Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Адвокат Марини В.Г., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Луцкович В.П, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору дарування. Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що рішенням 8 сесії 22 скликання від 28.01.1998 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. 24.07.2020 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований) укладено - договір дарування, згідно якого у власність обдаровуваного перейшов житловий будинок [ADDRESS] . Вказує, що згідно з п. 1.2, 1.3 договору дарування від 24.07.2020 року нерухоме майно - житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, вказаний під літ. «А», складається з: 3 (трьох) житлових кімнат, житловою площею 57.8 кв. м., загальною площею 164.2 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: вхід в підвал - літ. «а», гараж - літ. «б», літня кухня - літ. «в», сарай - літ. «г», вбиральня - літ. «д», огорожа. «№» споруди 1. Вказаний будинок із спорудами, які виступають предметом договору, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер - 2124886300:11:023:0077. Зазначає, що згодом, після укладення зазначеного договору дарування позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] ,та повідомив, що має намір зареєструвати земельну ділянку за собою, на що остання погодилась, однак вирішення питання постійно відкладала з надуманих підстав. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до Холмківської сільської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),- що була йому подарована разом з житловим будинком за кадастровим номером: 2124886300:11:023:0077, площею 0,2500 га. Однак, жодного результату це не дало, так як 14.07.2022 року [PERSON] отримав відмову у зв`язку з забороною безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення такої документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в умовах воєнного стану». Зазначає, що [PERSON] , починаючи від 28.01.1998 року (коли їй було виділено земельну ділянку) до 10.10.2022 року жодних дій щодо приватизації земельної ділянки, отримання державного акту та будь-яких інших дій для реєстрації землі за собою не вчиняла. Поряд з цим, у 2022 році між позивачем та відповідачем 1 - [PERSON] (мати позивача) виникли певні непорозуміння, причиною яких стали заздрощі з боку сестри позивача [PERSON] (відповідач 2), так як остання вирішила заволодіти вищевказаним будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований. Позивач вказує, що в цьому ж році мама (відповідач - 1) переїхала жити до сестри, хоча [PERSON] нікого не виганяв, завжди чекає на її повернення та має намір утримувати останню, що він і робив до цього. Через деякий час вона поверталась до позивача проживати, потім знову до сестри перереїхала. Вказує, що способом для досягнення цієї мети, мати з сестрою визначили - визнання в судовому - порядку недійсним договору дарування від 24.07.2020 року (укладений між позивачем та відповідачем - 1). Нібито дарувальник ( [PERSON] ) вважала, що підписує заповіт, а не договір дарування. Позивач зазначає, що 12.10.2022 року [PERSON] , діючи умисно та свідомо, незаконно зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку за кадастровим номером: 2124886300:11:023:0077, площею 0,2500 га., незважаючи на те, що жодних правових підстав відповідач-1 на це не мала, так як сама ж 24.07.2020 року подарувала вказану земельну ділянку [PERSON] разом з житловим будинком, достовірно знаючи, що після укладання вказаного договору дарування, земельна ділянка має перейти у власність обдаровуваному. З цією метою [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А.. Документом, який слугував підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки з к.н: 2124886300:11:023:0077 за [PERSON] - стало рішення 8 сесії 22 скликання від 28.01.1998 року, яким [PERSON] було виділено зазначену землю для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Вказує, що 14.10.2022 року [PERSON] розділила земельну ділянку за кадастровим номером: 2124886300:11:023:0077 (надалі за текстом земельна ділянка), площею 0,2500 га. на три частини, внаслідок чого утворилися наступні земельні ділянки: кадастровий номер 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га (надалі за текстом земельна ділянка - 1); кадастровий номер 2124886300:11:023:0147, площею 0,001 га (надалі за текстом земельна ділянка - 2); кадастровий номер 2124886300:11:023:0146, площею 0,0374 га (надалі за текстом земельна ділянка - 3). Реєстраційні дії щодо вказаних ділянок проводив державний реєстратор (приватний нотаріус) - [PERSON] на підставі прийнятих ним рішень про державну реєстрацію прав. Позивач зазначає, що такий розподіл зроблено виключно з метою відчужити вказані земельні ділянки іншим особам, та унеможливити для позивача користування та обслуговування будинком. Вказує, що саме так відповідач - 1 і сказала, що переоформить землю на інших осіб, а [PERSON] внаслідок цього не зможе фізично попасти в будинок. Зазначає, що 24.10.2022 року [PERSON] , на підставі договору дарування (серія та номер: 236), відчужила земельну ділянку-1 своїй доньці [PERSON] . Вищевказаний договір дарування посвідчено приватним нотаріусом - Луцович В.П., яка того ж дня провела державну реєстрацію земельної ділянки за відповідачем [PERSON] . Вказує, що даний договір дарування є фіктивним, оскільки укладався між [PERSON] та [PERSON] тільки формально. Насправді, [PERSON] не бажала, щоб подарована земельна ділянка фактично перейшла у власність [PERSON] .. Зазначає, що фактичний перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] є неможливим, так як на такій землі розташований житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який є приватною власністю позивача [PERSON] .. Враховуючи вищенаведене, позивач просить: 1) визнати незаконними та скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана Олександра Анатолійовича: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65112531 від 12.10.2022 року; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65165190 від 18.10.2022 року; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65167397 від 18.10.2022 року; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65166947 від 18.10.2022 року; 2) визнати договір дарування, укладений між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровуваною), серія та номер: 236 від 24.10.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. недійсним внаслідок фіктивності та вчинення з порушенням публічного порядку, з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства (ст.ст.228,234 ЦК України); 3) визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ) право власності на наступні земельні ділянки: кадастровий номер 2124886300:11:023:0077, площею 0,25 га; кадастровий номер 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га; кадастровий номер 2124886300:11:023:0147, площею 0,001 га; кадастровий номер 2124886300:11:023:0146, площею 0,0374 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача через систему «Електронний суд» 19.02.2023 року подав до суду відзив, проте суд не бере його до уваги через недотримання вимог ч. 4 ст. 178, п. 2 ч. 5 ст. 178, п. 2 ч. 1 ст. 191 ЦПК України, оскільки такий, відповідно до квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТІ №85412 та квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТІ №85413 було надіслано тільки [PERSON] та Головному управлінню держгеокадастру у Закарпатській області та не надіслано іншим учасникам справи. Представник Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області подав до суду письмові пояснення, в яких вказує, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно. Вказує, що зважаючи на те, що позивач не заявляє позовну вимогу щодо скасування реєстрації спірних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, то Головне управління є неналежною третьою особою по справі №308/14811/22. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та без участі позивача [PERSON] . Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Ламбурх О.С. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з завершенням 04.04.2023 року стаціонарного лікування та продовження протягом двох тижнів амбулаторного лікування. Оскільки представник відповідача вже декілька разів поспіль звертався з заявою про відкладення розгляду справи, жодних доказів перебування на амбулаторному лікуванні не надав, суд вважає таку поведінку спрямованою на затягування розгляду справи та порушення розумних строків, а тому розглядає справу за його відсутності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статею 14 Конституції України проголошено, що право власності на землю гарантується. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що 24.07.2020 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний) було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Форкош М.М.. Згідно п. 1.1. даного договору Дарувальник передає у власність Обдаровуваного безоплатно належний йому (їй) на праві приватної власності житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.3. даного договору нерухоме майно житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, вказаний під літ. «А», складається з 3 (трьох) житлових кімнат, житловою площею 57,8 кв.м., загальною площею 164.2 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: вхід в підвал літ. «а», гараж літ. «б», літня кухня літ. «в», сарай літ. «г», вбиральня літ. «д», огорожа літ. «№», споруди І. Рішенням 8 сесії 22 скликання від 28.01.1998 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Згідно Витягу з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.10.2022 року, індексний номер витягу 312219974, земельна ділянка з кадастровим номером 2124886300:11:023:0077, площею 0,25 га, належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2020 року, індексний номер витягу 217768849, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі вищезазначеного договору дарування. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.10.2022 року, номер інформаційної довідки 313106164, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.10.2022, [PERSON] є власником таких земельних ділянок: кадастровий номер 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га (дата державної реєстрації 14.10.2022 року); кадастровий номер 2124886300:11:023:0147, площею 0,001 га (дата державної реєстрації 14.10.2022 року); кадастровий номер 2124886300:11:023:0146, площею 0,0374 га (дата державної реєстрації 14.10.2022 року), державним реєстратором яких був приватний нотаріус Селехман Олександр Анатолійович. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.10.2022 року, номер інформаційної довідки 313486272, земельна ділянка з кадастровим номером 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 236, виданий 24.10.2022, посвідчений приватним нотаріусом Луцкович В.П.. Рішенням XVIII сесії VIII скликання Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №1182/VIII-2022 від 14.07.2022 року [PERSON] відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (02.01), кадастровий номер 2124886300:11:023:0077, що розташована в [ADDRESS] у зв`язку з забороною безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в умовах воєнного стану». Також судом досліджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості (в натурі) гр. [PERSON] , площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в [ADDRESS] . Згідно відповіді Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на адвокатський запит від 01.11.2022 року №б/н, відповідно до погосподарської книги №11 на 2011-2015 року с. Сторожниця за адресою: [ADDRESS] обліковане домогосподарство житловий будинок. Рішенням 8 сесії 22 скликання Сторожницької сільської ради від 28.01.1998 року гр. [PERSON] надано земельну ділянку загальною площею 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на адвокатський запит від 16.11.2022 року №б/н в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2124886300:11:023:0077 сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами: 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га, 2124886300:11:023:0146, площею 0,0374 га, 2124886300:11:023:0147, площею 0,001 га. Надалі земельна ділянка з кадастровим номером 2124886300:11:023:0145 поділилась на дві земельні ділянки з кадастровими номерами 2124886300:11:023:0149, площею 0,1233 га та 2124886300:11:023:0148, площею 0,0883 га. Також у відповідь на даний запит надано Технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок загальною площею 0,2116 га гр. [PERSON] 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2124886300:11:023:0145. Згідно договору дарування земельної ділянки від 24.10.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №236, посвідченого приватним нотаріусом Луцович В.П., [PERSON] (дарувальниця) передала у власність безоплатно (подарувала) [PERSON] (обдаровувана) належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку площею 0,2116 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 2124886300:11:023:0145, а [PERSON] (обдаровувана), прийняла у власність (в дар) вказану вище земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Також Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року (справа № 461/2328/16-ц, провадження № 61-42538св18) дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Також, згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею. Таким чином, суд дійшов висновку, що право власності на оспорювані земельні ділянки, а саме земельні ділянки з кадастровим номером 2124886300:11:023:0077, площею 0,25 га; кадастровим номером 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га; кадастровим номером 2124886300:11:023:0147, площею 0,001 га; кадастровим номером 2124886300:11:023:0146, площею 0,0374 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу, [PERSON] , в силу закону у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 24.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Форкош М.М.. Позивач просить визнати незаконними та скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана Олександра Анатолійовича: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65112531 від 12.10.2022 року; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65165190 від 18.10.2022 року; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65167397 від 18.10.2022 року; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65166947 від 18.10.2022 року; визнати договір дарування, укладений між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровуваною), серія та номер: 236 від 24.10.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. недійсним внаслідок фіктивності та вчинення з порушенням публічного порядку, з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства (ст.ст.228,234 ЦК України); визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ) право власності на наступні земельні ділянки: кадастровий номер 2124886300:11:023:0077, площею 0,25 га; кадастровий номер 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га; кадастровий номер 2124886300:11:023:0147, площею 0,001 га; кадастровий номер 2124886300:11:023:0146, площею 0,0374 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року (Справа N 522/1528/15-ц, Провадження N 14-67цс20), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Так, відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі N 48/340 (провадження N 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 911/3594/17 (провадження N 12-234гс18)). Таким чином, державна реєстрація права власності на земельні ділянки з кадастровим номером 2124886300:11:023:0077, площею 0,25 га; кадастровим номером 2124886300:11:023:0145, площею 0,2116 га; кадастровим номером 2124886300:11:023:0147, площею 0,001 га; кадастровим номером 2124886300:11:023:0146, площею 0,0374 га за [PERSON] не є безспірним підтвердженням наявності в неї права власності на дані земельні ділянки. Оскільки право власності на вказані земельні ділянки відповідно до закону належить [PERSON] , то [PERSON] не мала права відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером 2124886300:11:023:0145 [PERSON] шляхом укладення договору дарування від 24.10.2022 року. Проте, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (cправа № 924/1411/20), у оскарженій у касаційному порядку постанові суд апеляційної інстанції вказав, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц вказала, що ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача суперечить позовній вимозі про витребування нерухомого майна. Виходячи з цього в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності слід відмовити. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як зазначено вище, вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки право власності на оспорювані земельні ділянки належить позивачеві на підставі закону, то позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на дані земельні ділянки а також позовні вимоги про визнання договору дарування від 24.10.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним внаслідок фіктивності та вчинення з порушенням публічного порядку, з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства є неефективними способами захисту. Відтак в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 11, 16 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed