Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

01.07.2021 року позивач [PERSON] звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] , в якому просила суд розірвати Договір № 2041 від 06 травня 2021 року про надання інформаційно-консультативних послуг, зобов`язати повернути сплачені кошти в сумі 10 050,00 грн. та витрати на юридичні послуги 5200 грн. Покласти на відповідача судові витрати. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем 06 травня 2021 року укладений договір № 2041 про надання інформаційно-консультативних послуг. Повідомила, згідно даного договору відповідач зобов`язувався надати інформаційно-консультативні послуги щодо правових та організаційних засад регулювання можливості самостійного забезпечення позивача роботою , в тому числі й за умов перетинання території держави та інше. На виконання п. З вказаного Договору позивачем внесено перший платіж у розмірі 10 050,00 грн як вартість першої частини послуг. Але саме п. З Договору відповідачем був порушений, не надані послуги в повному об`ємі, оскільки позивачу надавалась недостовірна інформація щодо умов працевлаштування за кордоном. Вакансії, які позивачу повідомляв відповідач, були простроченими, неактуальними. Позивач зазначила, що фактично інформацією щодо наявності вільних робочих місць відповідач не володів, оскільки щодо кожної вакансії надавав відповідь, що потрібно уточнювати. При цьому їй постійно відписували, що готують її документи для виїзду за кордон. Вона більше місяця очікувала, переписуючись через мобільний додаток Viber, але їй протягом цього строку так жодного разу і не було надано достовірної актуальної вакансії. Оскільки, згідно переписки у скріншотах було обумовлено, що вона мала виїжджати 25 травня 2021 року за кордон та бути працевлаштованою, а через надання відповідачем недостовірної інформації - неактуальної вакансії, була вимушена відкласти поїздку та, відповідно, позбавлена можливого заробітку, який склав на теперішній час 1 місяць з дня запланованої поїздки. Посилаючись на вказане, вважала свої вимоги щодо розірвання Договору законними і обґрунтованими у зв`язку із порушенням її права на якісну, достовірну продукцію, а саме: ненадання відповідачем позивачу, як замовнику, необхідної інформації щодо актуальної вакансії та відповідних послуг з метою працевлаштування за кордоном, через що звернулася в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 06.07.2021 р. провадження у справі було відкрите за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та копії ухвали невідкладно направлені сторонам по справі. Ухвала суду відразу розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду була доступною для ознайомлення відповідачу. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, разом з позовною заявою надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача адвоката Чайковського І.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до умов договору на відповідача були покладені зобов`язання щодо надання позивачу інформаційно-консультативних послуг щодо правових та організаційних засад регулювання можливості самостійного забезпечення себе роботою, в тому числі й за умов перетинання території держави тощо. На виконання умов вищезазначеного договору позивач належно виконував покладені на нього зобов`язання. Зазначив, що наприкінці червня місяця 2021 року відповідачем було отримано лист від [PERSON] в якому вона просила визнати Договір № 2041 від 06 травня 2021 року про надання інформаційно-консультативних послуг розірваним, а також повернути сплачені кошти у розмірі 10 050,00 грн. 19 липня 2021 року відповідачем було направлено відповідь на звернення до позивача. В свою чергу 25 червня 2021 року позивачем була направлена позовна заява про розірвання договору та повернення коштів. Повідомив, що за договором про надання інформаційно-консультативних послуг на виконавця покладався лише обов`язок надання інформацію позивачу. Позивачем протягом періоду з 13 травня (з моменту здійснення першого платежу) по 23 червня 2021 року (дата складання звернення) жодної претензії з боку позивача не було пред`явлено. Тому вбачав, що перша частина послуг за укладеним договором вважається наданою відповідачем в повному обсязі та, відповідно до умов укладеного договору, сплачена сума не повертається. У відзиві відповідач звернув увагу суду на те, що відповідачем надавались послуги, передбачені Договором, що також підтверджено наданою позивачем перепискою з відповідачем. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. 06.05.2021 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений Договір про надання інформаційно-консультативних послуг № 2041, відповідно до п. 1.1. якого відповідач взяв на себе зобов`язання надати позивачу інформаційно-консультативні послуги щодо правових та організаційних засад регулювання можливості самостійного забезпечення себе роботою, в тому числі й за умов перетинання території держави; здійснювати інформаційну підтримку щодо збору документів, необхідних для реалізації права замовника (позивача) на забезпечення себе роботою; надавати допомогу в підготовці та організації інтерв`ювання замовника (позивача) та складання резюме працівника; надання консультацій з питань підготовки особистих документів для отримання біометричного паспорту громадянина України. У розділі 3 вказаного договору сторони узгодили між собою ціну договору та порядок здійснення розрахунків. Так, згідно з п. 3.1. вказаного договору за надання послуг, визначених цим Договором, позивач провадить оплату шляхом внесення коштів на банківських рахунок відповідача у загальному розмірі 20 100,00 грн. Відповідно до п. 3.2 Договору перший платіж у розмірі 10 050,00 грн. здійснюється в день укладання цього договору як вартість першої частини послуг. При цьому перша частина послуг вважається наданою після отримання позивачем на мобільний додаток (Viber/Telegram) інформаційного листа з роз`ясненням умов перебування за кордоном. Замовник (позивач) усвідомлює, що визначена п. 3.2 цього Договору сплачена ним сума коштів залишається у відповідача і підтверджує приймання ним інформаційно-консультативних послуг в повному обсязі (п. 3.3). Пунктом 3.4. передбачено, що приймання-передача інформаційно-консультативних послуг, визначених п. 1.1. Договору, оформлюється сторонами Актом наданих послуг, який складається після здійснення другої частини оплати послуг. Крім того, розділом 5 сторони узгодили і строк дії Договору № 2041 від 06.05.2021 р., згідно з якими цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох місяців. Сторони засвідчують, що датою підписання Договору є, в тому числі і дата, зазначена в електронному повідомленні позивача про відправлення відповідачу тексту цього Договору, що є погодженням і прийняттям його умов. Датою закінчення дії цього Договору є дата підписання позивачем Акту приймання-передачі інформаційно-консультативних послуг та/або надсилання його позивачем на електронну адресу відповідача. Так, на виконання умов договору, а саме п. 3.2, 13.05.2021 р. позивачем [PERSON] був здійснений платіж на суму 10 050,00 грн. на користь відповідача ФОП [PERSON] із зазначенням призначення платежу: оплата зг. Дог. № 2041 від [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції № 32292520 від 13.05.2021 р. 23.06.2021 р. [PERSON] був складений лист, адресований на ім`я відповідача ФОП [PERSON] в якому остання повідомила, що відповідачем були порушені умови Договору, а саме п. 3, не надано послуги в повному об`ємі, оскільки їй надавалась недостовірна інформація щодо умов працевлаштування за кордоном. Вакансії, про які їй повідомляли, були простроченими, неактуальними. Просила визнати укладений між сторонами договір розірваним та повернути у зв`язку з цим сплачені нею грошові кошти в сумі 10 050,00 грн. Позивач надала суду також скріншоти листування з відповідачем з використанням мобільних додатків Viber/Telegram. Відповідачем, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву надана копія відповіді на звернення [PERSON] від 19.07.2021 р. № 01-07, якій відповідач зазначив, що 06 травня 2021 року через Viber з метою ознайомлення з умовами договору, ним направлено позивачу Договір № 2041 про надання інформаційно-консультативних послуг. В підтвердження прийняття його істотних умов, 13 травня 2021 року позивач здійснила перший платіж на суму 10 050,00 грн. У вказаному листі відповідач також просив позивача повідомити: 1) які зобов`язання виконавця порушені за Договором № 2041 від 06.05.2021 р., враховуючи, що його дія не припинилась? 2) в якому порядку позивач бажає розірвати договір № 2041 від 06.05.2021 року, враховуючи п. 3.3. Договору № 2041? Відповіді позивач на такий лист суду не надав та про результати його розгляду суд не повідомив. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідно до п.1.1 Договору про надання інформаційно-консультативних послуг № 2041 від 06.05.2021 року укладеного між сторонами ФОП [PERSON] взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] інформаційно-консультативні послуги щодо правових та організаційних засад регулювання можливості самостійного забезпечення себе роботою, в тому числі й за умов перетинання території держави; здійснювати інформаційну підтримку щодо збору документів, необхідних для реалізації права замовника (позивача) на забезпечення себе роботою; надавати допомогу в підготовці та організації інтерв`ювання замовника (позивача) та складання резюме працівника; надання консультацій з питань підготовки особистих документів для отримання біометричного паспорту громадянина України.. Розділом 3 Договору визначено ціну договору та порядок розрахунків, згідно якого за надання послуг, визначених цим Договором, замовник проводить оплату шляхом внесення коштів на банківський рахунок Виконавця у загальному розмірі 20 100,00 грн. Замовник усвідомлює, що визначена п.3.2. цього Договору сплачена ним сума коштів 10 050,00 грн підтверджує приймання інформаційно-консультативних послуг в повному обсязі і залишається у Виконавця. Як було встановлено судом, на виконання умов зазначеного договору, а саме п. 3.2, позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача кошти в розмірі 10 050,00 грн, що підтверджується копією квитанції № 32292520 від 13.05.2021 р. Аналізуючи зміст укладеного договору, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язувався надати лише інформаційно-консультаційні послуги із посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а не брав на себе зобов`язання щодо отримання позивачем дозволу на роботу та робочого місця за кордоном. Укладаючи договір позивач погодився з цими умовами та здійснив на виконання умов договору оплату у розмірі 10 050,00 грн. Його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, оскільки належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять. Крім того, у Договорі № 2041 від 06.05.2021 р. сторони узгодили, що відповідно до п. 2.1.1 позивач, як замовник, зобов`язана була: а) перед початком виконання умов Договору, надати виконавцю необхідний для надання послуг перелік документів та необхідну для надання послуг інформацію. У разі відмови у прийнятті послуг, передбачених п.1.1. цього Договору, позивач протягом двох днів повинен повідомити відповідача, письмово мотивувати таку відмову. Письмова відмова може бути направлена позивачем відповідачу, в тому числі, і будь-якими засобами електронного зв`язку (Telegram, Viber, WhatsApp, тощо) п. 2.1.1 в Договору. Виходячи з вказаних умов, протягом періоду з 13 травня (з моменту здійснення першого платежу) по 23 червня 2021 року (дата складання звернення) жодних претензій з боку позивача пред`явлено не було. Аналізуючи умови договору, вбачається, що перша частина послуг за укладеним договором вважається наданою виконавцем в повному обсязі та відповідно до умов укладеного договору не повертається. Щодо порушеного позивачем питання про розірвання Договору № 2041 від 06.05.2021 р. суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 907\~ЦК України\~передбачено,\~що Договір\~про надання\~послуг може\~бути розірваний,\~у тому\~числі шляхом\~односторонньої відмови\~від договору,\~в порядку\~та на\~підставах,\~встановлених цим\~Кодексом,\~іншим законом\~або за\~домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Матеріалами справи підтверджено, що предметом договору між сторонами є надання інформаційно-консультаційних послуг щодо правових та організаційних засад регулювання можливості самостійного забезпечення себе роботою, в тому числі й за умов перетинання території держави; здійснення інформаційної підтримки щодо збору документів, необхідних для реалізації права замовника (позивача) на забезпечення себе роботою; надання допомоги в підготовці та організації інтерв`ювання замовника (позивача) та складання резюме працівника; надання консультацій з питань підготовки особистих документів для отримання біометричного паспорту громадянина України. Вказаний договір не містить жодного положення щодо обов`язку відповідача працевлаштувати позивача або визначення об`єму інформаційно-консультаційних послуг з який можливо б було зробити висновок про повноту або навпаки недостатність отриманої інформації. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Статтею 251 ЦК України встановлено поняття строку та терміну. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно з ст. 252ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як було встановлено судом, у розділі 5 Договору № 2041 від 06.05.2021 р. сторони обумовили строк дії договору. Так, згідно з п. 5.1. цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох місяців. Сторони засвідчують, що датою підписання цього Договору є, в тому числі, і дата, зазначена в електронному повідомлені замовника (позивача) про відправлення виконавцю (відповідачу) тексту цього Договору, що є погодженням і прийняттям його умов (п. 5.2). Відповідно до п. 5.3 Датою закінчення дії цього Договору є дата підписання замовником Акту приймання-передачі інформаційно-консультативних послуг та/або надсилання його замовником на електронну адресу виконавця. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач долучив копію листа від 19.07.2021 № 01-07, адресованого на ім`я позивача, в якому звертався до позивача з пропозицією повідомити, враховуючи її бажання розірвати укладений Договір:1) Які зобов`язання виконавця порушені за Договором № 2041 від 06.05.2021 року, враховуючи, що його дія не припинилась? 2) В якому порядку вона бажаєте розірвати договір № 2041 від 06.05.2021 року, враховуючи п. 3.3 Договору № 2041? Відомостей про результати розгляду вказаного листа позивачем суду не надано. Крім того, аналізуючи положення Договору № 2041 від 06.05.2021 р. суд доходить висновку, що в ньому відсутні зобов`язання або обіцянки відповідача, як ФОП [PERSON] , про те, що позивач отримає в будь-якому випадку позитивну відповідь щодо працевлаштування, у тому числі й за умов перетинання територій держави. Як було встановлено судом, сторони домовились про те, що Договір про надання інформаційно-консультативних послуг № 2041 від 06.05.2021 р. діє протягом трьох місяців. Умов щодо можливості пролонгації дії даного договору сторони не передбачили. Згідно з ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Як встановлено судом, у своєму листі від 19.07.2021 р. № 01-07 відповідач не відмовлявся продовжувати надавати позивачу як замовнику необхідну допомогу з метою подальшого виконання умов укладеного договору. Істотних порушень умов вказаного договору під час судового розгляду встановлено не було, а тому у задоволенні вимог позивача про розірвання договору № 2041 від 06.05.2021 р. належить відмовити. Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed