Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив суд виселити [PERSON] з однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , а також вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його батько - [PERSON] , був одноосібним власником квартири за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 липня 1994 року. Батько позивача помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 24 березня 1998 року серії [NUMBER] . Разом з спадкодавцем [PERSON] у його квартирі мешкала [PERSON] , хоча вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, крім того [PERSON] не була співвласницею чи власницею зазначеної квартири та не була зареєстрована у ній. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька, як спадкоємець першої черги за законом, адже за життя батько позивача заповіту не складав. В свою чергу, відповідачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом. Після смерті батька позивача, [PERSON] залишалась мешкати у квартирі без належних на це підстав. Оскільки своїми діями [PERSON] перешкоджає у володінні та користуванні спадковим майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач подав заяву про проведення судового засідання за ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідачка до судового засідання не з`явилась, проте у судовому засідання 09.03.2023 року подала до суду заяву про визнання позову, а також просить справу розглядати без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 липня 1994 року, факт його реєстрації підтверджується також Відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 08 квітня 2022 № П1-59533-ю/л. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 24 березня 1998 року серії [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1223 ЦК України передбачається, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за спадковими чергами. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] він звернувся до нотаріальної контори для вступу у спадщину. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2023 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном за власною волею. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги в частині виселення відповідачки з однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути на його користь судові витрати, які складаються з виготовлення та отримання свідоцтва на право на спадщину за законом у розмірі 14 500 грн., випрати пов`язані з оплатою квитанцій, судовий збір у розмірі 1002,40 грн., витрати пов`язані з отриманням повторного свідоцтва про смерть у розмірі 100 грн., витрати пов`язані з отриманням копії свідоцтва про право власності на житло у розмірі 503 грн., витрати пов`язані з виготовленням і отримання дублікату свідоцтва про право власності на житло і розпорядження у розмірі 2818,80 грн., витрати пов`язані з публікацією оголошення в газеті у розмірі 180 грн., поштові витрати у розмірі 109 грн., ксерокопія по виготовлення документів у розмірі 490,50, витрати пов`язані з проїздом у розмірі 1000 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Таким чином, суд визначає, що витрати, які позивач вважає судовими витратами, такими не є, окрім витрати по сплаті судового збору, а тому суд ці вимоги задовольняє частково, а саме в частині стягнення судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп., на підставі квитанції про сплату від 21.11.2022 року. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial