Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Сумської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" у лютому 2023 року звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 26.02.2021 між Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі начальника центру управління нерухомим майном та інфраструктурою Сумської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" [PERSON]. та [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна № 21-157. Відповідно до умов даного договору та акту приймання-передачі майна від 26.02.2021 відповідачеві було передано у строкове платне користування нерухоме майно, що розташоване на 2-му поверсі будинку [ADDRESS] , загальною площею 10,8 кв. м., для розміщення офісу (адвокатські послуги). Також за умовами договору сторони погодили, що орендна плата включає плату користування майном і вартість послуг з його утримання та становить 69,44 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 кв. м., що становить 750,00 грн. за один місяць за всю площу (плата за користування майном), а також вартість послуг електропостачання, водопостачання згідно діючих тарифів (вартість послуг з утримання). Орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором. Орендодавець має право вимагати своєчасної оплати оренди майна, а орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі передбачені договором. Станом на 26.01.2023 [PERSON] має заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди за період з лютого по червень 2022 року в розмірі 2656 грн 53 коп. На адресу відповідача надсилалися для підпису акти про надання послуг за період з лютого по червень 2022 року, а також рахунки на оплату, проте вони не були повернуті Акціонерному товариству "Укрпошта". Листом-претензією від 01.08.2022 за № 00303-275-22 відповідачу було нагадано про наявність заборгованості зі сплати орендних платежів за договором, а також про необхідність їх погашення та у зв`язку із тим, що відповідачем не було повернуто акти про надані послуги за період із лютого по червень 2022 року, які щомісяця надсилалися, направлено акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 27.07.2022. 26.12.2022 відповідачеві було повторно надіслано претензію за № 13-11-29 та акти про надані послуги за період з лютого по червень 2022 року, копії рахунків. Однак станом на дату подання позовної заяви заборгованість зі сплати орендної плати відповідачем не погашена, акти на адресу Акціонерного товариства "Укрпошта" не повернуто. Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі в особі Сумської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" заборгованість за договором оренди нерухомого майна від 26.02.2021 у розмірі 2656,53 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 08.02.2023 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового засідання. 27.02.2023 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому вказав, що позовні вимоги визнає частково, зокрема погоджується, що повинен сплатити орендну плату та відшкодування електроенергії за період з 01.02. по 25.02.2022 із урахуванням суми 750,00 грн, сплаченої ним як завдаток за останній місяць дії договору оренди. Факт сплати коштів у розмірі 750,00 грн не заперечується позивачем та відображено у розрахунку заборгованості, як сплачений за останній місяць оренди у червні 2022 року. Також відповідач вказав, що ним визнається сума відшкодування вартості електроенергії за лютий 2022 року у розмірі 437,27 грн, однак орендна плата за лютий 2022 року визнається частково, а саме за період з 01.02. по 25.02.2022 в сумі 669,64 грн. Загальна сума нарахування за лютий 2022 року, яка ним визнається становить 1106,91 грн (669,64 грн - орендна плата з ПДВ + 437,27 грн послуги з електропостачання). Тому з урахуванням сплаченої суми завдатку, за підрахунками відповідача, заборгованість має становити 356,91 грн (1106,91 - 750). Також ним визнається сума 30,94 грн витрат на водопостачання за лютий 2022 року. 24.02.2023 він оплатив зазначену заборгованість за допомогою мобільного додатку «Приват24». Нарахування орендної плати з 26.02 по 28.02.2022 ним не визнається, а також не визнаються нарахування за всі подальші місяці 2022 року. Відповідач вважає, що внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та окупації м. Тростянець договір оренди фактично припинив свою дію з причин неможливості його виконання сторонами. Після початку окупації він не міг використовувати орендоване приміщення та займатися адвокатською діяльністю. Під час виїзду з м. Тростянець 15.03.2022 «зеленим коридором» російські військові вилучити та знищили його мобільний телефон і він втратив усі контакти. 17.03.2022 він покинув територію України разом із сім`єю та виїхав до Польщі. Від одного з працівників "Укрпошти", з яким він розмовляв по телефону, дізнався, що представниками "Укрпошти" було складено акт про відсутність його майна у орендованому приміщенні, а договір оренди розірвано у односторонньому порядку. Заявлений позивачем позов відповідач вважає необґрунтованим та просить закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 387,85 грн у зв`язку з визнанням позову та сплатою цих коштів, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 15.03.2023 позивач подав відповідь на відзив, у якій не погодився із запереченнями відповідача про те, що договір оренди припинив свою дію з 25.02.2022 по причині неможливості виконання сторонами. Зокрема позивач вказав, що умовами договору передбачено строк його дії з 26.02.2021 по 25.01.2024 включно. Також позивач зазначив, що окупація Сумської області, яка почалася 24.02.2022 та тривала до 06.04.2022 є загальновідомим фактом. За рішенням уповноваженого органу управління АТ «Укрпошта», враховуючи воєнний стан та окупацію, Сумською дирекцією АТ "Укрпошта" було погоджено по договору знижку з орендної плати у розмірі 100% за березень та квітень 2022 року, тобто позивачем були враховані обставини окупації та військових дій на території області, на які посилається відповідач, у зв`язку з чим орендна плата за вказаний період не нараховувалася. З травня 2022 року відповідач безперешкодно мав можливість користуватись орендованим приміщенням. Доступ до орендованого приміщення був вільний, приміщення не зруйноване та в належному стані. Сам факт того, що відповідач на даний час мешкає за кордоном не є підтвердженням того, що він був повністю позбавлений можливості користуватись орендованим майном протягом травня та червня 2022 року через обставини, за які він не відповідає. Згідно загальнодоступної інформації з Єдиного реєстру адвокатів України - адвокат Тютюнник В.В. лише 25.07.2022 подав заяву щодо зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю. Про зміну свого місця перебування відповідач не повідомив, жодних заяв чи повідомлень щодо дострокового припинення дії договору від нього не надходило. Також відповідач не надсилав повідомлення про настання форс-мажорних обставин у строк, передбачений договором оренди. Після відкриття провадження у справі, відповідачем було сплачено 30,94 грн у рахунок погашення заборгованості з відшкодування витрат за водопостачання та 356,91 грн у рахунок погашення заборгованості по договору, тому залишок заборгованості складає 2268,68 грн. У судовому засіданні представниця позивача заявлений позов підтримала з підстав зазначених у ньому та у відповіді на відзив, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди за виключенням суми коштів, яка була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився та не повідомив про причину неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за договором оренди, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 26.02.2021 між Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Сумської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" та [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна за № 21-157, відповідно до умов якого сторони домовились про те, що позивач передає, а відповідач приймає у платне користування нерухоме майно, що розташоване на 2-му поверсі будинку [ADDRESS] , загальною площею 10,8 кв. м., для розміщення офісу (адвокатські послуги). Також за умовами договору сторони погодили, що орендна плата включає плату користування майном і вартість послуг з його утримання та становить 69,44 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 кв.м., що становить 750,00 грн. за один місяць за всю площу. Починаючи з 26.02.2022 кожного року оренди, ставки плати за користування майном (за приміщення та парко-місце для автомобіля за виключенням плати за послуги з утримання комерційного нерухомого майна) автоматично збільшуються на 10% від ставок, що діяли за попередній рік оренди. При цьому сторони погодилися, що така зміна ставок плати за користування майном та розміру орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору. Крім того, сторони узгодили, що орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Не виставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором. Сума, належна до сплати/повернення за останній місяць оренди розраховується орендодавцем з урахуванням наявності невикористаного завдатку. Строк дії договору сторони визначили із 26.02.2021 по 25.01.2024 включно та до повного виконання зобов`язань за договором (а.с. 3-6). Згідно акта приймання-передачі майна від 26.02.2021, який є додатком №1 до вказаного договору оренди, позивач передав, а відповідач прийняв приміщення площею 10,8 кв.м., що розташоване по [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до розрахунку орендної плати за використання нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] , який є додатком № 2 до зазначеного договору оренди від 26.02.2021 за № 21-157, плата за користування майном за місяць становить 750,00 грн, у тому числі ПДВ 125,00 грн. Також додатково оплачуються послуги утримання орендованого майна згідно діючих тарифів (а.с. 8). На обґрунтування заявленого позову позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за договором оренди станом на 27.10.2022, розмір якої за період з лютого по червень 2022 року включно становить 2656,53 грн. Зокрема, за лютий 2022 року нараховано - 1195,29 грн, за березень 2022 року - 30,94 грн, за травень 2022 року - 1090,54, за червень 2022 року - 1089,76 грн. Також в рахунок погашення орендної плати за червень 2022 року враховано 750 грн (а.с. 9). Суд погоджується із вказаним розрахунком оскільки він відповідає умовам укладеного між сторонами договору оренди та не спростований відповідачем, контррозрахунок не надано. З метою досудового врегулювання спору, позивачем, на адресу відповідача надсилалися лист-претензія від 01.08.2022 за № 00303-275-22 та претензія від 26.12.2022 за № 13-11-29, у яких позивач повідомляв відповідача про наявність заборгованості та необхідність її погашення. До вказаних претензій позивачем додавалися копії рахунків-фактур, оригінали актів надання послуг, акти звіряння взаємних розрахунків та розрахунок заборгованості (а.с. 10-23). В ході судового розгляду справи відповідач сплатив на рахунок позивача кошти на погашення заборгованості за договором оренди у сумі 387,85 грн (а.с. 68, 75). На підставі положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами, зокрема визнаної та сплаченої відповідачем суми заборгованості за договором оренди, а також визнаних сторонами обставин про сплату відповідачем завдатку при укладенні договору оренди у розмірі 750 грн, який має враховуватися як оплата за останній місяць дії договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. В ході судового розгляду позивачем були надані належні, допустимі та достатні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини, що обґрунтовують вказані вимоги. Заперечення відповідача проти позову, зокрема про те, що внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та окупації м. Тростянець договір оренди фактично припинив свою дію з причин неможливості його виконання сторонами, суд приймає до уваги, однак такі обставини не спростовують обґрунтованість заявлених позовних вимог зважаючи на таке. Відповідно до пункту 9 укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди нерухомого майна, сторони звільняються від часткового або повного виконання своїх обов`язків у разі виникнення обставин непереборної сили, які неможливо передбачити або можна передбачити, але не можна уникнути (війна, стихійне лихо), та при настанні обставин юридичного форс-мажору (рішення органів державної влади). Ці обставини мають об`єктивний та абсолютний характер. Дія обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою палатою України, за винятком випадків, коли ці обставини загальновідомі або відповідно до цього прийнято нормативно-правові акти органів державної влади в межах їх компетенції. Сторона, для якої стало неможливим виконання обов`язків за цим Договором через дію обставин форс-мажору, повинна протягом трьох днів повідомити іншу Сторону про початок, а потім про закінчення дії цих обставин. 24 лютого 2022 року Указом Президента України за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року за № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року в України був введений воєнний стан, який діє до цього часу. Обставини форс-мажору, за загальним правилом, звільняють сторони від відповідальності за порушення зобов`язання. Тобто від нарахування штрафів/пені за неналежне виконання зобов`язань. Договірні зобов`язання мають виконуватися належним чином, а одностороння відмова від зобов`язань не допускається. Цивільним законодавством передбачено правові наслідки у разі порушення зобов`язань, зокрема, сплата штрафних санкцій. Проте, статтею 617 ЦК України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. Торгово-промисловою палатою України (далі ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні. Також, ТПП на своєму сайті оприлюднила інформацію від 20.02.2023 «Щодо засвідчення форс-мажорних обставин», що задля спрощення процедури засвідчення форс-мажорних обставин, вказаний лист ТПП слід вважати загальним офіційний листом щодо засвідчення форс-мажорних обставин, і його можна роздрукувати в якості відповідного підтвердження. Тобто, не потрібно звертатися за видачею індивідуального сертифіката. Судова практика одностайна у тому, що обставини непереборної сили повинні бути підтверджені документально (Постанова ВС від 15 лютого 2022 року у справі № 910/4532/21). Разом з тим, щоб засвідчити форс-мажорні обставини, особі необхідно звернутися до ТПП, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП України не є єдиним документом на підтвердження надзвичайних обставин - обставини форс-мажору можуть доводитися будь-якими доказами. Така позиція Верховного Суду викладена у постанові від 21 липня 2021 року по справі № 912/3323/20. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. У даній справі позивачем не заявлено до відповідача вимог про стягнення штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань. Також суд враховує і те, що відповідач не повідомляв позивача про неможливість виконання зобов`язань за договором оренди через дію обставин форс-мажору, хоча мав таку можливість, оскільки, як вказав у відзиві, перебував у м. Тростянець до 15.03.2022, а в подальшому спілкувався по телефону з працівником "Укрпошти". Крім того, суд враховує і те, що загальновідомими є обставини про те, що з 26.03.2022 місто Тростянець було звільнено від окупації військ Російської Федерації. За березень та квітень 2022 року позивачем не нараховувалась відповідачу орендна плата за договором оренди нерухомого майна. Отже з 26.03.2022 відпала обставина, яка перешкоджала відповідачеві використовувати орендоване приміщення та позивачем враховані негативні обставини окупації. Також суд враховує і те, що згідно загальнодоступної інформації з Єдиного реєстру адвокатів України - відповідач [PERSON] , як адвокат лише 25.07.2022 подав заяву щодо зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю. Виїзд відповідача за кордон не є підставою для звільнення від відповідальності в розумінні ч. 2 ст. 617 України. Щодо доводів відповідача про закриття провадження в частині позовних вимог, які ним визнаються та сплатою коштів, суд вважає необхідним зазначити таке. Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Вказані висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновками Верховного Суду викладеним у постанові від 23.12.2020 по справі №522/8782/16-ц. Отже, сама по собі часткова сплата відповідачем заборгованості за договором оренди не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, тому відсутні передбачені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, а також установлені в судовому засіданні обставини про те, що відповідач, як орендар за договором оренди не виконав у встановлений договором строк свій обов`язок зі сплати орендної плати, тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за орендною платою, яка з урахуванням здійснених відповідачем платежів складає суму в розмірі 2268,68 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн 00 коп.

Outcome: approved