Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ТОВ «Джоін Ап!» про відшкодування збитків. Подану позовну заяву мотивує тим, що 17.06.2022 року укладено договір № 16532 на туристичне обслуговування між позивачкою та Туристичною агенцією Miracle Travels (ФОП [PERSON] ), яка виступає від імені ТОВ «Джоін Ап!». Позивачкою було придбано туристичний продукт у вигляді поїздки на відпочинок до готелю в Туреччині - ваучер № UAJOIN-2819062. Трансфер до Туреччини відбувався автобусним маршрутом з м. Києва до м. Анталія. Відправлення автобусу 26.07.2022 року о 07 годині 00 хв., прибуття до м. Анталія - 27.07.2022 року о 23 год. 30 хв. Відповідачем було подано на рейс несправний та непризначений для тривалих перевезень пасажирів автобус. Через поломку системи кондиціювання в автобусі та його ремонт, позивачка заселилася до готелю лише 28.07.2022 року о 12 годині 00 хвилин. таким чином, позивачка втратила оплачену добу у готелі, що складає 2836,10 грн. Крім того, позивачка хворіє на цукровий діабет, із собою був наявний інсулін, який перевозиться у спеціальному контейнері з хладогеном. Проте, через відсутність а автобусі кондиціювання та невчасне прибуття до готелю, інсулін було зіпсований внаслідок перегріву. У зв`язку із чим позивачка змушена була збільшувати дозу втричі. Через зіпсований відпочинок, позивачці було завдано моральну шкоду, яку - оцінює у 25000 грн. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 2836,10 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.096.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача ТОВ «Джоін Ап!» - адвокат Гусак В.О. подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити. Вказав, що позивачка не надала належні та допустимими докази вартості 1 доби у готелі вартістю 2836,10 грн. та не довела заподіяння їй моральної шкоди на суму 25000 грн. В судовому засіданні позивачка подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача - адвокат Слаблюк Н.С. проти задоволення позовної заяви заперечував, просив у - задоволенні відмовити, оскільки позов подано до неналежного відповідача. Крім того, вказав, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів щодо вартості однієї доби, яку позивачка просить стягнути. Позивачка не зверталася із письмовими претензіями до відповідача, що суперечить умовам договору. Договір на туристичне обслуговування укладено між позивачкою та туристичним агентом, а не туристичним оператором, яким є відповідач. Враховуючи обставини викладені у позовній заяві та умови договору на туристичне обслуговування, відповідальність несе транспортний перевізник. Вислухавши вступне слово позивачки, представника відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 17.03.2022 року між [PERSON] та Туристичною агенцією Miracle Travels (ФОП [PERSON] ) в особі Директора [PERSON] укладено договору № 16532 на туристичне обслуговування (надалі Договір). Відповідно до п.1.1 Договору Турагент, який діє відповідно до агентської угоди та за дорученням Туроператора, за встановлену договором плату та за замовленням Туриста зобов`язується забезпечити наданням Туристу комплексу посередницьких послуг з реалізації туристичного продукту, попередньо сформованого Туроператором для туристичної поїздки. Згідно квитка пасажира (а.с.38) відправлення вказано з м. Києва 26.07.2022 року о 07 год. 00 хв., прибуття до м. Анталія-27.07.2022 року о 23 год. 30 хв. Відповідно до п. 7.5 Договору Турагент не несе відповідальності за відміну рейсу або зміну часу відправлення/прибуття рейсу і пов`язані з цим зміни обсягів і термінів надання туристичних послуг. В таких випадках відповідальність за невиконання зобов`язань, які випливають та пов`язані з транспортними перевезеннями, несуть відповідні транспортні перевізники у відповідності з міжнародними правилами перевезень. У зв`язку з цим всі заяви, претензії, позови по недолікам, зв`язаними з транспортними перевезеннями в тому числі із затриманням відправлення і запізненням прибуття рейсів і таке інше, висуваються туристом безпосередньо до транспортного перевізника. Згідно рахунку-фактури № 3/22/30 від 26.07.2022 року та № 3/22/44 від 08.08.2022 року, актами виконаних робіт з надання транспортних послуг, Договором, виконавцем транспортних послуг є ФОП [PERSON] . Відповідно до копії ліцензії Міністерства транспорту та зв`язку України № 504911 [PERSON] здійснює надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, має дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів автобусами і міжнародні перевезення пасажирів автобусами. Враховуючи те, що позивачка, у позовній заяві посилається на втрату нею вартості проживання доби у готелі, зіпсований інсулін, що сталося саме через прибуття автобусу із запізненням, який мав несправності із системою кондиціювання, а також положення п. 7.5 Договору, суд приходить до висновку, що вказаний позивачкою відповідач ТОВ «Джоін Ап!» є неналежним відповідачем у вказаній справі. Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.10.2020 року по справі N 705/3876/18 провадження N 61-697св20 вказав, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Позивачка, в судовому засіданні 14.04.2023 року, після виступу представника відповідача із вступним словом, заявила усне клопотання про залучення ФОП [PERSON] в якості співвідповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки останнє подано із порушенням ст. 51 ЦПК України. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачка не зверталася до суду із клопотанням в порядку ст. 84 ЦПК України щодо витребування даних про транспортного перевізника враховуючи зміст положення п. 7.5. Договору, із яким позивачка ознайомлена про що свідчить її підпис. Враховуючи висновок суду про звернення позивачки із позовною заявою до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed