Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Оринник Н.С., звернувся в суд із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання його, [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Клокушна, району Бричень, Республіки Молдова, на території України, на момент проголошення незалежності України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, та належності його до громадянства України. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він народився в с.Клокушна, район Бричень, Республіка Молдова, що підтверджується свідоцтвом про народження (із нотаріально завіреним перекладом) та архівною випискою із запису акта про народження, де його батьками вказані [PERSON] , українець, та Стан Анета, молдаванка. Вказує, що у с.Коклушна він разом з батьками прожив лише півтора року, після чого переїхав у с.Новосілка Чортківського (колишнього Бучацького) району Тернопільської області, де і проживає до сьогодні, без реєстрації. Зазначає, що він отримав паспорт колишньої СРСР, який невідомо коли втратив. У лютому 2023 року він звернувся до УДМС у Тернопільській області з метою оформлення паспорта громадянина України на підставі ст.3 ЗУ «Про громадянство України». Згідно наданої відповіді №6113-148/6113.1-23 від 10.03.2023, за результатами перевірки не встановлено належності [PERSON] до громадянства України. Окрім цього, із відповіді територіального підрозділу ДМС вбачається, що він повідомляв УДМС у Тернопільській області про втрату паспорта зразка громадянина колишньої СРСР. Крім того, з долучених до цивільної справи матеріалів вбачається, що станом на 24 серпня 1991 року він постійно проживав на території України. За наведених обставин, просить заявлені вимоги задовольнити. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Оринник Н.С. в судове засіданні не з`явилися. Представник заявника адвокат Оринник Н.С., подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її та заявника відсутності. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в судове засідання не прибула, подала суду письмову заявку, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги визнає. Крім того, у листі, направленому УДМС в Тернопільській області на адресу суду, таке просить врахувати той факт, що у випадку наявності належних доказів, підлягає встановленню факт постійного проживання [PERSON] , на території України станом на 24 серпня 1991 року. В іншому випадку УДМС в Тернопільській області не матиме законних підстав для встановлення належності до громадянства України вказаної особи та подальшого документування [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В силу п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Клокушна, район Бричень, Республіка Молдова, його батьком зазначений [PERSON] (національність або етнічна приналежність українець), мати - Стан Анет (національність або етнічна приналежність молдаванка), актовий запис №50, здійснений сільською радою с. Клокушна, району Бричень 20 жовтня 1972 року, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого уповноваженою особою Служби реєстрації актів цивільного стану [PERSON] 05 листопада 2009 року. (переклад здійснено з румунської мови на українську та нотаріально завірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лівінською Н.С.). До матеріалів справи долучено копію архівної виписки із записів акту про народження №50 від 20 жовтня 1972 року, виданої Службою цивільного стану 05 листопада 2009 року (EN-I079869) (письмовий переклад з російської мови на українську зроблено перекладачем [PERSON] , нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Скідан О.Є.) згідно з якою [PERSON] народився [INFO] в с.Клокушна, район Бричень, батьком зазначено [PERSON] (українець), мати [PERSON] (молдаванка). Як вбачається із свідоцтва про неповну середню освіту серії [NUMBER] , виданого 15 червня 1988 року, [PERSON] закінчив Яблунівську середню загальноосвітню трудову політехнічну школу Бучацького району Тернопільської області та здобув неповну середню освіту. 30 червня 1991 року [PERSON] закінчив Товстенське середнє сільське професійно-технічне училище № 22 та отримав професію тракториста-машиніста широкого профілю, що стверджується дипломом серії [NUMBER] , який виданий вказаним закладом освіти 30 червня 1991 року (записи здійснені на російській мові). 30 червня 1991 року [PERSON] видано посвідчення тракториста-машиніста серії [NUMBER] , інспекцією держтехнагляду по Заліщицькому районі Тернопільської області УРСР (записи здійснені на російській мові). За даними військового білета серії [NUMBER] від 10 серпня 1992 року, виданого Бучацьким районним військовим комісаріатом в Тернопільській області, [PERSON] був зарахований в запас 30 вересня 1991 року. Відповідно до копії погосподарської книги Яблунівської сільської ради за 1991 1995 роки №159, станом на 1991-1995 роки [PERSON] був членом господарства, що знаходилося в с.Новосілка. Як вбачається з довідки №62, виданої державним професійно-технічним навчальним закладом «Заліщицьке вище професійне училище» 08 лютого 2023 року [PERSON] , про те, що він дійсно навчався у вищевказаному навчальному закладі на денній формі навчання по спеціальності «Тракторист-машиніст широкого профілю» в період з 01 вересня 1988 року (згідно Наказу про зарахування № 30 «К» від 31 серпня 1988 року), до 30 червня 1991 року (Наказ про відрахування 23 «К» від 30 червня 1991 року) і отримав кваліфікацію «Тракторист-машиніст широкого профілю і слюсар другого розряду». Довідка видана на підставі книги особового складу учнів №12, стор. №46). Згідно довідки про реорганізацію, виданої державним професійно-технічним навчальним закладом «Заліщицьке вище професійне училище», Наказом №373 від Міністерства освіти і науки України м.Київ 12 червня 2003 року та Наказом № 204 Управління освіти і науки обласної державної адміністрації м.Тернопіль від 04 липня 2003 року, Середнє професійно-технічне училище № 22 реорганізоване 01 липня 2003 року в Професійний сільськогосподарський ліцей. В подальшому, згідно Наказу №671 Міністерства освіти і науки України м.Київ від 14.06.2016, Наказу №207 Управління освіти і науки обласної державної адміністрації м.Тернопіль від 17.06.2016, професійний сільськогосподарський ліцей реорганізовано шляхом приєднання до ПТНЗ «Заліщицьке вище професійне училище». За даними довідки №59, виданої старостою Язловецького старостинського округу 23 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації за адресою по [ADDRESS] з липня 1991 року по даний час. До матеріалів справи заявником долучено акт опитування свідків від 23 лютого 2023 року, згідно з яким жителі [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтверджують, що [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований по [ADDRESS] , але проживає за вказаною адресою з 1991 року по даний час. Як вбачається з повідомлення Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області №6113-148/6113.1-23 від 10 березня 2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі паспорта громадянина України, оскільки за результатами перевірки належність до громадянства України не встановлено. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Предметом розгляду у цій справі є встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» від 13 листопада 1991 року. Метою встановлення даного факту заявник зазначив отримання паспорту громадянина України у зв`язку із втратою паспорта зразка громадянина колишнього СРСР. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15 грудня 2017 року) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15 грудня 2017 року) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» (далі - Закону), громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок). Згідно вимог підпункту «а» пункту 7 Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 3 Закону №2235-ІІІ\~громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц). Судом встановлено, що документи, які містяться в справі підтверджують, що [PERSON] \~станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року проживав по [ADDRESS] . Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорта громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України зокрема станом на 24 серпня 1991 року й по даний час, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved