Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У січні 2023 року від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» засобами поштового зв`язку до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29.06.2016 року станом на 27.11.2022 у розмірі 35 664,35 грн., яка складається: 30 465,06 грн. заборгованості за кредитом; 5 199,29 грн. заборгованості за простроченими відсотками, а також стягнути витрати у розмірі 2 481 грн. судового збору. В обґрунтування позову вказано, що з метою отримання кредитних коштів відповідач звернувся в банк із заявою від 29.06.2016\~ року про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між ним та банком договір. Позивач зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом. 06.01.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.02.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні. Разом з позовом представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.06.2016 року між позивачем та відповідачем погоджено анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошті у формі кредитної лінії. Відповідно до цих Умов і Правил для надання послуг банк видає клієнту картку. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років з можливістю продовження вказаного строку. Умовами передбачена можливість зміни кредитного ліміту за ініціативою банку. Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В матеріалах справи також містяться надані позивачем довідка про умови кредитування, розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписка про рух коштів по рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідка про надані кредитні картки, копія паспорта відповідача. Клопотання представника позивача про огляд та фіксування змісту веб-сайту позивача з метою дослідження Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи письмові документи містять в собі відомості на які посилається позивач, в тому числі наявний витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у формі кредитної лінії, однак відповідач порушив взяті зобов`язання, оскільки за ним рахується заборгованість станом на 27.11.2022 року в розмірі 35 664,35 грн., яка складається з: 30 465,06 грн. - заборгованість за кредитом; 5199,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved