Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки укладений 15.07.2015 року та Додаткову угоду від 29.09.2016 року між нею і Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» (код ЄДРПОУ 31165007) щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 12,26 га, кадастровий номер земельної ділянки - 5123555100:01:004:0065; стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» заборгованість по орендній платі в сумі 32904 грн. 82 коп., а також судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» (код ЄДРПОУ 31165007) договір оренди земельної ділянки, в частині виплати орендної плати не виконує належним чином, орендну плату за період 2020-2022 р.р. не сплачує, що й зумовило звернення позивача до суду з відповідним позовом. (а.с. 4-7) 19.10.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче засідання по справі. (а.с. 29) 11.01.2023 року ухвалою суду було витребувано у відповідача копію договору оренди землі від 15.07.2015 року. (а.с.74) Відповідачем ухвала про витребування доказів не виконана. 22.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 квітня 2023 року. (а.с. 87) Позивач і її представник, адвокат Павлова Г.М., у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Павлова Г.М. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідач про дату, час і місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повідомлень, засобами поштового зв`язку, за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . На адресу суду повернулися конверти з поштовим повідомлення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, Рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних про повернення до суду судового повідомлення на ім`я відповідача з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що за нормами Правил надання послуг поштового зв`язку здійснюється за відсутності осіб. Відповідно до частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач, третя особа або свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Відповідно до роз`яснення Державної судової адміністрації України від 24.01.2018 року за №10-2141/18 про розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Повідомлення відповідача, про дату, час і місце слухання справи, було здійснено шляхом розміщення на офіційному сайті Миколаївського районного суду Одеської області у розділі, у якому розміщуються оголошення про виклик учасників судових засідань до суду. Згідно з частиною п`ятою статті 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 червня 2022 року у справі № 761/21436/20 і постанові від 07.07.2022 року за № 120/4298/21. Додатково повідомлення відповідача, про дату, час і місце слухання справи, було здійснено шляхом направлення судових повістокі повідомлень на електронну адресу відповідача - [INFO] , яка міститься в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро», про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема: шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем юридичної особи, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також шляхом направлення судових повістокі повідомлень на офіційну електронну адресу відповідача. Відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Витребуваний ухвалою суду копія договору оренди землі від 15.07.2015 року суду не надав. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог і наданих жоказів. Судом встановлено, що згідно рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року (справа № 508/415/20), виділено [PERSON] у приватну власність в натурі 7/8 частку земельної ділянки, яка складає 12,2586 га, в межах точок кадастрових координат, що відповідає розміру належної їй частки у спільній частковій власності із земельної ділянки площею 14,01 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5123555100:01:004:0065, яка розташована на території Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області та визнано за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку площею 12,2586 га, що утворилась у результаті виділу. Право спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] на земельну ділянку площею 14,01 га., кадастровий номер земельної ділянки 5123555100:01:004:0065, припинено. (а.с. 14-17, 18) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2022 року вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5123555100:01:004:0794. (а.с. 11) Вищевказану земельну ділянку позивач згідно договору оренди землі укладеного 15.07.2015 року та Додаткової угоди від 29.09.2016 року передала в строкове платне користування (оренда) Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» строком на 10 (десять) років. (а.с. 8-9, 10) Проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно іншого речового права 24.11.2016 року. Номер запису про інше речове право 17738151. (а.с. 10) Відповідно до п. 9 Додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі коштів через касу підприємства або перерахування на банківську картку/рахунок Орендодавця, у розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. За згодою сторін розрахунок може бути проведено у натуральній формі або у відробітковому вигляді. Відповідно до п. 11 Додатвової угоди, орендна плата сплачується з 01 серпня по 31 грудня року, за який вноситься орендна плата. Відповідно до п. 14 Додаткової угоди, невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотку несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 28 Додаткової угоди, Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п. 38 Додаткової угоди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою, або рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок грубого невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 5 Додаткової угоди, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 339315,27 грн. (а.с. 8-9) Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 24 Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до частини першої статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 Земельного Кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд. Зазначеними нормами матеріального права визначено, що систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, необхідно виходити з того, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом, або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо виплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, і не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика Верховного Суду. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати, не має правового значення для вирішення цього спору. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання. Частиною першою статті 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Укладаючи Договір оренди та додаткову угоду до Договору оренди землі від 15.07.2015 року, позивач та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі коштів через касу підприємства або перерахування на банківську картку/рахунок орендодавця у розмірі не менше 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. За згодою сторін розрахунок може бути проведено у натуральній або відробітковому вигляді. Орендна плата сплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня поточного року, за який вноситься орендна плата (п. 11 Додаткової угоди від 29.09.2016 року до Договору оренди землі від 15.07.2015 року (а.с.8-9). Але відповідач не надав відповідних доказів, які б підтверджували сплату ним орендної плати згідно умов Договору. Відповідачем не доведено належними доказами, що позивач отримував кошти. Також, відповідач не скористався іншими встановленими законодавством способами щодо належного виконання ним взятих на себе обов`язків зі сплати орендних платежів. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання Договору оренди та Додаткової угоди укладений між нею і СТОВ «ІНТЕР-АГРО підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення орендної плати, суд зазначає наступне. Згідно Додаткової угоди сторонами визначено розмір орендної плати на рівні не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування (п. 9 Додаткової угоди), умовами договору визначено також розмір нормативно грошової оцінки земельних ділянок, яка становить 339315,27 грн. (п. 5 Додаткової угоди). Таким чином, відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного і належного розрахунку за користування земельною ділянкою за 2020-2022 роки, нехтує умовами Договору оренди землі, який є його істотною умовою, а позивач - не отримав того, на що розраховував за Договором оренди землі. Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент розгляду справи зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є невиконаними. Згідно розрахунків наведених позивачем, він просить стягнути з відповідача орендну плату за 2020-2021 р.р. в розмірі 20358,92 грн. = (нормативно грошова оцінка визначена в Додатковій угоді, яка становить 3393154,27 (п. 5) * 3% (орендна плата (п. 9) * 2 роки (2020, 2021 роки) * 1 земельна ділянка. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за 2022 рік з урахуванням нормативно грошової оцінки станом на 03.10.2022 року, яка складає 418196,88 грн. посилаючись на витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 19). Навівши відповідний розрахунок заборгованості, просить стягнути 12545,90 грн. = (нормативно грошова оцінка визначена станом на 03.10.2022 р.) * 3% (орендна плата (п. 9) * 1 рік (2022 роки) * 1 земельна ділянка. Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Чинним законодавством не передбачено положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту таких змін, а надається право сторін правовідносин у подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору. Отже, до моменту внесення змін до договору оренди, в тому числі за рішенням суду, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №916/1578/15-г, та у постанові Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №911/2658/18). Позивач надав до суду копію Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 03.10.2022 року № 10766, за яким вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5123555100:01:004:0794 складає 418196,88 грн., а також навів розрахунок орендної плати у розмірі 3% відповідно до зазначеної нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за 2022 р. Однак, позивач не вживав заходів та дій щодо зміни умов договору в частині перегляду розміру орендної плати за землю та не пропонував відповідачу розглянути проект додаткової угоди щодо збільшення розміру орендної плати, у зв`язку зі зміною розміру НГО земельної ділянки. Встановлення нової НГО земель у зв`язку з її періодичним проведенням є відмінним явищем від індексації нормативної грошової оцінки земель та не зумовлює автоматичну зміну розміру земельної плати. Отже, судом встановлено, що відносини між сторонами є договірними, а не контролюючими, при цьому позивач не навів доводів та доказів на підтвердження існування у відповідача обов`язку самостійно щорічно змінювати розмір орендної плати. Зміна нормативної грошової оцінки є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичну зміну умов договорів щодо розміру орендної плати. З огляду на викладене, оскільки, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у відповідача обов`язку зі сплати орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою у відповідності до нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача орендної плати за 2022 рік з урахуванням збільшеної нормативної грошової оцінки. Отже, вимоги позивача щодо стягнення орендної плати підлягають частковому задоволенню в сумі 30538,38 грн. = (нормативно грошова оцінка визначена в Додатковій угоді, яка становить 3393154,27 (п. 5) * 3% (орендна плата (п. 9) * 3 роки (2020, 2021, 2022 роки) * 1 земельна ділянка. Крім того позивачем представлене документальне підтвердження понесених ним судових витрат, які слід стягнути на його користь з відповідача. Судові витрати, що включають судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, що складає 1841,89 грн. Крім цього, підлягає поверненню позивачу надмірно сплачений судовий збір в розмірі 0 грн. 20 коп., оскільки відповідно до платіжних доручень позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 1985,00 грн., замість 1984,8 грн.

Outcome: partial