Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вони з відповідачкою проживали в шлюбі з 05.10.1996 року, зареєстрованому у відділі РАЦСу Хустської РДА за актовим записом №155. У даному шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Двоє з дітей досягли повнолітнього віку, донька [PERSON] є неповнолітньою.\~ Позивач у своїй заяві зазначив, що шлюбні відносини з відповідачкою припинилися, між ними відсутній будь-який спільний інтерес у житті тому, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Після припинення шлюбу відповідачка виїхала за межі України, де проживає по теперішній час. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та просив не надавати їм строку на примирення. Питання про зміну прізвища позивач не ставив. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] подав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності позивача, без його участі та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному сайті судової влади Хустського районного суду від 17.03.2023 року, однак про причини неявки відповідачка суду не повідомляла та відзиву на позов не подавала. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 05.10.1996 року, зареєстрованому у відділі РАЦСу Хустської РДА за актовим записом №155. У даному шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Двоє з дітей досягли повнолітнього віку, донька [PERSON] є неповнолітньою. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони припинили свої фактичні шлюбні відносини через відсутність між ними взаємного порозуміння, різні погляди на шлюб та сімейні цінності. З наведених позивачем у позовній заяві обставин вбачається, що між ними виникали постійні непорозуміння, внаслідок яких їхні взаємовідносин погіршувалися та привели до припинення між сторонами шлюбних відносин. За наданими до позовної заяви доказами судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи фактично не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, разом не проживають і шлюб між ними існує формально. Позивач в поданій до суду позовній заяві висловив своє небажання зберегти шлюб між ними, категорично наполягає на його розірванні, оскільки такий суперечить його інтересам. Від відповідачки жодних заяв або відзиву на позов до матеріалів справи не подавалося. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved