Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

у лютому 2023 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 10 544,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), посилаючись на те, що товариством було укладено договір добровільного комплексного страхування майна та відповідальності № FO-00578368, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . Вказало, що 08.02.2020 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , що встановлено актом від 10.02.2020 року комісії у складі працівників СП КП «Керуючу компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД-110. На виконання умов договору № FO-00578368 здійснено огляд застрахованого пошкодженого майна, про що складено акт огляду місця події/пошкодження майна та отримано висновок № 1-00/097-1 про розмір матеріального збитку, відповідно до якого розмір матеріального збитку становить 11 044,00 грн. без ПДВ, 13 252,80 грн. з ПДВ. У зв`язку із зазначеними та зібраними матеріалами ПрАТ «Страхова група «ТАС» складено страховий акт № 00206/40/520 від 10.04.2020 року на суму 10 544,00 грн. та здійснено виплату страхувальнику страхового відшкодування. Ухвалою судді від 20.02.2023 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, без повідомлення сторін (а.с. 88). Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Встановлено, що 21.11.2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір добровільного комплексного страхування майна та відповідальності № FO-00578368, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). 08.02.2020 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , що встановлено актом від 10.02.2020 року комісії у складі працівників СП КП «Керуючу компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД-110 (а.с. 10-12). У відповідності до умов договору страхування ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі акту огляду пошкодженого майна, звіту про незалежну оцінку № 1-00/097 від 18.03.2020 року, страхового акту № 00206/40/520 від 10.04.2020 року здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 10 544,00 грн. на рахунок страхувальника (платіжне доручення № 93086 від 13.04.2020 року) (а.с. 6-6, 15-72). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат право вимоги до особи, відповідальних за завдані збитки. Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат право вимоги переходить до осіб, які відповідальні за завдані страхувальнику збитки. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного комплексного страхування майна та відповідальності, ПрАТ «Страхова група «ТАС» набуло права зворотної вимоги до відповідачів у справі. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідност. 322 ЦК Українивласник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже крім права власності, а відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 73-74), існує і так званий тягар власника, яке полягає у необхідності підтримувати своє майно в справному стані, вживати заходів по своєчасному усуненню несправностей. До обов`язків власників квартир належать: використання приміщень житлових будинків за призначенням, забезпечення збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримання правил пожежної безпеки, вжиття заходів по усуненню несправностей у квартирі власними силами або силами підприємств з обслуговування житла. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача сплаченої суми страхового відшкодування. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 684,00 грн. відповідно дост. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved