Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2008 між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки № CSІРGК00000271, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Старовойтовим О.С. за № 1542. 04.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис за № 2838 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 1\~261\~340 (один мільйон двісті шістдесят одна тисяча триста сорок) гривень 81 копійка. Окрім того, 31.08.2016 задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, який було забезпечено договором іпотеки № CSІРGК00000271. Стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 24.04.2008 в сумі 22472,07 доларів США, що еквівалентно 462475,15 грн. У приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича перебуває відкрите виконавче провадження № 70753801 про стягнення солідарно з [PERSON] заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, який в свою чергу був забезпечений іпотекою. Позивач вважає виконавчий напис протиправним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено графік платежів та детально не вивчено дані бухгалтерського обліку, не повідомлено позивача про розмір заборгованості, та загалом про факт звернення до нього з заявою про вчинення виконавчого напису, також виконавчий напис видано після проходження трьох років з дня виникнення права вимоги. З огляду на вказане, позивач вважає, що в даному випадку створюються умови для подвійного стягнення, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України. Відповідно до ухвали суду від 02.02.2023 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. В установлений строк до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що позивач не заперечує наявність заборгованості перед банком, виконавчий напис нотаріуса вчинено відповідно до норм чинного законодавства, оскільки відповідачем було надано нотаріусу кредитний договір, засвідчений розрахунок про заборгованість, в якому відображено всі операції позивача щодо погашення заборгованості. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 24.04.2008 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № CSІРGК00000271, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредит в розмірі 27221,25 доларів США грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,04 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати, виногорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором позивачем та відповідачем 24.08.2008 було укладено договір іпотеки житлового будинку CSІРGК00000271, відповідно до якого позивач передала в іпотеку відповідачу нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 31.08.2016 у справі № 712/6401/15-ц позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, який було забезпечено договором іпотеки № CSІРGК00000271 задоволено повністю та стягнено солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 24.04.2008 у розмірі 22472,07 доларів США, що еквівалентно 462475,15 грн. 04.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис № 2838 про стягнення з повивача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 48295,20 доларів США, що еквівалентно 1257840,21 та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3500,00 грн. на загальну суму 1261340,81 грн. 10.01.2022 головним державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вдовиченко Н.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68067801 про стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк»; з позивача на користь відповідача підлягає стягнення заборгованість в розмірі 1\~261\~340, 81 грн. та стягнення з боржника виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 126134, 08 грн. Згідно постанови головного державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вдовиченко Н.Ю. від 30.08.2022 у виконавчому провадженні ВП № 68067801, стягувачу повернуто виконавчий напис № 2838, виданий 04.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 13.01.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70753801 про відкриття виконавчого провадження про стягнення солідарно з [PERSON] заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 24.08.2008 в сумі 22\~472,07 доларів США, що еквівалентно 462475,15 грн., а також стягнення з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% від суми стягнення за виконавчим документом. Згідно відмітки на виконавчому документі, залишок заборгованості становить 399847,78 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки до суду не надано документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суд вважає, що сам по собі виконавчий напис не може бути не же бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу . Позивачем при поданні позову понесено судові витрати на загальну суму 8073,60 грн., а саме: сплачено судовий збір в сумі за подачу позовної заяви у розмірі 1073,60 грн., а також сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 8073,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved