Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

07.02.2023 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягується на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2006 року у справі № 2-776/11, з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 300 (трьохсот) гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування цих вимог зазначила, що раніше перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого у них народилась спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2006 року у справі № 2-776/11, були стягненні судом аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (трьохсот) гривень щомісячно. Після ухвалення цього рішення, відбулись зміни до СК України, згідно яких змінено мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим просить змінити розмір аліментів, встановлений попереднім судовим рішенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.06.2010 року виконавчим комітетом Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області; рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 23.08.2011 року у справі № 2-501/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.01.2017 року Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2006 року у справі № 2-776/11 за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в сумі 300 (трьохсот) гривень щомісячно, починаючи з 21.09.2011 року та до досягнення нею повноліття. За статтею\~51 Конституції України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічна норма закріплена у\~статті 180 СК України. Частиною 1\~статті 181 СК України\~визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз.1 ч.3\~ст.181 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17\~Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховною Радою України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом частини 1 статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, згідно з\~статтею 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 23 постанови Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до\~статті 192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наведених норм права, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, що стягується на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2006 року у справі № 2-776/11, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 300 (трьохсот) гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. За п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесят трьох) грн. 60коп.

Outcome: approved