Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

21 грудня 2022 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 07 жовтня 1994 року уклала шлюб з Відповідачем. У зв`язку з тимчасовою окупацією АР Крим з 2014 року, Позивачка разом з сім`єю виїхала та на даний час проживає за кордоном. Спільне життя з Відповідачем не склалось, разом сторони не проживають більше ніж десять років з підстав різних поглядів та непорозумінь. Фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені приблизно у 2013 році. У зв`язку з фактичним припиненням сімейних відносин, неможливістю досягти згоди про примирення сторонами та відсутністю бажання залишити дійним шлюб, Позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року позов залишено без руху. Судом зроблений запит щодо місця реєстрації учасників справи. 02 січня 2023 року від представника Позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 23 грудня 2022 року. З урахування перебування судді в щорічній відпустці з 16.01.2023 року по 10 лютого 2023 року, 13 лютого 2023 року отримано відомості, з яких вбачається, що [PERSON] станом на 11.08.2008 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] станом на 13.09.2010 року значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Верховного Суду № 36/0/9-22 від 05.07.2022 року про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя) було змінено територіальну підсудність судових справ Автономної Республіки Крим, а саме Ялтинського міського суду АР Крим на Приморський районний суд м. Одеси. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 14 березня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 15 березня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити. В судове засідання 19 квітня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 07 жовтня 1994 року, про що свідчить актовий запис №683, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим (серія [NUMBER] ). Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, Позивач не просила відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи у сторін відсутні спільні неповнолітні діти. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач з Відповідачем не склалось, разом сторони не проживають більше ніж десять років з підстав різних поглядів та непорозумінь. Фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені приблизно у 2013 році. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved