Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

2 березня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Благовіщенської міської ради про визнання за нею права власності за набувальною давністю на житловий будинок загальною площею 53,2 м.2 , житловою площею 33,3 м.2, літери «А», з верандою літери «а», літньою кухнею літери «Б», погребом літери «Б1», огорожею №1, огорожею №2, що розташований за адресою [ADDRESS] . На обґрунтування позову вказала, що житловий будинок належав [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] у 2006 році передала в користування позивачці вказаний будинок без нотаріального оформлення. Позивачка з 15 лютого 2006 року використовує за призначенням вказаний житловий будинок відкрито, безперервно володіє вказаним будинком більше десяти років, проводить ремонтні роботи, інколи, в літній період проживає у ньому. Відповідач Благовіщенська міська рада, повідомлена про місце і час розгляду справи, направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника. Дослідивши в порядку спрощеного провадження матеріали справи, суд встановив: Як вбачається з паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Ульяновським РВ УМВС України 6 квітня 1999 року, [PERSON] , [INFO] є громадянином України, її місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . З копії картки платників податків позивачки встановлено, що її код платника податків є: [NUMBER] . З копії архівної довідки № 54 від 24.02.2023 року Благовіщенського МБТІ суд встановив, що житловий будинок загальною площею 53,2 м.2 , житловою площею 33,3 м.2, з верандою, літньою кухнею, погребом, огорожею, воротами з хвірткою, що розташований за адресою [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року належав [PERSON] ; З копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . З копії технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , судом встановлено схему розташування будівель та споруд, план експлікацію, характеристику садиби, встановлено, що будинок загальною площею 53,2 м.2 , житловою площею 33,3 м.2, з верандою, літньою кухнею, погребом, огорожею, воротами з хвірткою. Зі звіту про проведення незалежної оцінки нежитлового приміщення (гаража) за адресою [ADDRESS] встановлено, що вартість об`єкту становить 57402 грн. 80 коп. Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з таких підстав. Суд дійшов висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до змісту ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Дослідивши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку про те, що ці докази не дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивачкою не доведено факт відкритого, безперервного володіння нерухомим майном протягом десяти років. Крім того, набуття особою майном у власність за набувальною давністю передбачає безтитульність володіння вказаним майном. У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. З позову вбачається, що підставою користування позивачкою спірним нерухомим майном була передача відповідачкою вказаного майна в користування позивача, що є цивільно-правовою угодою і виключає безтитульність володіння, навіть якщо ця угода не була оформлена належним чином. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Виходячи з вказаного, у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed