Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON] звернулася до АТ «КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 27.04.2010. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою Позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 грн. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Позивач зазначає, що [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.07.2019. Посилаючись на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вказує, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини. У даному випадку спадкоємцем, на їх думку, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої моги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщини (ч.3 ст.1281 ЦК України). На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 26.08.2021 була направлена претензія кредитора до Згурівської районної державної нотаріальної контори та 06.10.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Позивач вважає, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. При цьому, позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 25.10.2021 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 27.04.2010 року становить - 8254,14 грн. Просить стягнути із [PERSON] вказану суму боргу, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою від 21.12.2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява про підтримання позову. (а.с.5). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27.04.2010 між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладений кредитний договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку (а.с. 16). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі, передбаченому умовами договору. Взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту [PERSON] за договором від 27.04.2010 не виконувала. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 15.09.2021 року. На день її смерті заборгованість за кредитним договором, становить - 8254,14 грн., яка складається з наступного: 317,57 грн - заборгованість за тілом кредита; 317,57 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 7936,57 грн - пеня. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] була зареєстрована зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] з 14.01.2004 року (а.с.45-46). Підтверджень щодо наявності між [PERSON] та [PERSON] родинних відносин матеріали справи не містять. Згідно повідомлення Згурівської селищної ради від 19.10.2022 року № 07-69, [PERSON]. знята з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] - 26.08.2011 року. Згідно інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області від 08.12.2022 року - [PERSON] значиться зареєстрованою в [ADDRESS] з 07.07.2020 року. Вказане свідчить про неможливість застосування положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки в судовому засіданні не становлено, що [PERSON] проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. 30.07.2021 позивачем була направлена претензія кредитора до Пирятинської державної нотаріальної контори, в якій банк просив включити свої кредиторські вимоги в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості у розмірі 8254,14, просив надати інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника; відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже її прийняли. Заведена спадкова справа № 217/2021. При цьому суд вважає, що позивачем не дотримано вимоги законодавчих актів щодо строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, оскільки претензію кредитора до державної нотаріальної контори направлено 30.07.2021 року, в той час як про смерть [PERSON] банку стало відомо в липні 2019 року, що підтверджується штампом банку на ухвалі суду від 10.07.2019 року у справі № 365/346/19 про відмову у відкриття провадження у справі. Суд зауважує, що вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 по справі №495/1933/15-ц. Пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємця не йому безпосередньо, а через нотаріуса, не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України, але така вимога з метою інформування спадкоємця має надійти у матеріали спадкової справи, відкритої після смерті спадкодавця або бути відкритою за претензією кредитора, якщо така претензія надійшла першою. З претензією до [PERSON]. банк звернувся лише 13.10.2021 року. 30.09.2021 року позивачем було отримано відповідь Згурівської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що претензія не містить відомостей, коли саме банк дізнався чи міг дізнатися про відкриття спадщини, або що не знав і не міг знати про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; з поданої претензії неможливо встановити, коли саме настав строк вимоги по даному договору. Банку було запропоновано надати копію кредитного договору. 13.10.21 позивачем було направлено відповідачу лист-претензію про погашення заборгованості боржника [PERSON] , однак, доказів на підтвердження того, що адресат отримав лист-претензію позивача, матеріали справи не містять. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, за умови доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталася. Відповідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`являти свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно пункту 2.1 частини 2 глава 10 розділу 2 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового май на, претензії кредиторів. Відповідно пункту 3.1 частини 2 глава 10 розділу 2 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Відповідно пункту 4.10 частини 2 глава 10 розділу 2 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Крім цього, згідно спадкової справи № 217/2021 на майно померлої [INFO] [PERSON] , копію якої надав державний нотаріус, з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими Верховним Судом 21.08.2019 в постанові по справі 320/6489/16-ц та постанові від 23.10.2019 по справі № 496/4489/16-ц. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 81 ЦПК України). Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємець останньої несе відповідальність перед кредитором; порушення позивачем положень ч.2 ст.1281 ЦК України щодо строку пред`явлення вимог до спадкоємців, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України: судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено

Outcome: dismissed