Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАР УКРАЇНА» про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову позивач вказував, що [PERSON] , який займає посаду генерального директора ТОВ «ФАР Україна» було надіслано заяву від 07.09.2021 про звільнення з посади генерального директора ТОВ «ФАР Україна». Заяву від 07.09.2021 про звільнення відповідачем не отримано та повернуто відправнику за зворотною адресою. Позивач вважає, що в порушення вимог ст. 38 КЗпП України вказану заяву про звільнення відповідачем було проігноровано. Враховуючи викладене, позивач просить визнати його звільненим з посади генерального директора ТОВ «ФАР Україна» на підставі ст. 38 КЗпП України (за ініціативи працівника) з 21.09.2021; зобов`язати ТОВ «ФАР Україна» провести всі необхідні дії з державної реєстрації зміни відомостей про керівника (генерального директора) ТОВ «ФАР Україна» у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців; вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позивач в судове засіданні не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначив, що просить задовольнити заяву в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2021 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач був призначений на посаду генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАР УКРАЇНА» загальними зборами учасників ТОВ «ФАР УКРАЇНА», що підтверджується протоколом № 1/17 від 27.07.2017 та згідно Наказу № 13 від 31.07.2017 приступив до виконання обов`язків генерального директора товариства з 01.08.2017. [PERSON] , який займає посаду генерального директора ТОВ «ФАР Україна» було надіслано заяву від 07.09.2021 про звільнення з посади генерального директора ТОВ «ФАР Україна» на адресу ТОВ «ФАР Україна» та учаснику ТОВ «ФАР Україна» [PERSON] , що підтверджується відповідним описом вкладення у цінний лист та трекінгом. Станом на даний час позивач займає посаду генерального директора ТОВ «ФАР УКРАЇНА» та як керівник останнього не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки заява позивача про звільнення не розглянута відповідачем. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю (ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до положень ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. За змістом ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності. Згідно п. 4 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Частиною 1 статті 38 КЗпП України встановлено, що працівник має право розірвати трудовий договір укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Пункт 10 коментованої статті 38 КЗпП України, вказує на те, що останнім днем роботи у разі розірвання трудового договору з ініціативи працівник є той же день тижня, у який працівник попередив про це власника письмово. Згідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства. Як встановлено судом, позивач подав заяву про звільнення, попередивши відповідача письмово про розірвання трудового договору 07.09.2021, тобто останнім днем роботи є 21.09.2021. Відповідно до ст. 99 ЦК України передбачено, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов`язків. Згідно п. 7.7.3. Статуту ТОВ «ФАР Україна» утворення і відкликання виконавчого органу належить до компетенції Загальних Зборів Учасників ТОВ «ФАР Україна». Всупереч нормам КЗпП України заява позивача про звільнення з посади генерального директора не була розглянута. Належних та допустимих доказів, які б спростували вказане твердження, відповідачем не надано. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, відповідач в судове засідання не з`явився, не подав заперечень на позов та доказів на його спростування. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 та у Постанові ВС від 17.03.2021 по справі № 761/40378/18. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФАР Україна» було порушено трудові права позивача, а саме, що відповідачем не було розглянуто в межах строків, визначених трудовим законодавством, заяву позивача про звільнення та не вжито заходів для прийняття рішення про його звільнення в межах статутної діяльності товариства. Оскільки відомості про прізвище, ім`я та по батькові позивача, як керівника наявні в ЄДР, то відповідач зобов`язаний внести зміни у відомості, що містяться у ЄДР, зокрема щодо зміни керівника. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАР УКРАЇНА» про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved