Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

26.12.2022 представник позивача [PERSON] - адвокат Охріменко Н.І. звернулась до суду із позовом до Іркліївської сільської ради про припинення права власності на земельну ділянку за відсутності спадкоємця. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO]., який на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Ще за життя, [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 16.07.1997, придбав у [PERSON] у приватну власність жилий будинок із надвірними спорудами в [ADDRESS] , нині [ADDRESS] і 22.12.2012 отримав свідоцтво на право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за даною адресою. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, 18.05.2022 оформила спадщину батька [PERSON] , яка складається з житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Продавець житлового будинку з надівними спорудами за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] помер [INFO] і на момент укладення договору купівлі-продажу жилового будинку сторонам договору та нотаріусу не було відомо про наявність державного акту на земельну ділянку розміром 0,2498 га, оскільки він був виданий Вереміївською сільською радою 26.05.2003, вже після смерті [PERSON] , тому нотаріусом не була укладена цивільно-правова угода на дану земельну ділянку. Таким чином, будучи власником житлового будинку та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , позивачка [PERSON] , з часу набуття права власності на нього в порядку спадкування, користується земельною ділянкою площею 0,2498 га, що знаходяться за цією ж адресою під будівлями, спорудами та городом, але оформити право власності на дану земельну ділянку не може через відсутність спадкоємців після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках встановлених законом. Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємців. На підставі вищевикладеного просить суд припинити в зв`язку зі смертю власника земельної ділянки - право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території Вереміївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2498 га та передана [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Вереміївської сільської ради від 10.04.1996 № 6-ХХ11 та належала [PERSON] на підставі державного акту серія ЧР № 015105 і скасувати державний акт серія ЧР № 015105 на право приватної власності на землю виданий на ім`я [PERSON] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.01.2023 витребувано у Чорнобаївській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи [PERSON] , померлого [INFO] та витяг зі Спадкового реєстру після смерті останнього. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15.02.2023 закрито підготове провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Охріменко Н.І. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача Іркліївської сільської ради в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою, відзиву на позовну заяву не подав, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Отже, під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Предметом позову, відповідно до змісту позовних вимог, є припинення, в зв`язку зі смертю власника земельної ділянки, право його власності на земельну ділянку та скасування державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до змісту позову підставою позову зазначено відсутність спадкоємців після смерті власника земельної ділянки, що перешкоджає позивачу, яка є власником житлового будинку, оформити право власності на дану земельну ділянку. Спосіб захисту прав позивачем обраний у виді припинення права власності на земельну ділянку за рішенням суду на підставі ст. 378 ЦК України із застосуванням положень ст. 140 ЗК України. Похідною вимогою від припинення права власності є скасування державного акту на право власності на землю виданого на власника спірної земельної ділянки. Судом в ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25.08.2020 виконавчим комітетом Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 24 (а.с. 8). Позивачка [PERSON] є донькою померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 19.02.2022 Чорнобаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністетрсва юстиції (а.с. 10) та копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 19.02.2022 Чорнобаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18.05.2022 державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. спадкоємцем зазначеного у заповіті майна гр. [PERSON] , який помер [INFO] , є його донька [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яке видано це свідоцтво складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15), право власності гр. [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] було зареєстровано за останньою 18.05.2022. Судом також встановлено, що гр. [PERSON] набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори Залізняк Н.Е. 16.07.1997. Відповідно до умов якого гр. [PERSON] продав, а гр. [PERSON] купив житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Вереміївка Чорнобаївського району (а.с. 12). Відповідно до копії дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2012 за гр. [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 13). При цьому суд зауважує, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, не була предметом договору купівлі-продажу від 16.07.1997. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Тимченківської сільської ради (а.с. 9). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 015105, площею 0,2498, яка розташована по [ADDRESS] був виданий на ім`я [PERSON] вже після його смерті - [INFO] (а.с. 16). Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи заведеної після його смерті (а.с. 45-56). Отже спадкування відбулося за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до відомостям спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON] . Остання отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне спадкове майно: жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; майновий пай у майні КСП «Вереміївка» с. Вереміївка, Чорнобаївського району; земельну ділянку розміром 2,63 га розташованої на території Вереміївської сільської ради Чорнобаївського району для ведення товарно сільськогосподарського виробництва; права на грошовий вклад з належним нарахуванням, що знаходиться в відділенні Державного ощадного банку № 3291/024 с. Тимченки, Чорнобаївського району на рахунку № [NUMBER] . Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що відповідно до ст. 548 ЦК УРСР та ст. 1268 ЦК не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Отже, враховуючи той факт, що спадкоємець після смерті [PERSON] - [PERSON] прийняла частину майна померлого та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно вважається, що остання прийняла все спадкове майно, що увійшло у спадкову масу після смерті свого чоловіка включаючи і земельну ділянку, що знаходиться на території Вереміївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2498 га та передана [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Вереміївської сільської ради від 10.04.1996 № 6-ХХ11. При цьому, заява [PERSON] адресована на ім`я завідуючої Чорнобаївською нотаріальною конторою Залізняк Н.Є. про те, що вона не заперечує проти продажу її чоловіком земельної ділянки в [ADDRESS] , де раніше останній продав будинок (а.с. 57), яка була приєднана до матеріалів справи представником позивача, не спростовує висновок суду щодо того, що [PERSON] прийняла у спадщину спірну земельну ділянку хоча і не отримала на неї свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки зі змісту досліджених судом доказів не вбачається, що [PERSON] у законний спосіб відчужив [PERSON] спірну земельну ділянку. Відповідно до відомостям спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] остання померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 22.10.2021 виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Оскільки, [PERSON] померла [INFO] спадкування відбувається за положеннями ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2.ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В матеріалах спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] містяться заяви гр. [PERSON] , [PERSON] , які є онуками померлої про прийняття спадщини після смерті останньої та заява гр. [PERSON] , яка є донькою померлої, про відмову від прийняття належної їй частини спадкового майна. В матеріалах спадкової справи наявні копії заповітів посвідчених секретарем Тимченківської сільської ради Яценко С.О. 11.11.2009, зареєстрованих в реєстрі за № 67,68, відповідно до яких [PERSON] заповіла жилий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою, який знаходиться в с. Тимченки, Чорнобаївського району Черкаської області та земельну ділянку, частку-пай, що підтверджується державним актом ІІІ-ЧР № 044466 виданий 19.08.2002, яка знаходиться в адмінмежах Вереміївської сільської ради, а також вклади на рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , що знаходяться в філії ощадбанку с. Тимченки № 3291/027 - [PERSON] ; земельну ділянку, частку-пай, що підтверджується державним актом серія ЧР № 106065 виданий 12.02.2004, яка знаходиться в адмінмежах Вереміївської сільської ради - [PERSON] . На зазначене вище майно спадкоємці [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до довідки виданої старостою с. Тимченки [PERSON] № 270 від 23.05.2022 гр. [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживала одиноко. Отже, враховуючи наявні в матеріалах спадкової справи відомості, спадкування після смерті [PERSON] щодо визначеного у заповіті майна відбувалося за заповітами, а щодо майна не охопленого заповітами - за законом. Враховуючи те, що донька [PERSON] - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , спадкоємцями за законом після смерті останньої, у частині неохопленого заповітом майна, є онуки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , які, відповідно до змісту своїх заяв про прийняття спадщини, прийняли спадкове майно після смерті спадкодавця. Як було зазначено вище [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] у виді земельної ділянки, що знаходиться на території Вереміївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2498 га, хоча за життя не отримала свідоцтва про право власності за законом на дану земельну ділянку, а отже до спадкоємців [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті останньої - [PERSON] та [PERSON] перейшло право на отримання у спадщину за законом спірну земельну ділянку. Наявність інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] матеріалами спадкової справи не встановлено. Як було констатовано судом підставою позову позивачем зазначено відсутність спадкоємців після смерті власника земельної ділянки, що перешкоджає позивачу, яка є власником житлового будинку, оформити право власності на дану земельну ділянку. Спосіб захисту прав позивачем обраний у виді припинення права власності на земельну ділянку за рішенням суду на підставі ст. 378 ЦК України із застосуванням положень ст. 140 ЗК України. Відповідно до положень ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; є) примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності. Однак, як встановлено судом під час розгляду справи, після смерті власника спірної земельної ділянки - [PERSON] є спадкоємці, а отже на переконання суду позивачем обраний неналежний спосіб захисту, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 є самостійною підставою для відмови у позові. Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, враховуючи те, що позивачем був обраний спосіб захисту прав який не відповідає змісту порушеного права, яким на думку суду є визнання права власності на земельну ділянку за позивачем із застосуванням принципу «земельна ділянка слідує за нерухомим майном». Оскільки у задоволенні позовної вимоги в частині припинення права власності на земельну ділянку за [PERSON] було відмовлено, також не підлягає до задоволення позовна вимога щодо скасування державного акту на право приватної власності на землю виданий на [PERSON] , оскілька вказана вимога є похідною від першої. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволені позовних вимог було відмовлено повністю, судовий збір до стягнення не підлягає. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, щовимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed