Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом Нетребою К.О., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 23/22-КВС від 09.12.2022, що підтверджується ордером серія ВА № 1040236 до [PERSON] , в якому (позові) просив: - змінити розмір аліментів, які стягують на підставі судового наказу Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2021 по справі № 388/474/21 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 07.04.2021, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з нього на підставі судового рішення у примусовому порядку стягуються аліменти на утримання його доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Заборгованості по аліментах він не має. Наразі у нього нова сім`я та у нього народилися ще дві доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що підставою для зміни розміру аліментів є зазначені зміни у його сімейному стані. Ухвалою від 24.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Ухвалою від 27.02.2023 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Представник позивача адвокат Нетреба К.О. звернулась до суду із заявою, у якій зазначила, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. Просила розглянути справу за відсутності сторони позивача. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, яка про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом останньої від 03.03.2023 у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення (судової повістки) - у судове засідання не з`явилась, із клопотанням про відкладення судового засідання до суду не з`являлась. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутностіучасників, які не з`явились у судове засідання, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Судовим наказом Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2021 (справа № 388/474/21) з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнено аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 07.04.2021 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.12.2022 № 18458 заборгованість з виконання виконавчого листа № 388/474/21, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області 21.04.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини: [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 07.04.2021 до досягнення дитиною повноліття, станом на 30.11.2022 відсутня. За даними довідки про доходи [PERSON] від 22.02.2023 № 6/ФЕС за період серпень 2022 - січень 2023 останній має середньомісячний дохід у розмірі 48418,84 грн. виходячи із розрахунку 290513,06/6. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей доньок: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Аліменти на утримання [PERSON] стягуються на підставі судового наказу від 19.04.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦКП України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України. Положеннями ч. 1 ст. 167 ЦПК України передбачено, що розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. При цьому, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Таким чином, при видачі судового наказу від 19.04.2021 об`єктивно не було враховано перебування на утриманні [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON] , 2017 року народження, та неповнолітньої доньки [PERSON] , яка народилась після видачі такого наказу. Поряд з цим, обов`язок [PERSON] утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття є рівним щодо кожної дитини. Отже, за наявності у [PERSON] інших дітей обґрунтованим є визначення (зміна) розміру аліментів, які стягуються за судовим рішенням на одного з дітей. У положеннях ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України законодавцем передбачено розмір аліментів, що складає на одну дитину - 1/4 від доходу, для двох дітей - 1/3 від отриманого доходу, на трьох дітей і більше - 1/2 від отриманого доходу. Однак, в будь якому випадку розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, за встановлених обставин у справі аліменти на одну дитину у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) є достатнім, з урахуванням дотримання принципу рівності всіх дітей у їх правах, матеріальним забезпеченням однієї з трьох неповнолітніхдітей і такий розмір з урахуванням середньомісячного доходу позивача - 8069,81 грн. (48418,84 / 6) у п`ять з половиною разів перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 1416,50 грн. (прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - 2833,00 / 2). Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, встановивши зміни у сімейному стані [PERSON] , а саме перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, що раніше об`єктивно не було враховано при ухваленні судового рішення про стягнення аліментів на одну дитину, а також беручи до уваги, що аліменти на одну дитину у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) [PERSON] є необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку однієї з трьох дітей, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивівта розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема неповнолітньої дитини, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту інтересів фізичної особи, зокрема й інших дітей, які перебувають на утриманні позивача. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Outcome: approved