Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

В січні 2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23.04.2018 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час, розмір стягуваних аліментів не становить і половини прожиткового мінімуму, не відповідає реальним потребам дитини. А тому, враховуючи те, що відповідач не обтяжений утриманням сім`ї та вихованням дітей, є особою працездатного віку, а стягуваний розмір аліментів не покриває витрат на утримання сина, позивачка просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1000 грн. щомісячно на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину. Ухвалою суду від 02.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників. Позивачка до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення проводити заочний розгляд справи на підставі енаявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (копія на а.с.6). 01.03.2017 рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на дівоче - [PERSON] . (копія на а.с.7). 23.04.2018 рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які за рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2017 року стягувалися з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати їх у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону (копія на а.с.8-10) 31.03.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 203. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (копія на а.с.5). Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на те, що її доходу не вистачає на повноцінне утримання сина, відповідач не має інших утриманців, а стягуваний розмір аліментів не покриває витрат на утримання сина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2023 - 2833 грн. Встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у мінімальному розмірі, встановленому статтею 182 СК України. Окрім того, з часу присудження аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини істотно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівень життя значно подорожчав, а також суд враховує пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, за змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved