Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила розірвати договір про надання туристичних послуг №54 від 12 лютого 2020 року укладений між ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» та [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача кошти за ненадані туристичні послуги у сумі 136 080,00 грн, згідно договору про надання туристичних послуг №54 від 12 лютого 2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмір 5000,00 грн та судовий збір у розмірі 1360,80 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.02.2020 між ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» від імені і за дорученням якого на підставі агентського договору №АДТА/17-КIV.00306 від 17 лютого 2017 року укладає договір ФОП [PERSON] (турагент) з одного боку та [PERSON] (турист) з іншої сторони було укладено договір про надання туристичних послуг №54. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання туристичних послуг підтвердження заявки замовника замовлені туристичні послуги були наступні: країна перебування Греція, дата початку та закінчення туру 24.06.2020 року -04.07.2020 року, готель Porto Canras Sithonia Hotel 5* (Халкідікі), тип харчування ALL все включено, трансфер груповий. Вартість Турпродукту відповідно до Додатку №1 до Договору становить 136080,00 грн. В зв`язку з карантинними обмеженнями, введеними урядом Греції тур був анульований туроператором. 22.07.2020 року [PERSON] було подано заява директору ТОВ "Музенідіс Тревел Україна" через ФОП [PERSON] про односторонню відмову від договору на туристичне обслуговування та повернення сплачених коштів. Для врегулювання фінансових питань туроператором було видано ваучер №00159 від 31.07.2020 року, який передбачав отримання сплачених туристичних послуг після зняття карантинних обмежень урядом Греції. Станом на 24.06.2020 року, країна Греція не обмежувала в`їзд громадянам України, але позивач не може скористатися ваучером в зв`язку з призупинкою туроператором діяльності на території Греції на невизначений термін. 24.06.2021 року позивачем була подана друга заява ТОВ "Музенідіс тревел Україна" з приводу виконання в добровільному порядку умов договору №54 від 12.02.2020 про надання туристичних послуг. Проте, станом на 02.08.2021 року позивач не отримала від туроператора через турагента комплексу туристичних послуг і відповідач не повертає позивачу сплачені кошти за туристичні послуги. На підставі вищевикладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений ухвалою строк пояснення від третьої особи не надійшли. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2020 між ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» від імені і за дорученням якого на підставі агентського договору №АДТА/17-КIV.00306 від 17 лютого 2017 року укладає договір ФОП [PERSON] (турагент) з одного боку та [PERSON] (турист) з іншої сторони було укладено договір про надання туристичних послуг №54. Відповідно до п. 4.2. розділу 4 для бронювання Туру Туроператор оформлює Лист бронювання у затвердженій формі. Під час підписання даного Договору та заповнення листа бронювання, Турист здійснює Туроператору авансовий платіж в розмірі відповідно до пункту 4.4., 4.5. та 4.6. цього Договору (п. 4.3). Після отримання підтвердження на Турпродукт, Туроператор (Турагент) запрошує туриста для погодження на листі бронюванні підтвердження замовленого Турпродукту. При бронюванні Турпродукту дати якого припадають на низький сезон, оплата Туристом за Турпродукт здійснюється наступним чином (п. 4.4): при бронюванні туру більш ніж за 23 доби до дати початку туру, сплачується не менше ніж 30% від вартості туру. Оплата решти суми повинна бути здійснена не пізніше, ніж за 21 добу до дати початку туру. При бронюванні туру більш ніж за 23 доби (включно) до дати початку туру, сплачується 100% вартості туру. Згідно положень п.4.5. Договору, при бронюванні туру, дати якого припадають на період "Високого сезону", оплата Туристом за Турпродукт здійснюється наступним чином: при бронюванні туру, більш ніж за 47 діб до дати початку туру, сплачується не менше ніж 50% від вартості туру. Оплата решти суми повинна бути здійснена не пізніше, ніж за 45 діб до дати початку туру. При бронюванні туру, менше ніж за 47 діб до дати початку туру, сплачується 100% вартості туру. Згідно положень п. 4.6. Договору, при бронюванні Спеціального туру оплата повинна бути здійснена відповідно до умов, які розміщені на офіційному сайті Туроператора або відповідно до умов, які зазначену в листі бронювання. Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання туристичних послуг підтвердження заявки замовника замовлені туристичні послуги були наступні: країна перебування Греція, дата початку та закінчення туру 24.06.2020 року -04.07.2020 року, готель Porto Canras Sithonia Hotel 5* (Халкідікі), тип харчування ALL все включено, трансфер груповий. Вартість Турпродукту відповідно до Додатку №1 до Договору становить 136080,00 грн, яка була оплачена позивачем 12.02.2020 в повному розмірі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій. Вбачається, що в зв`язку з карантинними обмеженнями, введеними урядом Греції, тур був анульований туроператором. 22.07.2020 року [PERSON] було подано директору ТОВ "Музенідіс Тревел Україна" через ФОП [PERSON] заяву про односторонню відмову від договору на туристичне обслуговування та повернення сплачених коштів. Для врегулювання фінансових питань туроператором було видано ваучер №00159 від 31.07.2020 року, який передбачав отримання сплачених туристичних послуг після зняття карантинних обмежень урядом Греції. Вбачається, що станом на 24.06.2020 року країна Греція не обмежувала в`їзд громадянам України, але позивач не може скористатися ваучером в зв`язку з призупинкою туроператором діяльності на території Греції на невизначений термін. 24.06.2021 року позивачем була подана друга заява ТОВ "Музенідіс тревел Україна" з приводу виконання в добровільному порядку умов договору №54 від 12.02.2020 про надання туристичних послуг. Проте, позивач не отримала від туроператора через турагента комплексу туристичних послуг і відповідач не повертає позивачу сплачені кошти за туристичні послуги. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про туризм». Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» до договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч. 15 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. Згідно із ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідно до ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь. Статтею 33 Закону України «Про туризм» передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до п.п.2, 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів'" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч.2 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків. Згідно положень ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання (ч.1 ст.652 ЦК України). Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч.5 ст.653 ЦК України). Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. 902 ЦК України). Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.906 ЦК України). Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (ст.907 ЦК України). За змістом вищезазначених правових норм, суд прийшов до висновку, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Наведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові №6-42цс13 від 03 липня 2013 року. Положеннями статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач умови договору про надання туристичних послуг від 12.02.2020 виконала належним чином, зокрема, сплатила вартість туристичних послуг в порядку та строки визначені договором. Натомість, відповідач не виконав зобов`язання за укладеним між сторонами договором, не надав позивачу комплекс туристичних послуг і не повернув позивачу сплачені кошти за туристичні послуги. З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено обставини, на які вона посилалась при зверненні до суду із цим позовом, а тому вимоги позивача про розірвання договору про надання туристичних послуг №54 від 12.02.2020 та стягнення з відповідача на користь позивача коштів за ненадані туристичні послуги у сумі 136 080,00 грн, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1360,80 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження надання позивачу правничої допомоги на суму 5000,00 грн до матеріалів справи було додано копії таких документів: договір про надання правової допомоги №2 від 29.07.2021; додаткова угода №1 від 29.07.2021 до договору про надання правової допомоги №2 від 29.07.2021, у якій наявний опис та перелік наданих послуг; акт приймання-передачі послуг від 30.07.2021, у якому сторонами погоджена сума винагороди за юридичні послуги в розмірі 5000,00 грн; квитанція про оплату юридичних послуг на суму 5000,00 грн; ордер на надання правничої (правової) допомоги. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Оскільки законодавство більше не містить встановленого граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, питання розподілу витрат пов`язане виключно із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями). Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Заперечень стосовно стягнення судових витрат від відповідача не надходило. Суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі №922/619/18). За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. На підставі зазначеного позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved