Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі, забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. З 01.03.2015 року по 01.09.2021 року відповідачі в повному обсязі не сплачували кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 23192,07 грн. Підприємство неодноразово нагадувало відповідачам про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення, проте відповідачі борг не сплатили. Тому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь 23192,07 грн боргу за спожиті послуги з централізованого опалення та витрати з оплати судового збору. Від відповідачів відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з викладених у ньому підстав, пояснивши, що відповідачі не повідомляли в письмовому вигляді про відмову від отримання послуг з централізованого опалення та не зверталися до підприємства з приводу якості послуг. Після демонтажу централізованої системи опалення в кількох кімнатах квартири відповідачі повинні були її відновити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Ткачук Т.А. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила застосувати строк позовної давності до зяавлених вимог. Надала пояснення про те, що в належній відповідачам квартирі внаслідок аварійних пошкоджень були демонтовані батареї системи опалення, після чого вони не виявили бажання їх встановити. Квартира опалюється за допомогою електроприладів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки до суду не повідомила. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі, будучи співвласниками квартири [ADDRESS] згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.08.2021 року, де також вони мають зареєстроване місце проживання, є споживачами послуг з централізованого опалення, які надає позивач, та від отримання послуг не відмовлялися (а. с. 3). Між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та [PERSON] як споживачем 17.10.2012 року був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води за особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі своєчасно не проводили оплату за надані послуги за період з 01.03.2015 року по 01.09.2021 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 23192,07 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 5-8 і звор. стор). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ст. 81 ЦПК України. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст.\~543\~ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ст. 162 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Посилання представника відповідача на те, що вказана квартира не обладнана централізованим опаленням, так як у ній відсутні опалювальні прилади (батареї опалення), що виключає можливість користування відповідними послугами, не можуть бути прийняті до уваги з таких мотивів. Згідно пунктів 12, 13 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем. Питання відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води врегульоване Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~від 21.07.2005\~року (далі - Правила) та Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства\~регіонального розвитку,\~будівництва та\~житлово-комунального\~господарства України\~26.07.2019\~року №\~169 (далі - Порядок). Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мережі забороняється. Відповідно до п.3 розділу 3 Порядку для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Згідно п. 6 розділу 3 Порядку комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. Пунктом 7 Розділу 3 Порядку визначено, що за потреби, власник забезпечує виготовлення проекту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил. Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП регламентовано пунктом 9 розділу 3 Порядку. Відповідно до п. 13 Розділу 3 Порядку після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Отже, єдиною підставою для припинення нарахувань за послуги централізованого опалення є рішення органу місцевого самоврядування та затверджений акт про відключення централізованого опалення складений за участю представника виконавця послуг. Проте наданий стороною відповідачів акт відключення опалення від 02.02.2001 року, в якому зазначено про відсутність опалювальних приладів (батарей) в спальній кімнаті та на кухні, а також наявність опалювального приладу у великій кімнаті квартири [ADDRESS] (а. с. 53), та акт про відсутність опалювальних приладів від 30.11.2022 року (а. с. 76) не відповідають наведеним вище вимогами, які передбачені Порядком та Правилам, а відтак не можуть бути прийняті до уваги як доказ належного відключення квартири відповідачів від системи централізованого опалення у встановленому законодавством порядку, що могло б бути підставою для звільнення їх від сплати комунальних послуг. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Як убчається з п. 9.1 договору про надання послуг з централізованого опалення за особовим рахунком № [NUMBER] від 17.10.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , строк позовної давності за даним договором становить п`ять років. Позивач звернувся з позовом до суду 13.09.2021 року щодо заборгованості за період із 01.03.2015 року по 01.09.2021 року, пропустивши визначений договором п`ятирічний строк позовної давності щодо вимог за період з 01.03.2015 року по 12.09.2016 року. Тому за заявою представника відповідача суд застосовує до позовних вимог щодо суми заборгованості за вказаний період строк позовної давності та відмовляє в задоволенні позову в цій частині в зв`язку з пропуском позивачем п`ятирічного строку позовної давності при зверненні до суду з позовом. З огляду на те, що відповідачі в порушення своїх зобов`язань не сплачували у повному обсязі та вчасно плату за надані послуги з централізованого опалення, чим були порушені права позивача, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з них заборгованості за період з 13.09.2016 року по 01.09.2021 року, що становить 20570,67 грн. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial