Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~своїх вимог\~заявниця зазначила,\~що зсічня\~2023\~року [PERSON] ,\~будучи тіткою\~ [PERSON] ,\~проживає разом\~із нею\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Будинок за вказаною адресою належить на праві власності матері заявниці [PERSON] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 163119446 від 11 квітня 2019 року. [PERSON] вселилася у вказане житло з дозволу матері заявниці власника будинку [PERSON] , бабусі та дідуся заявниці, які там проживали. Останні на даний час перебувають за кордоном. Під час спільного проживання [PERSON] з тіткою [PERSON] , остання поводить себе неадекватно, висловлюється на адресу заявниці нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, випрошує гроші, погрожує знищенням майна та безпосередньо здійснює знищення майна в будинку за місцем спільного проживання. [PERSON] перебуває у постійній тривозі та напрузі. Кімнату в будинку, яку займає заявниця, остання вимушена тримати постійно замкненою, проте й це не позбавляє їй від «надмірної уваги» її тітки, яка ще й до того зловживає алкогольними напоями та, на думку заявниці, наркотичними засобами. Такі дії [PERSON] носять постійний характер. На даний час, у зв`язку із діями своєї тітки, [PERSON] вимушена перебувати поза межами місця свого постійного проживання. [PERSON] будинок перетворила на притон безхатьків, в приміщенні антисанітарія та сморід, що унеможливлює користування будинком членами сім`ї власника, а саме заявницею, що є для неї місцем її проживання. Відповідно до Постанови Тернопільського міськрайонного суду віл 17 лютого 2023 року (справа № 607/903/23) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн в дохід держави. Крім того, як вбачається із відповіді на запит про інформацію № Ш13зі від 12 квітня 2023 року, у поліції зафіксовані факти протиправних дій кривдника [PERSON] вчиненні нею за адресою: [ADDRESS] . Наслідком вказаних дій 12 січня 2023 року стало пошкодження вікон будинку за місцем фактичного проживання заявника, про що складено протокол № 548305 про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ст. 1732 КУпАП; та за №6463 08 березня 2023 року надійшло звернення від [PERSON] про те, що по [ADDRESS] потрібна допомога поліції, за результатами розгляду складено адміністративний протокол № 980356 за ст. 173 КУпАП. Так, відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду від 27 березня 2023 року (справа № 607/5561/23), з огляду на те, що [PERSON] , знаходячись в громадському місці, а саме по [ADDRESS] голосно висловлювалась нецензурною лайкою, образливо чіплялася до громадян, пошкодила лічильник електроенергії в будинку, скло у вікні будинку, де проживає заявник та автомобілі» «Тойота», який належить батьку заявниці, останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. 12 січня 2022 року відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА №255690, з тих підстав, що остання ображала заявника нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою. 02 квітни 2023 року до ЄРДР за № 12023211040000809 внесено відомості про кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом повідомлення [PERSON] про те, що в період часу із 24 березня 2023 року по 01 квітня 2023 року під час введення воєнного стану в державі [PERSON] , перебуваючи у приміщенні будинку [ADDRESS] , вибивши скло в дверях таємно викрала із кімнати срібні сережки, ноутбук торгівельної марки «Асус» та портативну колонку, чим спричинила [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 9 500 грн. Відтак, заявниця [PERSON] є особою, яка зазнала домашнього насильства, а саме насильства психологічного та економічного характеру. Тому, з метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці, з огляду на сам вид насильства (психологічне та економічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливих тяжких наслідків його вчинення, до кривдника [PERSON] необхідно, застосувати обмежувальний припис у вигляді: заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з заявницею: заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) заявниці. Ухвалою судді від 14 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Тернопільське районне управління поліції ГУНП в Тернопільській області про видачу обмежувального припису. Постановлено розгляд справи проводити з в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в поданій нею заяві, просила заяву задовольнити в повному обсязі. Заінтересовані особи\~ [PERSON] \~та представник\~Тернопільського районного\~управління поліції\~ГУНП в\~Тернопільській області\~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~однак про\~день та\~час слухання\~справи повідомлені\~належним чином, через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання, що відповідає змісту ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Отож, неявка заінтересованих осіб чи їх представників не перешкоджає вирішенню заяви про видачу обмежувального припису. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що заявниці приходиться батьком, а [PERSON] є рідною сестрою його дружини. Остання постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , однак наприкінці грудня 2022 року посварилася з чоловіком та у зв`язку з приїздом батьків дружини і з дозволу власника перейшла тимчасово проживати в будинок за адресою [ADDRESS] . Поведінки [PERSON] її батьки не стерпіли, а тому 05 січня 2023 року повернулися до Польщі, а тому в будинку залишилися проживати сестра дружини і дочка свідка, якій він облаштував окрему кімнату. Через деякий час до нього зателефонувала дочка [PERSON] та повідомила, що [PERSON] вимагає в неї гроші, а тому свідок приїхав до них та заспокоїв сестру дружини словесно. Проте такі дії [PERSON] невдовзі повторилися, працівники поліції склали на неї протокол та припис. Це все тягнулося до часу, поки [PERSON] не вибила вікно в будинку за адресою [ADDRESS] , де були також поміняні замки, що потягнуло повторне вибиття склопакета та проживання з сестрою дружини за вказаною адресою безхатьків. Через такі дії [PERSON] не може проживати за вже сказаною адресою та тимчасово мешкає у квартирі свідка за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] викрала з кімнати дочки прикраси та ноутбук, який здала в ломбард. Коли автомобіль свідка перебував біля будинку по [ADDRESS] , [PERSON] зламала на його автомобілі щітку склоочисника, за що працівники поліції склали на неї протокол за хуліганські дії. Така неадекватна поведінка, на думку [PERSON] , є наслідком вживання останньою наркотиків, оскільки її чоловік також їх вживає, але добровільно лікуватися сестра дружини не бажає, центр, в якому перебувала з метою лікування, вона покинула. Свідок боїться за життя своєї дочки [PERSON] , яка подала заяву про видачу обмежувального припису. [PERSON] не зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак має реєстрацію за адресою [ADDRESS] , яка не є дійсною. Заслухавши пояснення заявника, покази свідка дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 163119446 від 11 квітня 2019 року, житловий будинок по [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . За вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї племінниці [PERSON] , що мало місце 12 січня 2023 року близько 19.00 год., [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, що слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2023 року у справі № 607/903/23. Також 12 січня 2023 року відносно [PERSON] працівниками поліції було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 255690. Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023211040000809 02 квітня 2023 року, внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом повідомлення [PERSON] про те, що в період часу із 24 березня 2023 року по 01 квітня 2023 року під час введення воєнного стану в державі [PERSON] , перебуваючи у приміщенні будинку [ADDRESS] , вибивши скло в дверях таємно викрала із кімнати срібні сережки, ноутбук торгівельної марки «Аsus» та портативну колонку, чим спричинила [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 9500 грн. За змістом відповіді Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області № Ш13зі від 12 квітня 2023 року, у поліції в період часу з 01 січня 2023 року надходили звернення громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, 12 січня 2023 року надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що сестра [PERSON] пошкодила вікна в будинку за адресою [ADDRESS] , про що складено протокол №548305 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1732 КУпАП; 08 березня 2023 року надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що по [ADDRESS] , потрібна допомога поліції, за результатами розгляду складено адміністративний протокол №980356 за ст. 173 КУпАП; 10 березня 2023 року надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що по [ADDRESS] в нічний час доби невідома особа пошкодила в будинку вікно та замок вхідних дверей, за результатами розгляду складено адміністративний протокол № 980357 за ст. 173 КУпАП. Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2023 року у справі № 607/5561/23, з огляду на те, що [PERSON] знаходячись в громадському місці, а саме по [ADDRESS] 19 березня 2023 року о 07.00 год., 08 березня 2023 року о 12.30 год., 10 березня 2023 року о 12.20 год. голосно висловлювалась нецензурною лайкою, образливо чіплялася до громадян, пошкодила лічильник електроенергії в будинку, скло у вікні будинку та автомобіль «Тойота», останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3502 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будьякому його прояві. Основним нормативноправовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційноправові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Звертаючись до суду, [PERSON] обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно [PERSON] нормами статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відтак, суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи в сукупності із показами свідка встановив, що [PERSON] , яка заявниці приходиться тіткою, оскільки є рідною сестрою її мами [PERSON] , з дозволу останньої тимчасово проживає за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживала заявниця, однак через вчинення [PERSON] стосовно племінниці дій, які суд оцінив як домашнє насильство психологічного характеру (постанова у справі № 607/903/23), [PERSON] тимчасово проживає з батьками. [PERSON] за період спільного проживання із заявницею неодноразово вчиняла хуліганські дії за адресою [ADDRESS] , що зафіксовано у постанові в справі №607/5561/23, а також крадіжку речей [PERSON] за цією ж адресою, про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вказані дії [PERSON] охоплюються такими ознаками психологічного та економічного насильства як словесні образи, погрози та умисне позбавлення майна (срібні сережки, ноутбук торгівельної марки «Аsus», портативна колонка), що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку. Відтак, [PERSON] , як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки звернення її до поліції, ігнорування [PERSON] спеціального заходу протидії домашньому насильству, рішень суду про притягнення її до відповідальності за ст. ст. 1732, 173 КУпАП, повторюваність вчинення нею протиправних дій щодо [PERSON] , дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником стосовно заявниці психологічного та економічного насильства, що може спричинити настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи та доказами, Тривалість протиправної поведінки [PERSON] щодо [PERSON] є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Слід видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , адреса зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] , на строк 6 місяців, яким встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 7681, 133, 141, 259, 263265, 268, 273, 3506, 352355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved