Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У березні 2023 року представник позивача звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення суду у справі, якою просить стягнути на користь [PERSON] з Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, [PERSON] 20 000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 246, ч.1 ст. 270 ЦПК України, питання про ухвалення додаткового рішення призначено в судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення суду підтримала, просила задовольнити. В судове засідання представник відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської радине з`явився, повідомлявся. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки представником позивача не надано детального опису робіт виконаних адвокатом. Заслухавши виступ представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом з`ясовано, що представником позивача в судовому засіданні від 15.03.2023 року повідомлено щодо надання стороною позивача доказів понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15.03.2023 року позов [PERSON] до Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, [PERSON] про скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, шляхом поновлення відповідних реєстраційних записів та скасування рішення про реєстрацію права власності - задоволено, скасовано рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 46217370 від 29.03.2019 13:54:45, прийняте державним реєстратором Міської ради міста Кропивницького Нікітенко Олександром Володимировичем, на підставі якого скасовано запис на право власності № 11693806, шляхом поновлення запису та скасувати рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 46218062 від 29.03.2019 14:08:54, прийняте державним реєстратором Міської ради міста Кропивницького Нікітенко Олександром Володимировичем, на підставі якого скасовано запис на право власності № 10992427, шляхом поновлення запису. скасовано рішення про державну реєстрацію про право власності 15.09.2020 11:05:54 (з відкриттям розділу), індексний номер: 54104471 від 17.09.2020 11:49:04, прийняте державним реєстратором Синенко Оксаною Іванівною, номер запису про право власності: 38220706, скасовано рішення про державну реєстрацію про право власності 28.01.2021 08:23:40 (з відкриттям закритого розділу) 56406015 від 02.02.2021 09:23:21, прийняте державним реєстратором Нікітенко Олександром Володимировичем, номер запису про право власності: 40365979 та стягнуто з Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради та [PERSON] судовий збір в розмірі по 1 362,00 грн. з кожного. Представником позивача 20.03.2023 року (відправка поштою) подано заяву про ухвалення додаткового рішення суду по вищевказаній цивільній справі щодо стягнення на користь [PERSON] з Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради, [PERSON] 20 000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів від 12.04.2021 року в якому в розділі 3 пункті 3.1. зазначено, що замовник перераховує 20 000,00 грн. за надання правової допомоги та представництво інтересів замовника в Кіровському районному суді м. Кіровограда та Ленінському районному суді м. Кіровограда, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу по якому адвокатом Данилюк Н.В., яка діє в інтересах [PERSON] надала правничу допомогу наступного характеру: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, узгодження правової позиції - 2 000,00 грн., вивчення та правовий аналіз матеріалів справи - 2 000,00 грн., адвокатський запит, підготовка, направлення - 2 000,00 грн., підготовка процесуальних документів, подання позову до Кіровського районного суду м. Кіровограда - 6 000,00 грн., заява про витребування доказів, ознайомлення з відзивом - 4 000,00 грн., участь у судових засіданнях - 4 000,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордера №т/н від 12.04.2021 року де [PERSON] на підставі договору від 12.04.2021 року сплатила суму 20 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 6 ч. 1 ст.1 Закону № 5076-VI, інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Стаття 30 Закону № 5076-V вказує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивач та адвокат Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма «Ромаданова і партнери» Данилюк Н.В. у договорі про надання професійної правничої допомоги від 12.04.2021 року обумовили розмір гонорару в сумі 20 000,00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордера №т/н від 12.04.2021 року підтверджується сплата [PERSON] вказаної суми. Доводи відповідача [PERSON] про те, що вона, як особа з інвалідністю другої групи звільнена від сплати судового збору, в зв`язку з чим судові витрати повинні компенсуватись за рахунок держави, не приймаються судом, оскільки сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові №6-1544цс17від 18.10.2017року. З огляду на викладене, суд, з урахуванням принципу співмірності та враховуючи складність предмету спору, вважає, що стороною позивача доведено понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 20 000,000 грн. Відповідачі не звертались до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Отже, витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими та співмірними зі складністю цієї справи, наданим представником позивача - адвокатом Данилюк Н.В. обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Таким чином, враховуючи, що судом позов [PERSON] задоволено, тому заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved