Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~Снятинського районного\~суду Івано-Франківської\~області з\~позовною заявою\~доСнятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, загальною площею 0,98 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. Спадкоємцем за померлою відповідно до заповіту є позивач. Дане господарство належало до суспільної групи «робіничий двір», в якому станом на 15.04.1991 проживала [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої згідно із заповітом стала позивачка. Ніхто крім позивача на спадщину не претендує, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме первинна реєстрація права власності на домоволодіння житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та відсутній оригінал державного акту на земельні ділянки. У своїй позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просила суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Стецева Івано-Франківської області. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: земельна ділянка\~№ [NUMBER] \~площею 0,676\~га,\~земельна ділянка\~№ [NUMBER] \~площею 0,138\~га,\~земельна ділянка\~№ [NUMBER] ,\~площею 0,166\~га,\~загальною площею\~0,98\~га,\~що розташовані\~на території\~Снятинської міської\~ради Коломийського\~району Івано-Франківської\~області,\~які належали\~на підставі\~Державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю ІІІ-ІФ\~№ 012449,\~виданого 10\~грудня 2001\~року та\~зареєстрованого в\~Книзі записів\~державних актів\~за №\~1792, [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Стецева Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області Анатійчук В. в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 вересня 2010 року Виконкомом Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 36. Згідно з копією заяви до Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 22.12.2010, [PERSON] , [INFO] , звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 25714385 від 22.12.2010, за № 50513568 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) № 25714319 від 22.12.2010, за № 42224464 зареєстрований заповіт [PERSON] . Відповідно до копії заповіту від 27.10.2000, посвідченого секретарем Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Згідно з довідкою № 150/02-14 від 23.02.2023, виданою державним нотаріусом Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала у с. Стецева Снятинського району Івано-Франківської області, заведена спадкова справа за № 393/2010 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від 22 грудня 2010 року за № 784 [PERSON] , [INFO] , жительки с. Стецева Коломийського району Івано-Франківської області. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Відповідно до акту підсумкової перевірки відповідності збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та готовності об`єкта до експлуатації від 28.11.2011, виданого ДАБІ, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відповідає вимогам проектної документації, вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил. Згідно з довідкою № 51927 від 01.11.2011, виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Коломийським МБТІ перевірено наявність зареєстрованої приватної власності на нерухомість у громадян: приватної власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Згідно з довідкою № 1976 від 14.12.2022, виданою Снятинською міською радою, за відомостями відділу Снятинської міської ради, згідно з записами погосподарської книги № 21 за 1991-1995 роки [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Господарство відноситься до суспільної групи «робітничий двір». З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 012449, виданого 10 грудня 2001 року, вбачається, що [PERSON] належать на праві приватної власності земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,676 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,138 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,166 га, загальною площею 0,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Стецівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1792. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 151/02-31 від 23 лютого 2023 року, державним нотаріусом Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] , [INFO] , жительці с. Стецева Коломийського району Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,98 га, що знаходяться на території Стецівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, у зв`язку з тим, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. Крім того, Державний акт на земельні ділянки, виданий на ім`я « [PERSON] ». В цьому ж державному акті секретарем Стецівської сільської ради здійснено виправлення в прізвищі на « [PERSON] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ на який відсутній та на земельні\~ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності [PERSON] на момент смерті, однак у Державному акті є виправлення. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1236\~ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України земельні спори\~вирішуються судами,\~органами місцевого\~самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті її тітки [PERSON] . Спадщину позивачка прийняла відповідно до вимог закону, оскільки подала у передбачений законом строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак позивачка\~отримала від\~нотаріуса відмову\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину у\~зв`язку з\~тим,\~що у\~неї відсутні\~правовстановлюючі документи\~на спадковий\~житловий будинок.\~Крім того,\~зважаючи,\~щодержавний акт на земельну ділянку виданий на ім`я « [PERSON] » та секретарем Стецівської сільської ради здійснено виправлення на « [PERSON] », позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ці земельні ділянки, а тому позивачка не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку. Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування. Як встановлено\~у судовому\~засіданні спадковий\~житловий будинок,розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «робітничий двір» та відповідно до записів у погосподарській книзі № 21 (особовий рахунок № [NUMBER] ) рахувався за померлою [PERSON] . Після смерті тітки позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем майна останньої за заповітом, зокрема зазначеного вище будинку, стала позивачка [PERSON] , яка відповідно до вимог закону прийняла спадщину за заповітом та має право на спадкування усього майна, яке належало її тітці на момент смерті, але не було оформлено у встановленому законом порядку. Таким чином, позивач має право успадкувати після смерті [PERSON] житловий будинок,розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав до суспільної групи «робітничий двір» та рахувався за [PERSON] на момент її смерті. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] прийняла у\~спадщину земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті своєї тітки [PERSON] , які належали їй за життя, а право власності на них було оформлене відповідно до вимог закону, що підтверджено державним актом на право власності на землю, виданим ще за життя спадкодавця, у якому здійснено виправлення прізвища власника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Проте, дослідивши матеріали справи суд доходить висновку про те, що розбіжність у написанні прізвища заявника у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ІФ № 012449, виданому 10 грудня 2001 року, з іншими документами виданими на ім`я спадкодавця, виникла у зв`язку з помилковим написанням її прізвища та замість належного « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Отже, судом вбачається, що така невідповідність у Державному акті є технічною помилкою і не може впливати на обсяг спадкових прав позивачки, а тому суд вважає, що право власності на земельні ділянки перейшло до спадкоємця [PERSON] за загальними правилами спадкування зі збереженням їх цільового призначення. Ураховуючи викладене\~вище,\~приймаючи до\~уваги у\~сукупності письмові\~докази по\~справі,\~суд вважає\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню позовні\~вимоги\~про визнання\~за [PERSON] \~права власності\~на майно\~в порядку\~спадкування за\~заповітом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved