Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

24 січня 2023 року представник [PERSON] - адвокат Калініна-Заєць Ю.М. подала до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що з 23 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2010 року шлюб стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, [INFO] у позивача народилась друга дитина [PERSON] , на утримання якого він також сплачує аліменти у розмірі частини усіх доходів. Окрім того, на утриманні позивача перебуває мати [PERSON] , 1965 р.н., яка має хронічні проблеми зі здоров`ям та з 29.08.2018 року перебуває на пенсії, розмір якої складає 2100 гривен. Позивач обіймає посаду водія в ТОВ «ЕКО-ЛОМ», однак його дохід в середньому за місяць складає 5000 гривень, а повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на територію України призвело до затримки виплат заробітної плати. Водночас, за наведених обставин, позивач намагається утримувати двох неповнолітніх дітей та матір пенсійного віку Наведені обставини свідчать про погіршення матеріального становища позивача, а тому представник просить: зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2010 року по справі № 2-3590/2010, на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з на 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , понесені останнім судові витрати. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 лютого 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] не скористалась. В судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача [PERSON] - адвокат Калініна-Заєць Ю.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку представника позивача, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступник підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п.п.3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2010 року ухваленого по справі № 2-3590/10 задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, у розмірі від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 06 вересня 2010 року. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від15.05.2006року №3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком ще однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стан Дніпропетровського міського управління юстиції. На утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2015 р.н., позивач, на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2017 року сплачує на користь матері дитини [PERSON] , аліменти в розмірі частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 25.04.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Також на утриманні позивача перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 31 січня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровськомиу районі Дніпропетровської обалсті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Окрім того, встановлено, що мати позивача - [PERSON] є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01.01.2022 по 31.10. 2022 року склав 20668,00 гривень Відповідно до довідки № 0000-000004 від 05.09.022 року, [PERSON] , працює в ТОВ «ЕКО-ЛОМ» з 01.08.2018 року. На даний момент займає посаду водія та його дохід за період з 01.01.2021 року по 31.01.2022 року склав 81600,00 гривень. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено факт погіршення його матеріального стану, що є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, визначених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2010 року по справі № 2-3590/10. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню із позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , року народження, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України,при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно доп. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Водночас, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було. Також судом приймається до уваги факт того, що наведені в обґрунтування позовних вимог обставини, в ході розгляду справи по суті, не оспорювались та не спростовані відповідачем. З огляду на викладене, розглянувши справу в межах заявлених вимог,оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення за зміненим розміром з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно о наданих позивачем документів, встановлено, що [PERSON] були понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1073,30 гривень.

Outcome: partial