Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

08.02.2023 року представник позивача - адвокат Селезньов М.В. звернувся до суду із названим позовом, у якому просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.05.2012 року, актовий запис № 82. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.05.2012 р. між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають 3 неповнолітніх дітей. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам Позивача. Останнім часом шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. На підставі викладеного, представник позивача змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, 17.04.2023 року подав до суду заяву про визнання позову, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.05.2012 року, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13.01.2023 року, актовий запис № 82. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , в яких сторони записані їх батьками. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved