Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському району Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем. [PERSON] зазначає, що протягом останніх кількох років з відповідачем сімейні стосунки погіршились, шлюбні відносини фактично припинились, подружжя з 29.10.2018 року спільно не проживають. Між позивачем та відповідачем відсутні спільні інтереси, подальше сімейне життя неможливе, а спроби примирення подружжя позитивного результату не дали. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року відкрито провадження по справі в спрощеному порядку з повідомленням(викликом) сторін. Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року сторонам надано строк для примирення, тривалістю 3 місяці. Провадження по справі було зупинене. Ухвалою суду від 13 березня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання неодноразово повідомлявся, про що свідчать матеріали справи. Причини неявки повідомив. Суд зазначає, що 10.04.2023 року представником відповідача, адвокатом Заруцьким Р.М., надано заяву про проведення судового засідання, призначеного на 15:00 год. 11.04.2023 року, в режимі відеоконференції в Яворівському районному суді Львівської області, обґрунтовуючи клопотання територіальної віддаленістю Дзержинського районного суду м. Харкова від м. Львова, де відповідач, на теперішній час, знаходиться. Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року вказана заява була задоволена. Однак, відповідач у вказану дату до Яворівського районного суду Львівської області для проведення судового засідання не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Частиною 2 статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд звертає увагу на тому, що справа перебуває в провадженні суду з 13 січня 2022 року. Таким чином, суд враховує право кожного на розумні строки розгляду справи, у зв`язку з чим вважає, щоб запобігти затягуванню розгляду справи, вона може бути розглянута на підставі наявних в ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2015 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському району Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №2055, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 2015 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.07.2017 року. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, наданий строк для примирення сторонами не був використаний. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 2628-6821-2266-4390 від 05 січня 2022 року про сплату судового збору у сумі 992,40 грн. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач у судове засідання не з`явився, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved