлені на реалізацію інтересів ТОВ "Агрофірма Корнацьких", що, на її думку, суперечить вимогам ч.3 ст. 238 ЦПК України, а підміна її волі волею представника слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, вважала, що до спірного правочину мають бути застосовані наслідки, передбачені ст.216 ЦПК України, при цьому пояснила, що 04.01.2022, під час укладення правочину емфітевзису, [PERSON] діяв на підставі довіреності, яка була чинною, оскільки позивачка не встигла її скасувати через те, що працює у м. Львові. Представник відповідача - ТОВ "Агрофірма Корнацьких" Вітвіцький Б.О. в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відповідача, а також відзив, у якому, заперечуючи проти позову, зазначив, що вимоги позивачки є безпідставним, оскільки на день підписання спірних договорів емфітевзису, довіреність, яка була видана позивачкою [PERSON] 23.03.2007, не була оскаржена в судовому порядку, не визнана недійсною та не скасована, а відтак була чинною. З її змісту вбачається, що представник має право на укладання всіх дозволених законом правочинів, щодо розпорядження всім належним майном позивачки. Тому, враховуючи зазначене, 04.01.2022 представником позивачки [PERSON] , на підставі нотаріальної довіреності від 23.03.2007 року серії ВЕЕ № 984507, договори емфітевзису були укладені з дотриманням вимог чинного законодавства. Зауважив, що ТОВ "Агрофірма Корнацьких" не має втручатися у правовідносини, які склалися між повіреним та довірителем. З врахуванням наведеного, просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши заяву представника відповідача, матеріали справи, відзив на позовну заяву та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:0461; 4825481800:01:000:0363; 4825481800:01:000:0189; 4825481800:01:000:0215; загальною площею 4,6 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.7-10). Зазначені земельні ділянки перебували в оренді у відповідача. Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 01.02.2021, договір оренди вказаних земельних ділянок було розірвано, а земельні ділянки були повернуті позивачці. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09.12.2021 рішення суду, в частині повернення земельних ділянок, було залишене без змін (а.с.15-18). На виконання рішення суду, 27.05.2022 від ТОВ "Агрофірма Корнацьких" позивачка отримала акт приймання-передачі земельних ділянок, датований 24.12.2021 (а.с.19). Відповідно до довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 1247 та посвідченої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. 23.03.2007, позивачка уповноважила [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Агрофірма Корнацьких», [PERSON] , [PERSON] представляти її інтереси в усіх установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, галузевої належності з питань, зокрема, вчиняти від її імені правочини, щодо розпорядження всім її нерухомим майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, зокрема договорів купівлі-продажу, міни, застави в забезпечення виконання її майнових зобов`язань, а також зобов`язань інших осіб, найму (оренди), позички, договорів на прийняття в дар на її ім`я (а.с.39). 04.01.2022 [PERSON] , діючи від імені позивачки за довіреністю від 23.03.2007, уклав з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, строком на 50 років, де передача емфітевтичного права здійснюється за одну гривню (а.с.20-22). 28.09.2022 позивачка [PERSON] своєю заявою, яка була зареєстрована в реєстрі за № 3073, скасувала вказану довіреність (а.с.23). Частиною першою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За нормами частини третьої\~статті 215 ЦК України,\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена\~законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених\~законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою\~статті 237 ЦК України\~передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно із частиною третьою\~статті 238 ЦК України,\~представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах\~іншої\~особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Тобто,\~правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому словосполучення\~«у своїх інтересах»\~слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам\~довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є. Судом встановлено, що 23.03.2007 [PERSON] нотаріально-посвідченою довіреністю уповноважила осіб, зокрема [PERSON] , вчиняти від її імені правочини, щодо розпорядження всім її нерухомим майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, зокрема договорів купівлі-продажу, міни, застави в забезпечення її майнових зобов`язань, а також зобов`язань інших осіб, найму (оренди), позички, договорів на прийняття в дар на її ім`я (а.с.39). На підставі вказаної довіреності, [PERSON] 04.01.2022 уклав з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" оспорювані договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, строком на 50 років (а.с.20-22). Відомостей про визнання у встановленому законом порядку недійсною та відкликання позивачкою вищевказаної довіреності, виданої на ім`я [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Агрофірма Корнацьких», [PERSON] , [PERSON] , на час укладення спірних договорів, матеріали справи не містять. [PERSON] , при підписанні та укладанні оспорюваних правочинів емфітевзису від імені [PERSON] , не набував права на нерухоме майно, не забезпечував виконання власних грошових зобов`язань за рахунок вартості цього майна. Твердження представника позивача про те, що договори емфітевзису [PERSON] укладав в інтересах своїх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є засновниками ТОВ "Агрофірма Корнацьких", на шкоду довірителю [PERSON] ,суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вказані особи є неповнолітніми або ж непрацездатними. Тому стверджувати про те, що оспорювані правочини були вчинені [PERSON] в інтересах своїх дітей, як законним представником, немає підстав. Довіреності, виданої [PERSON] на представництво інтересів його дітей, матеріали справи не містять. Отже, за наведеного, відсутні підстави вважати, що [PERSON] були порушені вимоги ст.238 ЦК України, в тому числі й частини третьої вказаної статті. Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи той факт, що позивачкою не доведено наявності фактів, про які вона зазначає у позові, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи положення вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору, слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed