Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 27.02.2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виконання зобов`язання залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. 03.03.2023 року представник відповідача адвокат Тимощук Є.С. звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та за сплату судового збору. Представник позивача адвокат Рижавський С.С. надав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначено, що відповідачем не доведено, що дії позивача під час звернення до суду були необґрунтованими, заявлений позов був безпідставним. Вважає твердження відповідача, що обставини справи були надумані та не відповідали дійсним правовідносинам необгрунтованими та надуманими самим відповідачем, адже обставини справи взагалі неможливо було встановити у зв`язку з постійними неявками відповідача в судові засідання. Понесені витрати відповідача на правничу допомогу теж є не обґрунтованими, а процесуальні дії позивача непов`язані з обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву та ніяк не впливали на вибір способу захисту позивача. Щодо посилання відповідача про оскарження ним в апеляційному порядку ухвали Бершадського районного суду, позивачу невідомо, копію апеляційній скарги він не отримував, з апеляційною суду не надходило ухвали про відкриття апеляційного провадження чи то призначення дати слухання. Саме дії відповідача є недобросовісними а заявлені доводи в заяві без достатніх та допустимих доказів. Позивач не здійснював свідомі та недобросовісні дії, а керувався нормами ЦПК України та продовжує захищати свої порушені права, шляхом подання позовної заяви до відповідача, наслідком чого є цивільне провадження у Бершадському районному суді справи за № 126/636/23. Окрім того, зазначена адвокатом сума відшкодування в розмірі 8536,80 грн., не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку відзиву який ніяким чином не вплинув на позицію позивача та не був підставою для подання заяви про залишення позову без розгляду і не є наслідком проведеної роботи представником відповідача. Просить у задоволені заяви адвоката Тимощука Є.С. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати по справі №: 126/2240/22 відмовити в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви адвоката Тимощука Є.С., який діє в інтересах відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виконання зобов`язання. Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, за змістом цих норм суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які такі витрати спричинили. Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із необґрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 року справа № 521/3011/18: Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необгрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. При цьому, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення, яким надавалася б оцінка обґрунтованості заявлених позовних вимог, слушності доводів позивача. Залишення заяви без розгляду не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору. Крім цього, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, на доступ до правосуддя і не залежить від обґрунтованості позовних вимог. Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Саме такі по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року, справа № 148/312/16-ц. Проте, клопотання представника відповідача адвоката Тимощука Є.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на сплату судового збору жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивача не містять, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, немає. Отже, заява не містить доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивача всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На необхідність зазначення саме заявником того, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача, звертає увагу і Верховний Суд (постанова від 20.05.2020 року у справі № 686/7675/17, провадження № 61-45505св18). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц звернуто увагу судів на те, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (п. 40); саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п. 44). Таким чином, зважаючи на те, що заява адвоката Тимощука Є.С., який діє в інтересах відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі не містить посилання на обставини щодо будь-яких необґрунтованих дій позивача, докази на їх підтвердження, як і обґрунтування щодо причинного зв`язку між необґрунтованими діями позивача та понесеними відповідачем витратами, а тому суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити за необгрунтовністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed