Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у січні 2023 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач мають спільних дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку надавати відмовляється, а вона одна не може забезпечити дітям належний рівень життя. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.15). Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 9736 від 22.03.2023 року) в якому останній зазначає, що факт батьківства, як і обов`язок утримання спільних з позивачем малолітніх дітей, відповідачем не оспорюється, грошові кошти з відповідним цільовим призначенням відповідачем перераховуються позивачу на постійній основі. Водночас, відповідач зазначає, що заявлені позовні вимоги з урахуванням статті 183 Сімейного кодексу України, підлягають уточненню шляхом зміни предмета позову в порядку частини третьої статті 49 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, що аліменти необхідно стягувати у розмірі 1/3 частки від доходу (заробітку) боржника, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а потім у такому самому порядку, тільки в розмірі ? частки доходу (заробітку) боржника, до досягнення [PERSON] [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] (а.с.20-25). Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 13874 від 19.04.2023 року) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, та підтримання відзиву на позов (а.с.25). Отже відповідач обізнаний про дату, час та місце розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно копії свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 15.10.2015 року виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.12.2019 року виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Таким чином, сторони мають спільних дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджено довідкою № 017 від 17.01.2023 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 1 Кропивницької міської ради» (а.с. 7), а також не заперечується відповідачем, що в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша третя статті 181 Сімейного кодексчу України). Відповідно до частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому судом не беруться до уваги заперечення відповідача викладені у відзиві на позов, оскільки вимоги про стягнення аліментів, про які останній зазначив у відзиві на позов, застосовуються у випадках передбачених статтею 161 Цивільного процесуального кодексу України, тобто в наказному провадженні, а дана цивільна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження і позовні вимоги відповідають змісту Сімейного кодексу України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, зважаючи на те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин викладених в позові, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону. При цьому щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей до досягнення дітьми повноліття, а також щодо позиції відповідача, викладеної у відзиві на позов щодо періоду стягнення аліментів до досягнення повноліття молодшою дитиною, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі, заявленому позивачем до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що відповідає положенням частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved