Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що згідно судового наказу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року з нього були стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 листопада 2022 року. Відповідач при подачі заяви до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину не зазначила його матеріальний стан. Крім того, відповідач не зазначила місце своєї роботи та розмір заробітної плати. 03.05.2012 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровськ він був засуджений за ч.2 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України, строком на 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язанні з матеріальною відповідальністю і займати посади, пов`язанні з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях строком на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2012р. вирок від 03.05.2012 року Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська - змінено, зменшено покарання за ч.2 ст.27, ч.5 чг. 191 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язанні з матеріальною відповідальністю і займати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях строком на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна. Тому з 2015 року він офіційно ніде не працюю, ніяких доходів не маю. Державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Серженко Л.К. було відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу №211/4708/22 виданий 21.12.2022 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та з нього стягують аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з середньої заробітної плати по регіону, що становить 3910грн. на дитину відповідного віку. Така сума для нього є непосильною. На сьогодні, він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Він не може знайти самостійно роботу, оскільки роботодавці відмовляють йому в працевлаштуванні в зв`язку з судимістю. З 14 лютого 2023 перебуває на обліку як безробітній в Криворізькому МЦЗ, виплат поки що не отримує. Просив суд зменшити розмір аліментів, з частини на 1/8 частину від свого доходу на утримання сина [PERSON] , [INFO] . 20.03.2023 року від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Зазначила, що фактично єдиною підставою, на яку посилається позивач, є той факт, що він має судимість та за вироком суду був позбавлений права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю і займати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на всіх підприємствах, установах та організаціях строком на 3 роки. Та, що, начебто, з цієї підстави він не може знайти собі роботу. Довідка про наявність або відсутність судимості при працевлаштуванні може бути витребувана лише у випадках, передбачених Законодавством України. При прийнятті на роботу забороняється вимагати документи, подання яких не передбачено законодавством. Відповідно до ч.І ст.22 Кодексу законів про працю України забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. Згідно з ч.2 ст.24 КЗпП, при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Відповідно до ст.25 КЗпП, при укладенні трудового договору забороняється вимагати від осіб, які поступають на роботу, відомості про їх партійну і національну приналежність, походження, реєстрацію місця проживання чи перебування та документи, подання яких не передбачено законодавством. Згідно з ст.12 Закону України «Про державну службу», не можуть бути обраними або призначеними на посаду в державному органі та його апараті особи, які мають не зняту або не погашену судимість за вчинення злочину. Відповідно до п. З ч. 6 ст. 27 Закону України «Про прокуратуру», не може бути призначена на посаду прокурора особа, яка: має незняту чи непогашену судимість. Згідно з п. 4 ч.І ст. 23 Закону України «Про державну таємницю» допуск до державної таємниці не надається у разі: наявності у громадянина судимості за тяжкі або особливо тяжкі злочини, не погашеної чи не знятої в установленому порядку. Наведені приклади, коли наявність судимості перешкоджає працевлаштуванню, не є вичерпними. Законодавство може містити відповідні обмеження у зайнятості при наявності судимості (наприклад, адвокати, нотаріуси тощо). Тобто, довідку про наявність (відсутність) судимості можна включати до обов`язкового переліку документів, необхідних під час прийняття на роботу, лише у разі, коли згідно з законом на відповідну посаду не може бути прийнята особа, яка має судимість (державні службовці, прокурори тощо). [PERSON] має середню технічну освіту та вищу освіту за спеціальністю «менеджмент організацій та адміністрування». Але, стажу роботи немає ні за одною із спеціальностей. Але, при бажанні працювати, на ринку праці дуже великий перелік професій за якими можна працювати до погашення або зняття судимості. Позивач зазначає в позові, що він був засуджений вироком суду та відбув покарання. Та, що він не може знайти самостійно роботу, оскільки роботодавці відмовляють йому в працевлаштуванні в зв`язку з його судимістю. Будь-яких доказів, що він звертався з питаннями працевлаштування в які-небудь організації позивач не надає, а саме: коли він звертався, до якого товариства (підприємства, установи чи організації), на яку посаду він претендував, коли, ким та з яких мотивів йому було відмовлено. Також позивач не зазначає, чому він з 2015 року з питань працевлаштування не звертався до центру зайнятості. Вважаю, що копія трудової книжки позивача, як наданий доказ як раз і підтверджує, що позивач не мав будь-якого бажання працювати, а не той факт, що він не може знайти роботу. Щодо факту наявності додатково покарання за вироком суду у вигляді заборони обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю і займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на всіх підприємствах, установах та організаціях строком на 3 роки, вважаю за необхідне зазначити наступне. Цей строк був встановлений з 02 квітня 2014 року по 02 квітня 2017 року, та він давно сплив. Тому це обмеження у вигляді додаткового покарання з 02 квітня 2017 року не діє і позивачу ніяким чином не заважало працювати, виходячи зі своєї освіти та професійних навичок. Вважає, що звернення позивача з позовом про зменшення розміру аліментів, направлено на уникнення виконання своїх батьківських обов`язків. Вона, як мати, докладає максимум зусиль, щоб забезпечити сину [PERSON] якісне харчування, вітаміни, предмети повсякденного та демісезонного одягу та гігієни. [PERSON] зараз 8 років та він навчається у 2-му класі. З метою покращення його знань, [PERSON] займається додатково з репетиторами з англійської, української мови та математики. Крім того вона повністю забезпечую все необхідне шкільне приладдя та спеціалізовані друковані зошити, які є обов`язковими по шкільній програмі, для навчання нашого сина. Зменшення розміру аліментів без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітньої дитини, та суперечитиме її інтересам. Належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а факт його судимості в минулому не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі судового наказу виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2022 року з з [PERSON] , на користь матері [PERSON] , стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30 листопада 2022 року до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 7). 06.01.2023 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 70671721 на виконання судового наказу № 211/4708/22 виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2022 року ( а.с. 11). Станом на 15.02.2023 року [PERSON] зареєстрований як безробітній в Криворізькій філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості. Статус безробітного надано з 14.02.2023 року ( а.с. 13). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки 03.05.2012 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровськ він був засуджений за ч.2 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України, строком на 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язанні з матеріальною відповідальністю і займати посади, пов`язанні з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях строком на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2012р. вирок від 03.05.2012 року Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська - змінено, зменшено покарання за ч.2 ст.27, ч.5 чг. 191 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язанні з матеріальною відповідальністю і займати посади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях строком на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна. Тому з 2015 року він офіційно ніде не працюю, ніяких доходів не маю. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, в той же час не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов?язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб?єктивних прав та обов?язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 03 липня 2018 року N 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі N 632/580/17 та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі N 682/3112/18. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Такі висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №524/7388/17, від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18, від 05 лютого 2020 року у справі №664/252/19-ц, від 13 лютого 2020 року у справі №466/4009/18, від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зміна матеріального стану позивача, а саме наявність судимості, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року по справі №681/15/21, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21). [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Сукупний розмір аліментів, який стягується на дитину з позивача не перевищує розмір визначений ч. 4 ст. 161 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2022, тому йому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed