Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 17 липня 2020 року надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 68664,28 гривень та моральної шкоди кошти в сумі 207497 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відносно неї слідчим Добровеличківського ВП ГУНП в Кіровоградській області проводилось досудове розслідування, внесено до ЄРДР 24.02.2016 за № 42016121230000006 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України. Вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2019 [PERSON] визнано невинною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.02.2020 зазначений вирок залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 12.05.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження. Позивач зазначає, що протягом тривалого періоду вона була вимушена регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачати на це свій вільний та робочий час, тому внаслідок протиправних дій досудового слідства та прокурора, а саме в період з 06.06.2016 по 04.02.2020 їй було спричинило моральну та матеріальну шкоду. Зокрема впродовж зазначеного проміжку часу вона була вимушена захищатись від незаконного кримінального переслідування, для чого користувалася послугами адвоката. Крім того через систематичний тривалий стрес на роботі та психологічну напругу [PERSON] захворіла на псоріаз. Також сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для неї та її родини стресові наслідки, що призводило до душевних страждань, що спонукало позивача звернути до суду. Представник позивача в судовому засіданні надала клопотання про збільшення позовних вимог в межах проведеної судово-психологічної експертизи за матеріалами цивільної справи №492 від 22.12.2022 та просила стягнути з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача суму, що дорівнює 180 мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення судового рішення в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просила стягнути з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача 66270 грн у зв`язку з наданням [PERSON] юридичної допомоги адвоката, 2394 грн 28 коп - витрати на проїзд та 19735 грн 15 копійок за проведення експертизи. Представник Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в судове засідання повторно не з`явився надав клопотання про повторне відкладення судового засідання. Також до суду надійшли відзив на позовну заяву та заперечення щодо позовних вимог із збільшеними позовними вимогами, зі змісту яких позов не визнають та вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню так як безумовною підставою для відшкодування шкоди є саме наявне рішення суду в якому встановлюється незаконність, протиправність слідчих дій або рішень. Залежно від того, який орган проводив слідчі ( розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою ( ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільно процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду. Позивач звернувся до суду із порушенням процедури звернення. Позивач не надає жодних розрахунків та доказів, які б вказували на те, в чому ж полягає спричинена моральна шкода, а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача і вини останнього в її заподіяні. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то вважають, що квитки жодним чином не підтверджують пов`язаність їх з проведенням досудового розслідування чи слідчих дій, а також не надано докази необхідності такої подорожі. Стосовно відшкодування витрат на правничу допомогу, то вона не підлягає задоволенню також, тому що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат. Договори про надання правничої допомоги від 29.06.2016, 14.09.2016, 31.07.2019 жодним чином на ідентифікують надання такої допомоги в рамках досудового розслідування чи судового розгляду кримінальної справи стосовно позивача, а лише містять зазначення певного органу ( поліції чи суду). В договорі не прописано, які саме послуги мали надаватися адвокатом. Також щодо збільшених позовних вимог згідно з висновком судово-психологічної експертизи, були застосовані методики, які виключені з Реєстру методик проведення судових експертиз, зазначений висновок є науково-практичною рекомендацією. Представниця Кіровоградської обласної прокуратури Самойлова О.В. щодо позовних вимог із збільшеними вимогами заперечувала та вважала такі позовні вимоги безпідставними та не доведеними. Також просила не приймати до уваги висновок експерта, який є необґрунтованим, а визначений розмір моральної шкоди експертом є значно завищеним. Висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами. Також зі змісту відзиву та письмових заперечень Кіровоградська обласна прокуратура зазначила, що [PERSON] перебувала під слідством та судом у період з 31.05.2016 до 04.02.2020, а всього 44 місяці та 5 днів. Позивачем заявлено вимоги про стягнення на її користь на відшкодування завданої моральної шкоди коштів в розмірі 207 497 гривень, витрати на юридичну допомогу у сумі 66 270 гривень та 2394 гривні 28 копійок витрати на проїзд до місця судового розгляду кримінального провадження. Відповідач вважає, що суб`єктом відповідальності є держава, а не конкретний судово-слідчий орган, що заподіяв шкоду, відповідно Кіровоградська обласна прокуратура є неналежним відповідачем у цій справі. Також надали заперечення на заяву про збільшення суми позовних вимог, в якій просили дану заяву залишити без задоволення, так як вказаний експертом орієнтований розмір грошової компенсації моральної шкоди за завдані страждання є оціночним та суб`єктивним критерієм. Тому просили суд зазначений висновок судово-психологічної експертизи не приймати до уваги. Представник Державної Казначейської служби України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31.08.2020 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.09.2020 було відкрито провадження та призначено судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2020 було призначено відеоконференцію. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2020 було відмовлено в відводі судді. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 призначено судово-психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2023 поновлено провадження у справі у зв`язку із проведенням експертизи. Усною ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 квітня 2023 року прийнято до розгляду збільшені вимоги позивача. Враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд заслухав сторін у справі, допитав свідків, дослідив матеріали справи, а тому приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Зі змісту повідомлення про підозру від 31 травня 2016 року з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст.366 КК України та вручено підозру 6 червня 2016 року ( Т.1 а.с.215-249 ). З обвинувального акту, затвердженого прокурором Добровеличківського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області Лабенко Н.В від 28.07.2016 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України ( Т.1 а.с.82-83). Зі змісту вироку Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2019 встановлено, що [PERSON] визнати невинною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України та виправдано її за недоведенням вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України (Т.2 а.с.1-49). Згідно з ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2020 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Палій К.В. та представника потерпілого [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2019 року стосовно [PERSON] -залишено без змін (Т.1 а.с.84-136). Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 12 травня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2019 та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 лютого 2020 року ( Т.1 а.с.137-139). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року позов [PERSON] до комунального закладу "Помічнянська лікарня" Добровеличківського району Кіровоградської області про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено повністю ( Т.1 а.с.140-142). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.03.2017 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2016 року та додаткове рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2016 року скасовано. Позов [PERSON] до КЗ "Помічнянська лікарня" Добровеличківського району Кіровоградської області задоволено частково (Т.1 а.с.143-146). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.11.2016 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2016 року в частині відмови у визнанні наказу головного лікаря незаконним скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов [PERSON] до КЗ "Помічнянська лікарня", третя особа [PERSON] про визнання незаконним наказу головного лікаря задоволено. Визнано незаконним наказ головного лікаря КЗ "Помічнянська лікарня" за № 6/162 від 25.11.2015 про накладення обов`язків голови ЛЕК. В іншій частині рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01.04.2016 залишено без змін ( Т.1 а.с.147-149). З проїзних\~документів \~серії ДЛ\~№277228\~від 30.03,\~серії ДК\~№982746\~від 26.04,\~серії ДП\~№869262\~від 21.06.,\~серія ДН\~№537881\~від 12.11,\~серія \~ДН №\~015994\~від 09.11,\~ серія\~ ДН\~№ 947884\~від 28.11,\~ серія\~ДО №011284\~від 21.12,\~ серія\~ДО №\~203811\~від 04.03,\~серія ДО\~№ 883225\~від 29.03,серія\~ДС №091330\~від 05.10,серія\~ДС №066943,серія\~ДС №068792,\~серія ДС\~№438307,\~серія ДС\~№ 101617\~від 12.11,серія\~ДС №\~453137 від 19.06, серія ДС №641019 від 11.03, серія ДС № 489512 від 26.11; посадочних документів від 22.06.2017, 30.06.2017, 24.07.2018,10.10.2017,02.11.2017, 28.11.2017, 12.11.2017, 11.12.2017, 19.01.2018,02.02.2018, 03.03.2018, 02.03.2018, 28.03.2018, 05.05.2018, 04.08.2018,12.06.2018, 03.04.2019 та фіскальних чеків від 12.09.2018, 07.04.2019, 09.09.2018, 09.04.2018 встановлено, що здійснювались поїздки за маршрутом м. Помічна-Кропивницький, Кропивницький-Помічна, Помічна -Одеса, Одеса-Помічна ( Т.1 а.с.150-156). З направлення на консультацію від 29.12.2016 з`ясовано, що [PERSON] встановлено діагноз надрив зв`язок ( Т.1 а.с.157). З консультативного висновку спеціаліста, виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , висновку обласної лікарсько-консультативної комісії з`ясовано, що їй встановлено діагноз надрив попереднього грудного відділу ( а.с. 158-160). Зі змісту листа непрацездатності від 06.05.2016 з`ясовано, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.04.2016 до 06.05.2016 ( Т.1 а.с.165). З епікризу стаціонарної хворої №6472 [PERSON] з`ясовано, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 18.04.2016 по 06.05.2016 ( Т.1 а.с.166). Зі змісту висновку експерта №4928 від 22.12.2022 з`ясовано, що ситуація, яка досліджується за справою (притягнення позивача до кримінальної відповідальності шляхом відкриття слідчим відділенням Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24.02.2016 за № 42016121230000006 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України, з часу оголошення про підозру 06.06.2016 та до часу виправдання [PERSON] за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України ухвалою Кропивницького апеляційного суду 04.02.2020 та вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2019, який залишено без змін), була для [PERSON] психотравмувальною. [PERSON] внаслідок досліджувальної ситуації завдані страждання ( моральна шкода) з психологічної точки зору. В межах наданих на дослідження матеріалів можливий (орієнтований) розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) цивільному позивачу [PERSON] може складати 180 розмірів мінімальної заробітної плати в Україні, що діє на момент винесення відповідного рішення суду (Т.3 а.с. 133-165 ). Зі змісту договору про надання правової допомоги від 14.09.2016 та додатку №1 до договору від 14.09.2016 з`ясовано, що [PERSON] уклала договір з адвокатським бюро "Чорноус і партнери" про надання правничої допомоги у Новоархангельському районному суді Кіровоградської області, гонорар за надання правничої допомоги складає 50 000 гривень 00 копійок ( Т.1 а.с.167-168). З акту приймання-передачі наданих послуг від 23.04.2019, [PERSON] оплатила послуги за правничу допомогу в сумі 50 000 гривень 00 копійок ( Т.1 а.с.169). З договору про надання правової допомоги від 29.06.2016 та додатку №1 до договору від 29.06.2016 з`ясовано, що [PERSON] уклала договір з адвокатським бюро "Чорноус і партнери"про надання правничої допомоги у Добровеличківському ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, гонорар за надання правничої допомоги складає 4000 гривень 00 копійок ( Т.1 а.с.170-171). З акту приймання-передачі наданих послуг від 01.08.2016, [PERSON] оплатила послуги за правничу допомогу в сумі 4 000 гривень 00 копійок (Т.1 а.с.172). Зі змісту договору про надання правової допомоги від 31.07.2019 та додатку №1 до договору від 31.07.2019 встановлено, що [PERSON] уклала договір з адвокатським бюро "Чорноус і партнери"про надання правничої допомоги у Кропивницькому апеляційному суді, гонорар за надання правничої допомоги складає 15000 гривень 00 копійок (Т.1 а.с.173-174). З акту приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2020, [PERSON] оплатила послуги за правничу допомогу в сумі 15 000 гривень 00 копійок ( Т.1 а.с.175). З квитанцій за 2018-2020 оплачених [PERSON] , остання здійснювала перерахунок коштів на рахунок адвокатським бюро "Чорноус і партнери" на загальну суму 58 870 гривень (Т.1 а.с.176-180). В трудовій книжці [NUMBER] від 19.09.1983 року на ім`я [PERSON] є записи про трудову діяльність [PERSON] ( Т.1 а.с.203-205). Зі змісту листа сайту "Весь Кіровоград" від 17.05.2016 з`ясовано, що в даному листі є повідомлення про те, що працівники Помічнянської лікарні видавали підроблені медичні довідки, відомості внесено до ЄРДР за ч.1 ст.366 КК України ( Т.3 а.с.23). З виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного ) хворого з`ясовано, що діагноз [PERSON] надрив попердньо-грудного відділу хребта ( Т.3 а.с.34) З висновку обласної лікарсько-консультативної комісії №256 від 30.12.2016 з`ясовано, що [PERSON] направлена з Добровеличківської ЦРЛ, діагноз закритий слабоконсолідований компресійний перелом тіла хребця, острохондроз поперекового відділу хребта ( Т.3 а.с.35). З виписок із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного ) хворого №6472, №10585 з`ясовано, що діагноз [PERSON] є вульгарний псоріаз, папуло бляшечна форма, прогресуюча стадія ( Т.3 а.с.35-36). В судовому засіданні з метою виконання клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів від 20.04.2021 суд допитав родичів, колишніх колег , сусідів та друзів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що він був захисником Резніченко В.Ф. в першій та апеляційній інстанції під час розгляду кримінального провадження. [PERSON] він може охарактеризувати з позитивної сторони як спокійну та врівноважену людину. Вона людина професіонал своєї роботи, але під час розгляду справи була емоційно подавлена. Все життя пропрацювала в медицині. Вона змушена була доводити свою невинуватість, шукати іншу роботу, а також її колеги свідчили проти неї, що дуже негативно вплинуло на її психологічний стан. Кримінальне провадження слухалось протягом трьох років в першій інстанції. Вона завжди приїздила на засідання, що негативно вплинуло на її стан здоров`я. Також в неї погіршились відносини з колегами, які свідчили проти неї. Це також вплинуло на її сім`ю, так як її сину було відмовлено в прийнятті на роботу у зв`язку з порушенням відносно матері кримінального провадження. Свідок познайомився з [PERSON] вже під час порушення кримінальної справи та до вказаного часу її емоційний стан йому відомо не було. Завжди вона поводила себе коректно і спокійно. Ніколи емоційно не зривалася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що він з позивачкою перебуває в родинних відносинах, вона його рідна сестра. Про сестру він може сказати, що вона спокійна та врівноважена. Під час порушення і розгляду кримінальної справи [PERSON] стала збуджена, переживала, почала погано їсти, схудла, проте її професія вимагає спокою. Колектив частково розділився, одні були за неї, інші за адміністрацію лікарні. При цьому вона почувала себе некомфортно. Внаслідок цього в неї з`явилося захворювання просоріаз. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що з позивачкою вона працювала близько 20 років, стосунки в неї з нею були робочі. До порушення кримінальної справи [PERSON] була спокійна врівноважена ніколи не ходила на лікарняний. Вона як керівник сувора, навела порядок і всі її поважали. З співробітниками вчиняла відповідно до закону. Вона працювала під керівництвом п`ятьох головних лікарів. [PERSON] не любила підлабузників, працювала згідно із законом та завжди вчиняла справедливо. Вона також займала посаду голови медичного огляду та після обшуків пішли чутки, що кошти за медичний огляд забирала собі, а не проводились через касу. Після всіх цих подій [PERSON] почала хворіти і худнути. Одного разу [PERSON] звернулася до неї як до лікаря, так як у неї проявився пародонтит, позивачка лікувалась, проводила протизапальну терапію у вересні 2016 році. Також від [PERSON] почали відвертатись друзі і знайомі. Коли [PERSON] їздила в судові засідання, то вона впала і пошкодила хребет, при цьому їй сказали виходити на роботу. На даний час вона з нею спілкується, проте психологічно їй не вдалось відновитися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що вона працювала в реєстратурі лікарні. [PERSON] чесна і порядна людина. Відносилася відповідально і добросовісно до своїх обов`язків. В кінці лютого після роботи до неї зателефонувала старша медсестра щоб вона вийшла на роботу, але так як вона проживає далеко від роботи, то прийти вона не змогла. На наступний день її співробітниця повідомила, що була виїмка. Через декілька днів хтось розбив вікно та проник до реєстратури, де викрали медичні картки. Після цих подій [PERSON] була пригнічена, ніколи не ходила на лікарняний. Колектив її підтримував. Стосовно її психологічного стану, то вона стала замкнутою та знервованою. На даний час свідок перебуває на пенсії, а тому з [PERSON] рідко зустрічається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що вона з позивачкою перебуває в дружніх стосунках та є подругами з дитинства. До певного періоду спілкувалися часто до 2016 року, а в подальшому стали рідко спілкуватися. [PERSON] замкнулась в собі та менше стала спілкуватися. На телефоні дзвінки не відповідає . Стала емоційно подавлена. По місту пішли чутки, що вона бере хабарі. Стан у [PERSON] був сильно подавлений. Людина сильно замкнулась в собі. Психологічний стан не відновлювався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що вона познайомилася з [PERSON] тоді коли потрапила до неї на прийом як до лікаря. До 2016 року часто з [PERSON] спілкувалися, після 2016 року людина змінилася та почала менше спілкуватися, хоча до цього часу була комунікабельною та товариською. По місту почали ходити чутки, що вона бере хабарі, це на неї дуже важко вплинуло. На даний час [PERSON] психологічного не відновилася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, що вона колишній працівник лікарні та попрацювала близько 20 років. З [PERSON] знайома близько 9 років. Про неї може сказати, що вона гарний керівник. Поки в їхній лікарні не появився новий головний лікар, то все було добре. З 2016 року почались цькування [PERSON] та почали наводити на неї наклепи. В неї був великий нервовий стрес, постійно плакала, а потім замкнулася в собі. Раніше з [PERSON] частіше спілкувалися, на даний час вже рідше спілкуються. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено ст. 56 Конституції України. За змістом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( п.1.ч.1 ст. 1 вищевказаного Закону). Згідно з п. 2 ч. 1ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливості їх отримання. Статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», передбачено що, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Як встановлено рішенням Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999№ 9-рп/99 у справі № 1-15/99, притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Враховуючи вищезазначені обставини, а також досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що позивач перебувала під слідством та судом з 06 червня 2016 року (з моменту вручення [PERSON] підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України) по 04 лютого 2020 року (набрання ухвалою апеляційною інстанцією законної сили), тобто 43 місяці 29 днів. Оскільки відповідно до ч.1 ст. 340 КПК України - Якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог статті 341 цього Кодексу повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. З аналізу даної правової норми вбачається, що відмовитися від підтримання державного обвинувачення прокурор може лише у випадку коли дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується. І дана норма вказує не на право , а на обов`язок (повинен) відмовитись від підтримання державного обвинувачення. Відповідно єдиним мотивом відмови прокурора від обвинувачення є переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується. Тобто особа є невинною у вчиненні кримінального правопорушення, що узгоджується із п.1.ч.1 ст. 1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно-розшукову діяльність ,органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у виді незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. І усуває можливі ще більш тяжкі для обвинуваченого наслідки у вигляді незаконного засудження. Відповідно до ст.1167 ЦК України - Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з пунктом 5 статті 3Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду`у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода. Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди. За період\~часу з 06 червня 2016 року (повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України) по 04 лютого 2020 року, позивачка зазнала моральної шкоди, яка виразилася у порушенні нормальних життєвих зв`язків, негативних змінах в емоційному стані, негативного психологічного впливу внаслідок притягнення її до кримінальної відповідальності, а тому суд погоджується із твердженням позивачки про завдання їй моральної шкоди, що підтверджується як письмовими доказами так і показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні. Позивачка та\~її представник\~просили стягнути\~на її\~користь моральну\~шкоду з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача суму, що дорівнює 180 мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення судового рішення в рахунок відшкодування моральної шкоди відповідно до результатів проведеної судово-психологічної експертизи №4928 від 22.12.2022. Слід зазначити, що позивачкою у встановленому законом порядку було доведено завдання їй моральної шкоди, оскільки у кримінальному провадженні за обвинуваченням позивачки було винесено виправдовувальний вирок. Згідно з п. 9 постанови від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі N 383/596/15. Таким чином, визначаючи конкретну суму компенсації за завдану моральну шкоду, необхідно визначити також чинники, які підлягають врахуванню під час визначення розміру відшкодування, а саме негативні наслідки, які продовжувалися для заявниці під час тривалого часу перебування її під слідством та судом. Такими чинниками відповідно до матеріалів справи є: в період стаціонарного лікування була [PERSON] , разом з тим хворіла відповідно до виписок з медичних закладів дерматологічним захворюванням шкіри пов`язаного з псоріатричною діадою; перебувала 3 роки 7 місяців 29 днів під слідством та судом. Водночас суд не може пов`язувати наявний фізичний перелом в районні відділу хребта [PERSON] із заподіяною моральною шкодою внаслідок відсутності причинно-наслідкових зв`язків між заподіяною шкодою та наслідками. Суд також вважає, що [PERSON] , яка мала більш ніж 20- ти річний стаж медичного працівника - лікаря, також постраждала й ділова репутація. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі N752/17832/14-ц дійшла висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У зв`язку\~із зазначеним\~розмір моральної\~шкоди з\~урахуванням характеру\~і обсягу\~страждань,\~яких зазнала\~заявниця,\~можливості відновлення\~немайнових втрат,\~їх тривалості,\~тяжкості вимушених\~змін у\~її життєвих\~і суспільних\~стосунках,\~ступеня зниження\~престижу,\~репутації,\~часу та\~зусиль,\~необхідних для\~відновлення попереднього\~стану,\~і самої\~можливості такого\~відновлення у\~необхідному чи\~повному обсязі,\~а також\~з врахуванням\~вимоги розумності\~і справедливості,\~слід визначити\~на рівні 294 576 гривень 70 копійок. Водночас висновок експерта, наданий суду та який покладений в основу позовних вимог [PERSON] , суд не приймає до уваги з огляду на те, що в ньому зазначено орієнтовний можливий розмір грошової компенсації за завдану моральну шкоду загалом та не вказано розміру й ступенів тяжкості за кожну із незаконних процесуальних дій органів досудового слідства та прокуратури, суду, яку завдано позивачці. Пункт 8.3 "Методики психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди" реєстраційний код №14.1.75, яку застосовував експерт містить посилання на методи дослідження відповідно їх реєстраційних кодів в Реєстрі методик проведення судових експертиз. Разом з тим, рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України 28 січня 2021 року прийнято рішення про припинення застосування психологічних методик, зазначених у Методиці. Отже застосування методів проведення судово-психологічної експертизи, в тому числі психологічного дослідження Міністерством юстиції України припинено. З наявної у експертизі застосованої формули суд зазначає, що експертом фактично визначався орієнтований розмір компенсації моральної шкоди за таблицею відносних одиниць презюмованої моральної шкоди відповідно до психологічних аспектів подій та особи, досліджуваних згідно зі справою (т.3 а.с.164). Суд наголошує, що чинне законодавство України не містить поняття «презюмована моральна шкода». Суд зазначає, що не встановлено чіткої градації чисельних показників коефіцієнтів застосованої у експертизі формули визначення моральної шкоди. У Методиці, якої припинене застосування, розроблена власна класифікація визначення моральної шкоди. Суд зі змісту експертизи не встановив якісні критерії заподіяної моральної шкоди з обґрунтованістю розміру встановленого експертним висновком та який позивачка просить стягнути. Верховний Суд визначив сталу судову практику визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від: 1) характеру правопорушення, 2) глибини фізичних та 3) душевних страждань, 4) погіршення здібностей потерпілого або 5) позбавлення його можливості їх реалізації, 6) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також 7) з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, 8) тривалості моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (Постанова ККС Верховного Суду від 25 серпня 2020 р. по справі № 372/3192/18). Крім того, відшкодування моральної шкоди не повинно зумовлювати збагачення потерпілого. При вирішенні даного спору суд керується положеннями ст. 23, 1176 ЦК України, ст. 1, 2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та практики Верховного Суду. Судом встановлено, що у вищевказаний період часу, позивачка зазнала моральної шкоди, яка виразилася у порушенні нормальних життєвих зв`язків, негативних змінах в емоційному стані, негативному впливі внаслідок притягнення її до кримінальної відповідальності, втрата позивачкою ділової репутації, а тому суд погоджується із твердженням позивачки про завдання їй моральної шкоди. Суд погоджується, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року у справі «Станков проти Болгарії» (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62). Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону № 266/94-ВР розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом має визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203 цс15, відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. Розраховуючи моральну шкоду, спричинену позивачці, суд встановив, що позивачка перебувала під слідством і судом з 06 червня 2016 року (дата вручення підозри) до дати набрання вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області 04 лютого 2020 року на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду, що складає 43 місяці 29 днів. Законодавством передбачено визначення моральної шкоди у кратному відношенні до мінімальної заробітної плати. При цьому межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом суд визначає у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, тобто на момент розгляду справи. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 р. у справі № 6-2203цс15. На час розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати становить 6 700 грн 00 коп., відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» яким встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 700 гривень. Таким чином розрахунок моральної шкоди є наступним 43 місяці 29 днів Х 6700 грн = 294 576 гривень 70 копійок. Надавши оцінку всім зібраним у справі доказам дійшов висновку про часткове задоволення позову у сумі 294 576 гривень 70 копійок. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. За приписами статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави. Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України. Вирішуючи питання про відшкодування спричиненої майнової шкоди. Суд виходить з наступного Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,органів досудового розслідування, прокуратури і суду» - У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Позивачка просить стягнути спричинену їй майнову шкоду, яка виразилась в оплаті за надання професійної правової допомоги адвоката та відшкодування витрат на проїзд до місця судового розгляду. Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві затрат на оплату послуг захисника під час розгляду кримінального провадження та відшкодування витрат на проїзд до місця судового розгляду, суд виходить з таких підстав . Відповідно до п.4 ст.3 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню підлягають суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. При визначенні суми відшкодування витрат на послуги адвоката суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, прийшла до висновку про те, що передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Як вбачається з додаткової угоди про визначення суми гонорару адвоката від 07.05.2019, адвокатським бюро встановлювалися фіксовані суми за надання правничої допомоги позивачу на загальну суму 69000 гривень. В актах прийому-передачі виконаних робіт, зазначені лише фіксовані суми гонорару адвоката без детального опису (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а також є банківські квитанції про оплату послуг адвокатського бюро "Чорноус і партнери". Суд з`ясував, що адвокат Чорноус Олександр Петрович надавав свої послуги починаючи зі стадії досудового розслідування справи 14.09.2016 та супроводжував захист [PERSON] до вирішення кримінального провадження № 42016121230000006 в Кропивницькому апеляційному суді до 04.02.2020. Водночас [PERSON] в матеріалах справи наявні банківські квитанції адвокатському бюро "Чорноус і партнери" лише на суму 58 870 гривень. Отже позивачка підтвердила банківськими квитанціями свої витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні у розмірі 58 870 гривень, які суд вважає за можливе стягнути, а позовні вимоги в цій частині задовольнити. Що стосується\~стягнення витрат\~за проїзд\~у розмірі\~2394,28\~грн відповідно\~до проїзних\~документів \~серії ДЛ\~№277228\~від 30.03,\~серії ДК\~№982746\~від 26.04,\~серії ДП\~№869262\~від 21.06.,\~серія ДН\~№537881\~від 12.11,\~серія \~ДН №\~015994\~від 09.11,\~ серія\~ ДН\~№ 947884\~від 28.11,\~ серія\~ДО №011284\~від 21.12,\~ серія\~ДО №\~203811\~від 04.03,\~серія ДО\~№ 883225\~від 29.03,серія\~ДС №091330\~від 05.10,серія\~ДС №066943,серія\~ДС №068792,\~серія ДС\~№438307,\~серія ДС\~№ 101617\~від 12.11,серія\~ДС №\~453137 від 19.06, серія ДС №641019 від 11.03, серія ДС № 489512 від 26.11; посадочних документів від 22.06.2017, 30.06.2017, 24.07.2018, 10.10.2017, 02.11.2017, 28.11.2017, 12.11.2017, 11.12.2017, 19.01.2018, 02.02.2018, 03.03.2018, 02.03.2018, 28.03.2018, 05.05.2018, 04.08.2018,12.06.2018, 03.04.2019 та фіскальних чеків від 12.09.2018, 07.04.2019, 09.09.2018, 09.04.2018, - суду не доведено належними доказами, що поїздки за маршрутом м. Помічна-Кропивницький, Кропивницький-Помічна, Помічна -Одеса, Одеса-Помічна мають відношення до прибуття позивачки як до органів досудового розслідування так і до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області. Крім того постійне місце проживання позивачки є м.Помічна Кіровоградської області, а не місто Одеса. Пояснення позивачки, що вона проживала у м.Одеса в судовому засіданні не підтверджено. Крім проїзні документи про прибуття позивачки у м.Кропивницький, а не у м. Новоархангельськ, де розглядалася справа, також не є належними та не можуть підтверджувати витрати за проїзд пов`язаний із судовим розглядом кримінального провадження. Отже ці позовні вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується витрат за проведення судово-психологічної експертизи за №4928 Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса", відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19) зазначено, що відшкодування позивачу судових витрат, підлягає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні підтверджено, що позивачка понесла судові витрати за проведення експертизи у розмірі 19735, 15 грн, а тому суд стягує з Державного бюджету України на користь [PERSON] витрати пропорційно до розміру позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 4820 гривень 50 копійок.

Outcome: partial