Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жидачівського районно суду Львівської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 1473,79 грн. матеріальної шкоди та 50000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач по справі є її сусідом, який у своєму господарстві утримує незареєстровану собаку породи «німецька вівчарка». 28.06.2022 року коли позивачка вийшла із свого подвір`я на вулицю, біля неї на велосипеді їхав відповідач, який проїхав по її нозі. Від бою позивач скрикнула та запитала відповідача, що він робить, однак останній незважаючи на неї швидко заїхав на своє подвір`я. Наступного дня, 29.06.2022 року біля 19.40 год., коли позивачка вийшла на вулицю із свого подвір`я, на вулицю вийшов також відповідач, який вивів свою собаку гуляти без намордника. Після того, як позивач запитала відповідача навіщо він вчора проїхав велосипедом по її нозі, останній у відповідь натравив на неї собаку. Собака виконала команду свого господаря та розбігшись кинулась на неї, внаслідок чого позивач впала, а собака почала її кусати. Оскільки на вулиці було тепло, вона була одягнута у футболку, яка при падінні припіднялася, внаслідок чого собака покусала їй живіт. Позивач почала сильно кричати та кликати на допомогу, але поряд нікого не було, і тоді відповідач підбіг та відтягнув свою собаку. Про цю подію позивач в той же день повідомила поліцію. Згідно постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 22.07.2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією тварини - собаки породи «німецька вівчарка» по кличці «Ронні». Після нанесених укусів, позивач звернулася до фельдшера, який надала їй першу медичну допомогу та направила до сімейного лікаря. 30.06.2022 року позивачка звернулася до КНП «Журавнівська міська лікарня», де її було оглянуто лікарем та було зроблено АДР-М. 05.07.2022 року позивачка повторно проходила огляд у лікаря, яка записала, що живіт м`який, болючий, відмічається болючість поверхнева в місцях укусів та виписала гепаринову мазь. Оскільки болі в області живота не проходили, позивач 08.07.2022 року звернулася в поліклінічний відділ КНП «Жидачівська міська лікарня», де їй було встановлено діагноз - посттравматична підшкірна гематома передньої черевної стінки, та було проведено ПХО рани і оброблено бетайодом, а також накладено асептичну пов`язку. В подальшому, оскільки болі не припинялися, позивач 11.07.2022 року звернулася в Стрийську районну лікарню, де лікар-хірург виявив у неї абцес передньої черевної стінки, а тому був змушений розкрити абцес під місцевим наркозом, почистив та призначив лікування. На лікування та придбання медикаментів позивач витратила 1473,79 грн. Також зазначає, що внаслідок перенесеного, позивач зазначала моральну шкоду, оскільки коли собака напала на неї, вона впала на землю та собака почала кусати її, вона боялася, що собака схопить її за горло та загризе. Внаслідок чого вона перенесла сильне нервове потрясіння, страх за своє життя, та довго не могла прийти до себе. Крім того, зазначає, що вона зазнала фізичного болю, так як було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб її життя. Також вона змушена була залишати свою роботу, так як працює продавцем у магазині та їздити по медичних закладах та лікуватися від нанесених укусів, терпіти фізичний біль, пояснювати односельчанам чому вона кудись їздить, а не торгує, а відтак оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. 24.02.2023 року представником відповідача - адвокатом Чорненьким Я.Б. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній повідомляє, що відповідачем визнається, що дійсно 29.06.2022 року біля 19.40 год. в с.Антонівка, Стрийського району Львівської області на вулиці, належна відповідачу собака, яка була без намордника вкусила позивачку [PERSON] в область живота, чим заподіяла шкоди її здоров`ю, а тому визнається відповідачем необхідність відшкодування у зв`язку із цим позивачці матеріальної шкоди у сумі 1473,79 грн. Одночасно відповідачем не визнається та обставина, що відповідач натравив на позивачку собаку, яка покусала її, оскільки це не відповідає дійсності, так як відповідач не побачив, як собака вибігла на вулицю без намордника. Крім того, відповідачем визнається вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позов, з мотивів викладених у позовній заяві. Просила позов задоволити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно поданого відзиву, представник позивача просить розгляну справи за відсутності відповідача та його представника. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.07.2022 року по справі №443/740/22 (провадження 3/456/395/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, з конфіскацією тварини - собаки породи «Німецька вівчарка» по кличці «Ронні» (а.с.10-11). Вказаною постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.07.2022 року у справі №443/740/22 (провадження 3/456/395/22) встановлено, що 29.06.2022 близько 19 год 40 хв незареєстрована собака (за своїми зовнішніми ознаками нагадує породу «німецька вівчарка»), яка належить [PERSON] , неподалік житлового будинку по [ADDRESS] , перебуваючи без намордника, вкусила [PERSON] в область живота, чим заподіяла шкоди її здоров`ю, чим [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 154 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт того, що незареєстрована собака, яка належала [PERSON] , неподалік житлового будинку по [ADDRESS] , перебуваючи без намордника, вкусила [PERSON] в область живота, чим заподіяла шкоди її здоров`ю, яке мало місце 29.06.2022 року є встановленим та не підлягає доказуванню. Крім того, як вбачається, з відповіді начальника відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, яка адресована [PERSON] від 12.07.2022 року, останню повідомлено, що відносно громадянина [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.154 ч.3 КУпАП, який скеровано на розгляд в Жидачівський районний суд Львівської області, а також з ним проведено профілактичну бесіду виховного характеру про неприпустимість вчинення антигромадської поведінки (а.с.12). Як видно із довідок огляду лікарів, [PERSON] , 30.06.2022 року та 05.07.2022 року зверталася за медичною допомогою до КНП «Журавнівська міська лікарня»: причина звернення - укус тварини, болючість шкіри, зміна кольору шкіри, встановлено діагноз - укус тварини; проведено - часткове медичне обстеження, консультація з лікарем ПМСД; призначення - ліки, ін`єкції, зі слів хворої, 29.06.2022 року покусала сусідська собака в живіт, на передній черевній стінці є ознаки укусів, шкіра синюшно-жовтого кольору, тверда та болюча при пальпації, частині; призначення лікування гепаринова мазь; зроблено АДП-М; Виражений набряк та болючість передньої черевної стінки в місцях укусів, хвора консультована хірургом, провакцинована (а.с.6, 7-7 на звороті). Згідно відповіді директора КНП «Жидачівська міська лікарня» №451 від 14.09.2022 року на запит адвоката [PERSON] , останнього повідомлено про те, що громадянка [PERSON] , [INFO] , жителька с.Антонівка зверталася в поліклічний відділ КНП «Жидачівська МЛ» 08.07.2022 року. Діагноз при зверненні: П/травматична підшкірна гематома передньої черевної стінки. Було проведено ПХО рани і оброблено бетайодом. Накладено асептичну пов`язку. Більше, з 08.07.2022 року по даний час, за медичною допомогою [PERSON] не зверталася (а.с.8). Як видно із відповіді директора КНП «Стрийська ЦРЛ» №1065 від 30.09.2022 року, яка адресована адвокату [PERSON] , то такого повідомлено, що [PERSON] зверталася за наданням медичної допомоги до поліклінічного відділення КНП «Стрийська ЦРЛ», лікар-хірург [PERSON]. Діагноз абцес передньої черевної стінки. Пацієнтці було надано наступну медичну допомогу - розкриття абцесу під місцевим знечуленням. Рекомендовано медичний огляд за місцем проживання, зокрема проведення повторних перев`язок. На стаціонарному лікуванні в КНП «Стрийська ЦРЛ» не перебувала (а.с.9). На підтвердження понесених витрат на лікування та придбання медичних препаратів на суму 1473,79 грн. позивачем долучено фіскальні чеки: №44918 від 18.07.2022 року, №1132 від 16.07.2022 року, №86692 від 16.07.2022 року, №46395 від 04.08.2022 року, №25162 від 02.08.2022 року, №31804 від 11.07.2022 року, №124355 від 25.07.2022 року (а.с.13-14). Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом. Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч.5 ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відтак, усвідомлення вищевказаного власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем. Частиною 8 ст.9, ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Таким чином на відповідача, як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. Так, нормами частин 1 та 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що собака, яка належала відповідачу покусала позивачку, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження та як наслідок заподіяла позивачці матеріальну шкоду, а тому суд приходить до переконання, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди на суму 1473,79 грн. підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Звертаючись до суду позивач просила стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач вказує, що внаслідок нападу собаки, остання перенесла сильне нервове потрясіння, страх за своє життя, було порушено нормальний спосіб її життя. Також позивач, була позбавлена можливості певний період часу залишити роботу, оскільки змушена була їздити в медичні заклади лікуватися. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до роз`яснень п. 3 вказаної Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст.23 ЦК України, враховує характер правопорушення - напад собаки на жінку похилого віку, внаслідок чого остання пережила страх за своє життя та здоров`я, зазнала фізичний біль як у момент нападу собаки та під час надання їй медичної допомоги, змушена була витрачати час на лікування, що свою чергу призвело до фізичних та душевних страждань позивачки. При цьому, в першу чергу, на відповідача як володільця собаки, покладався обов`язок забезпечити дотримання правил утримання собак, не допускати порушень прав і законних інтересів інших осіб, не створювати загрози безпеці людей, забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей. В результаті даного інциденту піддане небезпеці здоров`я людини, яке відповідно до ст.3 Конституції України, визнається найголовнішою соціальною цінністю. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння моральної шкоди позивачу є безсумнівним, така знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим відповідачем правопорушенням та наслідками у вигляді фізичного болу та душевних страждань позивача. Одночасно, зважаючи на сутність моральної шкоди, немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, а тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). При цьому, на думку суду, сума, визначена потерпілою в частині розміру моральної шкоди є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, виваженості та справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 5000 грн. завданої моральної шкоди. оскільки на переконання суду такий розмір моральної шкоди є справедливим і достатнім для компенсації понесених позивакою страждань та переживань, а відтак в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1091,44 грн., виходячи з розрахунку: 1473,79грн. (розмір задоволених позовних вимог майнового характеру) х 992,40 грн. (ставка судового збору): 1473,79 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 992,40 грн., та 5000,00грн. (розмір задоволених позовних вимог немайнового характеру) х 992,40 грн. (ставка судового збору): 50000,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 92,24 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Одночасно, при звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн., тобто останньою було надміру сплачено 496,20 грн. (2481 - 992,4 - 992,4), а тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право на повернення зазначених коштів, шляхом звернення до суду з відповідною заявою.

Outcome: partial