Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернутий конверт з повідомленням та довідкою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, 24 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №152 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яка залишається проживати з відповідачем (а.с.7). За час сумісного проживання у сторін не склалися гармонійні сімейні стосунки. Основною причиною є відсутність взаєморозуміння між ними, внаслідок чого між сторонами часто виникали сварки та конфлікти на побутовому ґрунті. 01 січня 2023 року сторони остаточно припинили сумісне проживання і усі колишні сімейні стосунки. Після чого відповідачка забрала дитину, необхідні їй речі та пішла з дому. Поновлювати колішні сімейні стосунки позивач не має наміру, вважає, що подальше сумісне проживання та збереження сім`ї вже є неможливим. Тому він остаточно вирішив розірвати цей шлюб. Майнового спору у сторін поки немає. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved