Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики. В обгрунтування позову позивач вказує, що 18 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у простій письмовій формі. 18 грудня 2019 року, тобто у день укладання договору позики відповідач надав позивачеві розписку, якою засвідчив факт прийняття у позику грошові кошти у розмірі 39 981, 00 ( тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) гривні 00 копійок. Таким чином, позивач належним чином виконав умови Договору позики та передав грошові кошти у позику відповідачу. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідно до умов Договору позики від 18 грудня 2019 року виконала частково. Відповідач сплатила борг за Договором позики від 18 грудня 2019 року у розмірі 7 821,00 грн. Так,\~Відповідач не\~виконала зобов`язання\~покладені на\~неї згідно\~Договору позики\~від 18 грудня 2019 року, не повернула у встановлений строк суму боргу у розмірі 22160,00 грн. Так, договором позики від 18 грудня 2019 року було передбачено строк повернення позики - не пізніше 17 січня 2020 року. Однак, Відповідач не здійснила повернення всієї суми позики у визначений Договором позики строк. Договором позики від 18 грудня 2019 року не було визначено розмір процентів від суми позики. Відтак позивач вказує, що на підставі положень ч.1 ст. 536 ЦК України та ч.1 ст.1048 ЦК України, Позивач має право на нарахування процентів за договором позики. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором позики від 18 грудня 2019 року, станом на 12.05.2022 рік утворилась заборгованість у розмірі 32 399,99 грн., яка складається із: -суми боргу у розмірі 22 160,00 грн. -нарахування процентів у розмірі 4073,62 грн. -інфляційного збільшення у розмірі 6 166,37 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності. Станом на 18 квітня \~2023 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Проаналізувавши матеріали справи, оглянувши копію договору позики від 18.12.2019 року та розписки, суд вважає позов про стягнення заборгованості за договором позики від 18.12.2019 року обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 18 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у простій письмовій формі. 18 грудня 2019 року, відповідач надав позивачеві розписку, якою засвідчив факт прийняття у позику грошові кошти у розмірі 39 981, 00 ( тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) гривні 00 копійок. У відповідності до умов п.2.2. Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути позику на протязі 30 календарних днів від дня отримання позики. Розпискою визначено строк, до якого зобов`язання Відповідача має бути виконано у повному обсязі - 17 січня 2020 року. Відповідно до розписки від 18 грудня 2019 року відповідач отримала кошти 18.12.2019 року Як зазначає позивач, відповідач частково сплатила кошти за вказаним договором у сумі 7 821,00 грн. Відповідно до ч.\~1\~ст.202\~ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч.1\~ст.205\~ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмові формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином,\~з метою\~забезпечення зобов`язань\~між Позивачем\~та Відповідачем\~була укладена письмова\~угода -\~договір позики\~від 18.12.2019\~року,\~який був\~власноруч підписаний відповідачем. Суд встановлює, що зазначена угода є договором позики. Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до припису до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до припису ст.1046\~ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових\~коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є підставою і правовою формою регулювання позикових відносин, які передбачають передачу однією стороною у власність іншій стороні грошей або речей, визначених родовими ознаками, під зустрічне зобов`язання повернути їх в майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передову власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до частини 1\~ст.\~1049\~ЦК України, на позичальника\~покладений обов`язок\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості який не спростований стороною відповідача за Договором позики від 18 грудня 2019 року, станом на 12.05.2022 рік утворилась заборгованість у розмірі 32 399,99 грн., яка складається із: -суми боргу у розмірі 22 160,00 грн. -нарахування процентів у розмірі 4073,62 грн. -інфляційного збільшення у розмірі 6 166,37 грн. За змістом\~статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку\~\~загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконавши належним чином, взяті на себе за договором позики від 18.12.2019 року зобов`язання, на вимогу позикодавця повинен сплатити останньому заборгованість за тілом позики у розмірі 22 160,00 грн., проценти у розмірі 4073,62 грн., а також інфляційні витрати 6166,37 грн. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і задовольняє їх. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід також стягнути і судовий збір в розмірі 992,40 гривень, сплачений останнім за подання зазначеної позовної заяви Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved