Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

27.01.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2022 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини частині з усіх видів доходів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що на теперішній час існують підстави для зменшення аліментів, оскільки під час винесення судового наказу не було враховано, що у позивача також на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Матеріальне становище позивача погіршилось з початком агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалась 24.02.2022. Починаючи з 09.10.2018 позивач здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець та отримував прибуток, однак з початком військових дій був змушений призупинити діяльність та не отримував дохід, з якого мав би можливість сплачувати аліменти. Позивач офіційно не працевлаштований, однак продовжує сплачувати 3\~627,50 грн. щомісяця, що негативно впливає на матеріальне становище його неповнолітніх дітей. Посилаючись на ст. 192 Сімейного Кодексу (далі СК) України, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідача, з розміру, визначеного наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2022, на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. 28.03.2023 надійшов відзив відповідача на позов, в якому зазначено, що оплата аліментів в нинішньому розмірі є необхідним мінімумом для нормального існування дитини. Також звертає увагу на те, що наявність у позивача ще двох дітей не надає йому права ухилятись від допомоги по утриманню спільної дитини. У позивача нормальний стан здоров`я, він має змогу працювати та отримувати заробітну плату. Оскільки позивач стверджує, що не працює, тому державним виконавцем здійснюється нарахування розміру аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Вона разом із дитиною є внутрішньо переміщеними особами, винаймають житло. Позивачем не надано доказів, що утримання їх спільної дитини погіршує становище інших його дітей та власне становище позивача. Просила у позові відмовити. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, призначене на 06.04.2023 на 13:00 год. 28.03.2023 надійшов відзив відповідача на позов. У судовому засіданні 06.04.2023 позивачем надано відповідь на відзив. Відповідач у судовому засіданні повідомила про те, що не має наміру подавати заперечення на відповідь на відзив. Інших заяв та клопотань не надходило. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що він є фізичною особою-підприємцем, але на даний час зупинив діяльність та доходів не має, є волонтером. Також на його утриманні знаходяться ще двоє дітей. Отже, йому важко сплачувати аліменти, у зв`язку із чим змушений постійно позичати гроші. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що вона із дитиною та її батьками на даний час винаймають квартиру у м. Запоріжжі, є внутрішньо переміщеними особами. Вона тільки почала працювати, але офіційних постійних доходів не має. У той же час, вона несе витрати на утримання дитини, а саме на харчування, одяг, дозвілля, розвиваючі зайняття. Позивач має змогу сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судовим наказом. Підстави для зменшення аліментів, що вказував позивач, вважає надуманими. Просила у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] матір`ю. 23.08.2022\~Орджонікідзевським районним\~судом м.\~Запоріжжя видано\~судовий наказ\~№ 335/5072/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи з 19.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.11.2022 відкрито виконавче провадження № 70281732 з примусового виконання вищезазначеного судового наказу. Також, 08.11.2022 державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого за серпень 2022 р. жовтень 2022 р. заборгованість складає 8\~776,21 грн. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачає видачу судового наказу щодо вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину, що мало місце у даному випадку. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз статті 192 СК України свідчить про те, що за позовом платника аліментів, суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). В даному випадку надані позивачем докази не свідчать про зміну матеріального чи сімейного стану позивача, погіршення стану його здоров`я тощо. Так, посилання позивача на наявність у нього ще двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на переконання суду, не свідчить про зміну сімейного стану позивача, що могло би вплинути на його матеріальне становище. Суд зазначає, що аліменти на утримання вказаних дітей позивач не сплачує. Також позивачем не надано доказів наявності будь-яких додаткових витрат з його боку на утримання дітей, що б істотно погіршувало його матеріальне становище. Крім того, позивач одружений, та як він зазначив у судовому засіданні, проживає разом із дружиною та цими двома дітьми. Отже, подружжя утримує дітей сумісно. Доказів відсутності доходу у дружини позивача не надано. Також суд вважає непереконливими доводи позивача про відсутність у нього доходу. Так, позивач є фізичною особою-підприємцем та надав суду податкову звітність, за змістом якої у нього відсутні доходи від підприємницької діяльності. Разом із тим, ці обставини існували і на стан видачі судового наказу, а відтак, відсутні підстави стверджувати, що матеріальне становище позивача погіршилось у порівнянні з періодом до стягнення аліментів із нього. Крім того, позивачем не надано доказів відсутності у нього нерухомого чи рухомого майна, а також не отримання ним державної та соціальної допомоги, зокрема у зв`язку із безробіттям тощо. Отже, з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, які в силу вищезазначених вимог Сімейного кодексу України впливали б на можливість зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд вважає його позов необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, тому судові витрати зі сплати судового збору розміром 1\~073,60 грн. слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed