Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у сумі 564 238,18 грн. та моральну (немайнову) шкоду в сумі 2 500 000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.05.2021 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області на своєму засіданні без участі позивача вирішила: притягнути адвоката [PERSON] до дисціплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків передбачених пунктами 3,5,7 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; застосувати до адвоката [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із наступним виключенням відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України; у зв`язку з застосуванням дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю - припинити право на заняття адвокатською діяльністю, адвоката [PERSON] з дня винесення цього рішення, шляхом анулювання Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №397, виданого Луганською обласною КДКА 15.05. 1996 року; протягом трьох робочих днів, з дня прийняття цього рішення, надіслати його копію [PERSON] , [PERSON] та Раді адвокатів Київської області для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України. Повне рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області позивачем отримано 27.05.2021 року, а про вказане рішення йому стало відомо 25.05.2021 року. зазначає, що 25.05.2021 року ним був отриманий психологічний та серцевий напад і в подальшому стан здоров`я різко почавв погіршуватись. Після вказаних подій позивач тривалий час знаходився в хронічному стресовому стані. 28.05.2021 року позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва, яким винесено судове рішення суду від 08.11.2021 про задоволення адміністративного позову [PERSON] , яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції; визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Київської області №92/2021 від 19 травня 2021 року; зобов`язано Дисциплінарну палату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області повторно розглянути скаргу [PERSON] від 18 січня 2021 року вх. №46 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні; зобов`язано Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Київської області після набрання рішення суду законної сили вчинити дії щодо включення до ЄРАУ відомостей про адвоката [PERSON] та поновити дію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №397, виданого Луганською обласною КДКА 15 травня 1996 року; стягнуто на користь [PERSON] внесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Київської області асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Київської області. Після того як позивачу стало відомо про рішення КДКА у нього погіршився стан здоров`я, його поклали в госпіталь, де встановили онкологічне захворювання. Позивач вважає, що таке стрімке захворювання виникло в нього наслідок перенесеною ним стресовою ситуацією. Захворювання в нього з`явилося після повідомлення про позбавлення його адвокатської діяльності, інших стресових ситуацій у нього не виникало. У звязку із цим, позивач внаслідок дій відповідача-1 отримав захворювання, поніс витрати на лікування, поніс витрати, пов`язані з неможливістю займатися адвокатською діяльністю та зазнав психологічних та моральних страждань. Позивач оцінює розмір понесеної ним матеріальної шкоди на суму 564 238,18 грн. та розмір моральної шкоди на суму 2 500 000 грн. та просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказані суми. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. 30 серпня 2022 року ухвалою судді відмовлено у заяві позивача про забезпечення позову. 05 вересня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачем-1 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. У відзиві відповідач-1 зазначив, що за наслідками розгляду скарги [PERSON] стосовно адвоката [PERSON] рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області №92/2021 від 19.05.2021 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 3, 5, 7 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді (позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з дня винесення цього рішення, шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та вирішено протягом трьох робочих днів з дня прийняття цього рішення надіслати його копію у тому числі до Ради адвокатів Київської області для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України. 08.11.2021 року Окружний адміністративний суд м. Києва скасував рішення КДКА Київської області від 19.05.2021р. Але, в своєму рішенні зобов`язав відповідача повторно розглянути скаргу [PERSON] від 18 січня 2021 року вх.№46, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. Тобто, суд встановив (підтвердив) наявність ознак дисциплінарного проступку в діях адвоката [PERSON] , але вважав, що до нього застосовано надмірно суровий вид дисциплінарної відповідальності, як позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю, та зобов`язав відповідача 1 повторно розглянути скаргу. В сукупності це спростовує твердження Позивача про незаконність прийнятого рішення, та встановлює лише вид відповідальності в міру дискреційних функцій Відповідача, порушення присяги адвоката та Правил адвокатської етики. На час подання відповідачем 1 відзиву дисциплінарний розгляд справи за скаргою [PERSON] триває, 28.09.2022. відбулося засідання дисциплінарної палати КДКА Київської області, де був присутній Позивач, але розгляд скарги відклали на 30.11.2022 року, про що було повідомлено скаржника та адвоката. Вважає, що дії КДКА Київської області щодо розгляду скарги законні, та не скасовані рішеннями судів першої та апеляційних інстанцій. Вважає, що Позивачем не доведена протиправність поведінки Відповідача 1, та документально не підтверджено завдання йому матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою судді від 01.12.2022 року прийнято уточнену позовну заяву до справи та залучено до участі у справі в якості відповідача-2 Раду адвокатів Київської області. Відповідачем-2 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. У відзиві відповідач-2 зазначив, що 27.09.2022 року до Ради адвокатів Київської області надійшов лист від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області вх. № 2143/0/1-22 з належним чином оформленою копією Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/14848/21 від 08.11.2021, яке набрало законної сили 27.07.2022 року. Цього ж дня Радою адвокатів Київської області, відповідно до даного листа та на виконання ч.4, ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України внесено зміни до ЄРАУ та поновлено право на заняття адвокатською діяльністю з включенням до ЄРАУ адвоката [PERSON] з 08.11.2021 року. Адвокат [PERSON] не звертався до Ради адвокатів Київської області для поновлення права на заняття адвокатською діяльністю на підставі Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва, яке набрала законної сили 27.07.2022 року. Рада адвокатів Київської області є органом адвокатського самоврядування, який не приймає рішення про притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності, а забезпечує в установленому порядку внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України. Тому вважає, що всі дії, відносно припинення та поновлення права на зайняття адвокатською, внесення змін до профайлу адвоката [PERSON] в ЄРАУ, здійснювались в встановленому законодавством порядку та строки. Звідси позовні вимоги адвоката [PERSON] є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача 1, в якій він зазначає, що уповноважені особи відповідача 1 при розгляді скарги [PERSON] діяли некомпетентно, умисно та системно порушували права позивача, що, на думку позивача, негативно вплинуло на його фізичній та психічний стан, внаслідок чого він серйозно захворів, отримав матеріальні втрати пов`язані з неможливістю займатися адвокатською діяльністю та лікуванням, а також зазнав психологічних та моральних страждань. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та просить позов задовольнити. Позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача-2. Наводить пояснення про те, що відповідачем-2 не виконано постанову Шостого ААС від 27.07.2022, а відтак порушено вимоги чинного законодавства та обов`язковість виконання судових рішень. Відповідачем-2 подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Наводить пояснення про те, що відомості про поновлення права на зайняття адвокатською діяльністю здійснюється на підставі рішення про поновлення такого права. Однак відповідний документ до відповідача-2 не надходив, а тому у відпоідача-2 не було підстав для поновлення вказаного права. У судове засідання позивач не з`явився, до суду надійшла його заява про розгляд справи без його участі.. У судове засідання представник відповідача - 1 не з`явився,перед початком судового засідання від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача 1, в якій зазначив, що заперечує проти позову з підстав, викладених у відзиві та відповідних поясненнях, просив у позові відмовити. У судовому засіданні представник відповідача-2 не з`явився,перед початком судового засідання від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача 2, в якій зазначив, що позиція відповідача 2 викладена у відзиві та висловлена в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Суд установив, 18.01.2021 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області надійшла скарга [PERSON] на дії адвоката [PERSON]. 25.01.2021 року КДКА Київської області розпочала перевірку скарги [PERSON] , яку було доручено здійснити члену дисциплінарної палати КДКА Київської області, та про це був повідомлений позивач. Позивач скористався своїм правом та надав пояснення на скаргу, де підтвердив ряд нецензурних висловлювань в адрес скаржниці, що підтверджується письмовими запереченнями [PERSON] від 10.03.2021 року, які долучені до матеріалів дисциплінарної справ. За наслідками розгляду скарги [PERSON] стосовно адвоката [PERSON] рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області №92/2021 від 19 травня 2021 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 3, 5, 7 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з дня винесення цього рішення, шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №397, видане Луганською обласною КДКА 15 травня 1996 року та вирішено протягом трьох робочих днів з і прийняття цього рішення надіслати його копію у тому числі до Ради адвокатів Київської області для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України. На підставі листа Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області вх. № 1940/0/1-21 від 24.05.2021 року та копії Рішення № 92/2021 Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 19.05.2021 року, Радою адвокатів Київської області 25.05.2021 року внесено зміни до ЄРАУ та припинено право на заняття адвокатською діяльністю адвоката [PERSON] з 19.05.2021 року. 08 листопада 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва (спрва № 640/14848/21) визнано протиправним та скасовано рішення КДКА Київської області від 19.05.2021 року, зобов`язано Дисциплінарну палату КДКА Київської області повторно розглянути скаргу [PERSON] від 18 січня 2021 року вх.№46, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. З аналізу вищевказаного рішення суду слідує, що в ході розгляду справи судом встановлено наявність факту дисциплінарного проступку в діях адвоката [PERSON] , але суд дійшов висновку, що до нього застосовано надмірно суровий вид дисциплінарної відповідальності, як позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю. Постановою колегії суддів Шостого Апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022 апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2021 року №640/14848/21 залишено без задоволення; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2021 року залишено без змін. 12.09.2022 до Ради адвокатів Київської області надійшов лист від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області вх. № 1966/0/1-22 про скасування судом Рішення № 92/2021 ДП КДКА Київської області від 19.05.2022 року та копія судового рішення роздрукована з Єдиного реєстру судових рішень. У відповідь Рада адвокатів Київської області листом вих. № 0756/0/2-22 від 12.09.2022 року повідомила, що надана копія судового рішення не містить розширеної інформації та не дає можливості ідентифікувати учасників судової справи. 27.09.2022 до Ради адвокатів Київської області надійшов лист від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області вх. № 2143/0/1-22 з належним чином оформленою копією рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/14848/21 від 08.11.2021, яке набрало законної сили 27.07.2022. 27.09.2022 Радою адвокатів Київської області, відповідно до вищевказаного листа та на виконання ч.4 ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України внесено зміни до ЄРАУ та поновлено право на заняття адвокатською діяльністю з включенням до ЄРАУ адвоката [PERSON] з 08.11.2021 року. Після повернення скарги [PERSON] від 18 січня 2021 року вх.№46 на повторний розгляд рішенням дисциплінарної палати КДКА Київської області №136/2022 від 30 листопада 2022 року дисциплінарну справу стосовно адвоката [PERSON] закрито у зв`язку зі спливом строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Позивач наводить аргументи про те, що внаслідок неправомірного рішення відповідача-1 від 19.05.2021 щодо позбавлення адвокатської діяльності, у нього виник стрес, погіршилось самопочуття; після проведення відповідних медичних заходів було виявлено у позивача онкологічного захворювання, що потягло матеріальні витрати. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 02.06.2022 року, виданої Відділенням онкопроктології Національного інституту раку, відповідно до якої [PERSON] має наступний діагноз: Са печінкового кута ободової кишки pT3pN2Ml(HEP) IV ст. 2 кл. гр. Суп. Необструктивна гіпертрофічна кардіоміопатія. Вторинна недостатність мітрального клапану II ст. CH І. ФК II зa NYHA зі збереженою ФВ. Малий гідроперикард. Цукровий діабет II тип, субкомпенсація. Анемія І ст. Ускл. Хронічна анемія середнього ступеню важкості. Згідно з епікризу від 23.06.2022 до історії хвороби №6548 пацієнту [PERSON] проведено 1 курс ПХТ. Відповідно до епікризу від 19.07.2022 до історії хвороби №6548 пацієнту [PERSON] проведено 3 курс ПХТ. Згідно з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №435900 від 22.09.2022 року [PERSON] призначено другу групу інвалідності по причині загального захворювання довічно. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи подані доказали щодо наявності у позивача захворювання як окремо так і в сукупності із іншими наявними у справі даними, суд дійшов до переконання про не встановлення причинного зв`язку із ухваленням Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області рішення від 19.05.2021, що вплинуло на появу у позивача стресу, та виявленою у відповідача хворобою, адже подані до суду медичні документи не містять жодних відомості про те, що стрес став фактором (збудником) чи призвів до активізації такого захворювання у позивача. Крім того, суд критично оцінює аргументи позивача про те, що внаслідок дій відповідачів він не міг займатися професійною адвокатською діяльністю, а тому втратив багато клієнтів і заробіток, який міг би отримати за можливості працювати адвокатом в цей період. Позивач не додав до матеріалів справи доказів своїх тверджень та не довів цього в судовому засіданні. Тому у суду немає можливості встановити, який можливий заробіток позивач міг би отримати від професійної адвокатської діяльності за той період, коли він був позбавлений права займатися адвокатською діяльністю. Крім того, позивачем не доведено той факт, що його матеріальні збитки перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною протиправною поведінкою відповідачів, вина якого не встановлена, а відтак відсутній склад цивільного правопорушення у діях відповідачів. Будь-яких інших доказів щодо підтвердження вини відповідачів позивач не надав суду. У зв`язку із встановленими обставинами, суд прийшов до переконання про те, що у позовній вимозі про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити за недоведеністю. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, про яку йдеться у ст. 1167 ЦК, має визначатись відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України. Обов`язок доведення її наявності покладається на особу, що вимагає її відшкодування, в позовній заяві має зазначити які моральні страждання, та в зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Це також випливає із ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України. Слід також враховувати, що відповідно до ч. 81 ЦПК доказування не може гуртуватись на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOVv. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). З аналізу статті 23 ЦК України слідує, що при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Відшкодування шкоди може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою цивільної відповідальності відповідно. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про шкодування завданої моральної шкоди. Суд дійшов висновку, що позивачем в позовній заяві не викладено всі підстави, необхідні для відшкодування моральної шкоди, зокрема: вини; наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою, те не підтверджено вказані підстави доказами. Позивачем не доведено, що КДКА Київської області та Рада адвокатів Київської області вчинило протиправні дії щодо [PERSON] , адже такі органи діями у межах законодавчо визначених повноважень, а тому й немає підстав вважати, що їх діями завдано позивачу моральної шкоди. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди. Будь-які інших фактичних даних, які б мали значення для правильного вирішення справи, суд не встановив. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що у позові про відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити повністю за недовіеденістю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову до суду у відповідності до Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, а тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed