Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2022 року. Вказує, що на момент пред`явлення позовної заяви, відповідно до відомостей реєстру територіальної громади, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , станом на 19.10.2022 року зареєстровано особу - [PERSON] , [INFO] що підтверджується довідкою про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради №4019/13-21 від 19.10.2022 року. Зазначає, що у родинних відносинах із відповідачем він не перебуває. Стверджує, що відповідач [PERSON] є одним із продавців квартири [ADDRESS] , яку було ним придбано згідно із договором купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2022 року. Згідно з п.п.4.1.2.5. Договору купівлі-продажу квартири відповідач зобов`язався до 09 вересня 2022 року здійснити всі реєстраційні дії щодо зняття себе з реєстраційного обліку за місцем проживання у квартирі та звільнити квартиру. Однак, відповідач звільнивши вищезазначену квартиру, у порушення умов договору купівлі-продажу, з реєстраційного обліку не знявся, не з`являється за місцем своєї реєстрації та на зв`язок не виходить. Пояснює, що реєстрація місця проживання відповідача у його квартирі перешкоджає йому реалізувати своє право власності у повній мірі, порушує його право на вільне розпорядження своєю власністю та створює йому перешкоди в користуванні житловою площею, оскільки тягне за собою додаткові витрати на сплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації відповідача (прибудинкова територія та квартплата розраховується відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі), неможливості скористатися житловою субсидією по оплаті комунальних послуг (оскільки береться до уваги дохід усіх зареєстрованих в квартирі) та незручності у випадку продажі квартири. Будь-якої участі у витратах на утримання квартири та будинку відповідач не бере. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з продажем вищезазначеної квартири з обов`язком знятися з реєстраційного обліку. Крім того, він не проживає в квартирі, не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому він як власник житла, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки реєстрація відповідача у квартирі, що на даний час належить йому на праві власності, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить провести судовий розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги позивача та розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За приписами ч. ч. 1, 2, 8\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є в цілому власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2022, укладеного між позивачем (покупець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці), посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Колотухою Л.С. за реєстровим № 1778. Даний факт також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 309448124 від 09.09.2022 року та копією акту прийому-передачі квартири. У квартирі за вказаною адресою значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 19.10.2022 № 4019/13-21. Відповідно до заяви [PERSON] від 29.12.2022, останній просить задовольнити вимоги позивача та визнати його таким, що втратив право користування квартирою кв. [ADDRESS] . Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 71 ЖК України визначено, що право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Як встановлено судом, реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу, є перешкодою їй для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, і таке становище порушує конституційні права позивача. Беручи до уваги наведені обставин, оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача та співвласником квартири, у належній позивачу квартирі не проживає більше одного року, правових підстав для користування цим майном не має, а також з урахуванням визнання позивачем позову, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої\~статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 496,20 грн. судового збору (50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 496,20 грн. судового збору за вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved