Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У листопаді 2022 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.03.2021 року о 13:56 при повороті ліворуч з пров. Старожитомирського на вул. Дегтярівська сталася ДТП за участю автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля Volvo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з Постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/12304/21, ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Volvo, д.н.з. [NUMBER] , який був застрахований позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № 156897а0к3 від 18.12.2020 року. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № ARХ2781155 від 21.05.2021 року та умов договору, розмір страхового відшкодування склав 188 889,79 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Оскільки особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 188 889,79 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.11.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 14.12.2022 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк відповідачу для подання відзиву. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.12.2020 року між позивачем та [PERSON] укладено договір №156897а0к3 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядження транспортним засобом Volvo, д.н.з. [NUMBER] , (а.с. 8-15). 21.03.2021 року о 13:56 при повороті ліворуч з пров. Старожитомирського на вул. Дегтярівська сталася ДТП за участю автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля Volvo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з Постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/12304/21 ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. (а.с.16-17). У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Volvo, д.н.з. [NUMBER] , що був застрахований позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № 156897а0к3 від 18.12.2020 року. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № ARХ2781155 від 21.05.2021 року та умов договору, розмір страхового відшкодування склав 188 889,79 грн (а.с.20-24). Договірних зобов`язань між позивачем, потерпілою стороною та відповідачем не виникало. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. У ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі, а до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2014 року № 6-183цс14. Зібраними у справі доказами підтверджено розмір регламентних виплат по страховій справі, а відтак, позов підлягає задоволенню з присудженням до стягнення з відповідача суми страхового відшкодування. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 833,35 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved