Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

06.02.2023 представник позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту і процентів за кредитним договором №230 к-смп від 05.10.2007 року у сумі 7603,68 грн. та судові витрати 2648,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що 05.10.2007 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» в особі Полтавської філії Відкритого акціонерного товариства акціонерного баку «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір №230 к-смп про надання кредиту в сумі 20000,00 грн. на строк з 05.10.2007 року по 01.10.2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 17,9% річних. Банк зобов`язувався на залишок простроченої заборгованості за кредитом процент нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1 збільшеної на 1 процент починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п.п. 3.1.10 кредитного договору). 23.06.2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області ухвалено рішення по справі №2-770/2009, яким стягнуто з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість по кредиту на загальну суму 13687,42 грн. та судові витрати 386.87 грн. Вказане рішення суду відповідачем у строки, встановлені для добровільного виконання , виконане не було. І наразі рішення суду перебуває на виконанні в органах виконавчої служби. Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 7603,68 грн., з яких заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та проценти за рішенням суду (3% річних) за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року (включно) становить 2036,24 грн.; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 (включно) становить 5567,44 грн. Просив позов задовольнити. Ухвалою від 07.02.2023 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві просив повести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що твердження позивача про те, що 23.06.2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області ухвалено рішення по справі №2-770/2009, яким стягнуто з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість по кредиту на загальну суму 13687,42 грн. та судові витрати 386,87 грн. і що вказане рішення суду наразі перебуває на виконанні у органах виконавчої служби, що підтверджується інформацією про виконавче провадження від 16.01.2023 ВП 66333813 та ВП 66333636 не відповідає дійсності. Зазначив, що по вказаним виконавчим провадженням здійснюється примусове виконання виконавчого листа від 02.03.2012 виданого по іншій справі №2-1093/2011 і сума стягнення в ньому інша, ніж зазначена у рішенні по справі №2-770/2009. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.06.2009 по справі №2-770/2009 не може перебувати на виконанні в органах виконавчої служби, оскільки ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.09.2021 у справі №2-770/2009 в задоволені заяви ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. Вказана ухвала постановою Полтавського апеляційного суд від 09.12.2021 залишена без змін. Представник відповідача, адвокат Сидоренко Ю.В. в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі відповідача. Позов не визнали у повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні з підстав вказаних у відзиві на позов. Посилаючись на ст. 266 ЦК України, вважав, що зі спливом позовної давності до основної вимоги, сплила позовна давність і до додаткової вимоги, такій як інфляційні витратити на 3% річних. Втративши право на стягнення у судовому порядку заборгованості за кредитом, позивач відповідно втратив право на стягнення інфляційних витрат та 3% річних на заборгованість якої більше не існує. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Встановлено, що 05 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками Відкритого акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір №230 к-смп про надання кредиту в сумі 20000,00 гривень на строк з 05 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2010 року зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 17,9% річних (а.с.5-7). 23 червня 2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області ухвалене рішення по справі №2-770/2009 про задоволення позовних вимог банку, а саме стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту на загальну суму 13687,42 грн та судові витрати 386,87 грн, а всього 14074,29 грн. (а.с.8). Згідно витягів з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні перебувають по ВП 66333636 виконавчий лист від 02.03.2012 №2-1093/2011 про стягнення з [PERSON] 201,15 грн. судових витрат, а також ВП №66333813 виконавчий лист від 02.03.2012 №2-1093/2011 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість згідно кредитного договору №230 к-смп від 05.10.2007 року в сумі 14541,76 грн., що складається з 4879,14 грн. заборгованості за процентами, 9662,62 грн. заборгованості по пені (а.с.11-12). Ухвалою від 28.09.2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було відмовлено у задоволені заяви Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі №2-770 виданого 04.08.2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14074,29 грн. Постановою Полтавського апеляційного суду від 09.12.2021 року дану ухвалу було залишено без змін (а.с.48-53 ) При системному аналізі ст.ст.599, 600, 604, 607 ЦК України слід дійти висновків, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору позики та не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, де кредитор має право на отримання від боржника процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання. Однак, позивач, як на підставу обґрунтування своїх вимог посилається на рішення суду від 23.06.2009 року, яким з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість по кредиту на загальну сум 13687, 42 грн та судові витрати 386,87 грн. Виконавчий лист по даному рішенню не перебуває на виконанні, оскільки був повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, а у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа було відмовлено. Як встановлено матеріалами справи на виконанні у приватного виконавця Скрипника В.Л перебуває рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області по справі № 2-1093/11 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість згідно кредитного договору №230 к-смп від 05.10.2007 року в сумі 14541,76 грн., що складається з 4879,14 грн. заборгованості за процентами, 9662,62 грн. заборгованості по пені. Проте, вказане рішення суду не є основним (первісним) рішенням суду про задоволення вимог кредитора, яке будучи невиконаним боржником надавало б позивачу (кредитору) право на звернення до суду про стягнення з відповідача 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту і процентів за кредитним договором. Тобто позивач, як на підставу задоволення своїх вимог посилається на рішення суду, яке не є основним рішенням про задоволення його вимог, як кредитора, а є лише похідним від основного рішення та не встановлює підстав для задоволення вимог позивача за вказаним позовом. Викладене позбавляє суд можливості належно застосувати до спірних правовідносин положення ст.625 ЦК України та здійснити аналіз розрахунків за вимогами позивача і з`ясувати початок та закінчення періодів для їх проведення та базову суму (тіло боргу за основним рішенням суду) на яку слід здійснити такі розрахунки за вимогами позивача. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями\~ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати стягненню із відповідачів не підлягають, а покладаються на позивача.

Outcome: dismissed