Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

24.03.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 07.09.2004 року Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №07, а також просить залишити проживати малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу із ним - батьком [PERSON] , на його утриманні, мотивуючи тим, що вони з відповідачем проживали спільно до кінця 2022 року, спільне життя у них не склалося, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, майже рік проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, спроби примиритися не дали бажаних результатів, відповідач [PERSON] покинула сім`ю через постійні сварки та на даний час проживає у своїх батьків в с.Виноградівка Болградського району Одеської області. Дочка залишилася проживати разом з ним та перебуває на його утриманні, в його квартирі є всі необхідні умови для комфортного проживання дочки: окрема кімната, дитячі меблі. Крім того, дочка навчається в м. Одеса у 2 класі Одеської загальноосвітньої школи № 61 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сім`я розпалася та існує формально, тому він прийшов до висновку про неможливість збереження шлюбу, але від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , тому він змушений звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засідання на розірванні шлюбу та залишенні малолітньої дочки після розірвання шлюбу з ним та на його утриманні наполягав та просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, та не заперечувала проти їх задоволення, також погодилася з вимогою щодо залишення дочки після реєстрації розірвання шлюбу з батьком (позивачем по справі), оскільки саме за місцем проживання батька в м. Одесі, дитина має кращі умови для розвитку. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2004 року, який зареєстровано Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Після реєстрації шлюбу дружина не змінювала свого прізвища, але 08 листопада 2005 року вона звернулася до відділу реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області для зміни свого прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що було зроблено відповідний актовий запис №28 та на його підставі видано свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] від 08 листопада 2005 року (а.с.10). В період шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, на підставі актового запису №7833 (а.с.11). Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб не бажають. Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що сторони однією сім`єю проживати не бажають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Щодо вимоги про залишення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст.160 СК України). Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років її місце проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною. Вирішуючи заяву позивача про залишення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Зважаючи на той факт, що сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дочки разом з батьком, суд вважає за доцільне визначити місце її проживання, як зазначено у прохальній частині позову. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, в той час коли сторони мають різні місця проживання, а саме мати зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , в той час як батько зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Окрім цього в квартирі разом з батьком зареєстрована дочка сторін [PERSON] , що підтверджується довідкою департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих осіб № Л7-45881-ф/л (а.с.12). Більш того, відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти залишення дочки після розірвання шлюбу разом з батьком. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дочку слід залишити із позивачем.

Outcome: approved