Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом (який в подальшому уточнено), до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування арешту, накладеного на кв. [ADDRESS] постановою слідчого Слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві від 05 лютого 2004 року та внесено до реєстру П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження 1378761 від 14 жовтня 2004 року). Вимоги позову обгрунтовано тим, що Слідчим управлінням ГУ МВС України в м. Києві у 2004 році проводилось досудове розслідування у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України. В рамках кримінального провадження при вжитті відповідних заходів слідчий повинен встановити відповідне майно, належне обвинуваченому, винести постанову про арешт такого майна та подати відповідне повідомлення встановленого зразка до реєструвального органу не пізніше 3 днів з моменту їх вчинення відповідно до Положення про єдиний реєстр для реєстрації заборон і відчужень від 27.05.1997. На виконання даних вимог слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві Бенюхом В.В. було винесено постанову про арешт майна від 05.02.2004 та накладено арешт на всю квартиру, а не на 1/5 частину, належну обвинуваченому [PERSON] . Відомості про обтяження на підставі зазначеної постанови слідчого внесені П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою до Реєстру 14.10.2004. (реєстровий № 1378761). Тобто слідчим, при розслідуванні кримінальної справи, не було вірно встановлено майно, що належить обвинуваченому, в результаті чого порушені майнові права інших власників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також виникає питання і щодо дотримання термінів при поданні слідчим повідомлення про арешт майна реєструвальному органу, який повинен становити 3 дні (Положення про єдиний реєстр для реєстрації заборон і відчужень від 27.05.1997 №194/1998), та дотримання термінів внесення самого запису про обтяження, оскільки П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою дане обтяження внесено до Реєстру через 8 місяців, а саме 14.10.2004 р. (реєстровий № 1378761), а згідно п.1.2 Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (чинної на дату оформлення) відомості про накладені (зняті) заборони, арешти вносяться реєстратором до Реєстру в день надходження відповідних заяв. Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26.03.2004 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженого. 30.07.2004 за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва №1-245 від 26.03.2004 відкрито виконавче провадження. Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", який втратив чинність 02.06.2016, під час пред`явлення виконавчого документа або його дубліката до виконання разом з ним подаються - у разі виконання рішення про конфіскацію майна засудженого за вироком суду, копія опису майна і копія вироку. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився. Тобто, виконавець мав отримати опис майна [PERSON] , на який був накладений арешт в рамках кримінальної справи слідчим Бенюхом і врахувати даний факт при винесенні своєї постанови про арешт майна [PERSON] 23.11.2004 Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві на виконання вироку суду на підставі виконавчого листа від 26.03.2004 винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 1495879 від 24.11.2004 р.) 20.03.2006 майно, яке належить [PERSON] , а саме 1/5 кв. [ADDRESS] , описане і арештоване згідно акту АА № 044625. Експертом була проведена оцінка вищезазначеного майна для подальшої реалізації та призначені прилюдні торги. 02.10.2006 згідно з протоколом № 6280041-1 СДП "УКРСПЕЦ`ЮСТ" проведено прилюдні торги по реалізації майна. Переможцем торгів став [PERSON] , що підтверджується даним протоколом, який повинен внести розмір коштів 18060, 72 грн. Дана сума була сплачена згідно квитанції №8451/0517-1, тобто придбано вказане майно. На підставі зазначеного 28.05.2007 виконавцем виконавче провадження закінчено, але арешт не знято і допущені порушення порядку оформлення кінцевих результатів торгів, в результаті [PERSON] не мав змоги оформити право власності на придбане майно. На дату проведення прилюдних торгів по реалізації майна 02.10.2006 дана процедура була врегульована Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5. Зважаючи на дане Положення виконавцями Деснянського РВ ДВС ГТУ у м. Києві були допущені порушення порядку оформлення кінцевих результатів торгів та за відсутності Акту та не знятого арешту з 2006 року [PERSON] не міг оформити право власності на придбану 1/5 частку кв. [ADDRESS] . У зв`язку з зазначеним, [PERSON] подано позовну заяву до Деснянського районного суду м. Києва про визнання права власності на 1/5 кв. [ADDRESS] та зняття арешту з майна. 23.11.2021 по справі №754/6564/21 ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволені. 22.07.2022, на підставі рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна, а саме кв. [ADDRESS] та внесено відповідну інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З метою зняття арешту накладеного в рамках кримінального провадження 04.11.2021 до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва було подано клопотання про зняття арешту з кв. [ADDRESS] . 08.11.2021 ухвалою слідчого судді в клопотанні відмовлено, оскільки справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 28.12.2021 до Деснянського районного суду м. Києва з метою зняття арешту з майна подано позовну заяву до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, саме через дії якої виник подвійний арешт, але,18.07.2022 по справі №754/203/22 прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з поданням позову до неналежного відповідача. Посилаючись на викладене, позивачі просять зняти арешт. Відповідач - Головне управління Національної поліції у м. Києві скористався правом надання відзиву, у якому зазначив, що фактично в даній справі порушення прав позивачів виникло через неналежне виконання обов`язків державним виконавцем. При цьому, в даній справі арешт накладений державним виконавцем 23 листопада 2004 року фактично поглинув арешт СУ ГУ МВС України від 05 лютого 2004 року. Враховуючи викладене, фактично порушення прав позивачів виникло через недбалість та нехтування своїми обов`язками державним виконавцем та позов подано до неналежного відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2022 року вказана цивільна справа розприділена судді Саламон О.Б. 14 вересня 2022 року по справі відкрито провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] підтримала викладене в уточненому позові та зазначила, що починаючи з 2004 року, незважаючи на те, що вирок Деснянського районного суду міста Києва від 26 березня 2004 року відносно [PERSON] виконано в повному обсязі, останній відбув призначене покарання у термін 8 років та все його майно, яке є особистою власністю, конфісковано та реалізовано на прилюдних торгах, порушення майнових прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо володіння та розпорядження власністю залишається до сьогодні. В судове засідання, призначене на 04.04.2023, представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, не з`явився, просив розглядати справу за відсутності їх представника та відмовити у задоволенні позову про зняття арешту. Представник Головного управління Національної поліції у м. Києві в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що ГУ НП у м. Києві не є належним відповідачем у справі, оскільки фактично порушення прав позивачів виникло через недбалість та нехтування своїми обов`язками державним виконавцем. Третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про розгляд справи повідомлена належним чином, до суду надано клопотання через канцелярію про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі документами у відповідності до чинного законодавства. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусового виконання обов"язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтям 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 квітня 2000 року за № 1450 відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Слідчим управлінням ГУ МВС України в м. Києві у 2004 році проводилось досудове розслідування у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України. За редакцією чинного КПК України, а саме ст. ст. 29, 125 «….за злочин, за який може бути застосована додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов`язані вжити заходів до забезпечення можливої конфіскації майна обвинуваченого». В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову. В рамках кримінального провадження при вжитті відповідних заходів слідчий повинен встановити відповідне майно щодо нерухомого майна (направлення запитів слідчого до БТІ, оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно почав функціонувати з 2013 р.), щодо рухомого майна (запити до відповідних підрозділів МВС тощо), винести постанову про арешт такого майна та подати відповідне повідомлення встановленого зразка до реєструвального органу не пізніше 3 днів з моменту їх вчинення відповідно до Положення про єдиний реєстр для реєстрації заборон і відчужень від 27.05.1997 р. №194/1998. На виконання даних вимог слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві Бенюхом В.В. було винесено постанову про арешт майна від 05 лютого 2004 року та накладено арешт на всю квартиру, а не на 1/5 частину, яка належить обвинуваченому [PERSON] . Тобто, слідчим 05 лютого 2004 року накладено арешт на всю квартиру. Відомості про обтяження на підставі зазначеної постанови слідчого внесені П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою до Реєстру 14 жовтня 2004 року (реєстровий № 1378761). Тобто слідчим, при розслідуванні кримінальної справи, не було вірно встановлено майно, що належить обвинуваченому, в результаті чого порушені майнові права інших власників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд звертає увагу щодо дотримання термінів при поданні слідчим повідомлення про арешт майна реєструвальному органу, який повинен становити 3 дні (Положення про єдиний реєстр для реєстрації заборон і відчужень від 27.05.1997 №194/1998), та дотримання термінів внесення самого запису про обтяження, оскільки П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою дане обтяження внесено до Реєстру через 8 місяців, а саме 14 жовтня 2004 року (реєстровий № 1378761), а згідно з п.1.2 Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (чинної на дату оформлення) відомості про накладені (зняті) заборони, арешти вносяться реєстратором до Реєстру в день надходження відповідних заяв. На правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивачів, поширюються норми КПК України 1960 року. Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Зважаючи на вищезазначене та те, що обмеження у здійсненні права власності позивачів, які не були учасниками кримінального провадження відбулися при проведенні досудового розслідування і з підстав необґрунтованого обмеження їх прав власності рішенням слідчого, саме Головне управління національної поліції також є відповідачем у даній справі. Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 26 березня 2004 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є особистою власністю засудженого. 30 липня 2004 року за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Києва №1-245 від 26 березня 2004 року відкрито виконавче провадження. Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, який втратив чинність 02.06.2016, під час пред`явлення виконавчого документа або його дубліката до виконання разом з ним подаються: - у разі виконання рішення про конфіскацію майна засудженого за вироком суду - копія опису майна і копія вироку; - у разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився. Тобто, виконавець мав отримати опис майна [PERSON] , на який був накладений арешт в рамках кримінальної справи слідчим Бенюхом і врахувати даний факт при винесенні своєї постанови про арешт майна [PERSON] 23 листопада 2004 року Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві на виконання вироку суду на підставі виконавчого листа №1-245 від 26.03.2004 р. винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 1495879 від 24.11.2004 р.) З матеріалів справи вбачається, що накладено арешт на квартиру двічі - 05 лютого 2004 року слідчим СУ ГУ МВС України в м. Києві Бенюхом В.В. та 24 листопада 2004 року Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві на виконання вироку суду. В подальшому, через тривалий час, а саме 20 березня 2006 року майно, яке належить саме [PERSON] , а саме 1/5 кв. [ADDRESS] , описане і арештоване згідно акту АА №044625. Експертом була проведена оцінка вищезазначеного майна для подальшої реалізації та призначені прилюдні торги. 02 жовтня 2006 року згідно з протоколом СДП "УКРСПЕЦ`ЮСТ" проведено прилюдні торги по реалізації майна. Переможцем торгів став [PERSON] , що підтверджується даним протоколом, який повинен внести розмір коштів 18 060, 72 грн. Дана сума була сплачена згідно квитанції №8451/0517-1, тобто придбано вказане майно. На підставі зазначеного, 28 травня 2007 року виконавцем виконавче провадження закінчено, але арешт не знято і допущені порушення порядку оформлення кінцевих результатів торгів, в результаті чого [PERSON] не мав змоги оформити право власності на придбане майно. На дату проведення прилюдних торгів по реалізації майна 02 жовтня 2006 року дана процедура була врегульована Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5. Зважаючи на дане Положення виконавцями Деснянського РВ ДВС ГТУ у м. Києві були допущені порушення порядку оформлення кінцевих результатів торгів, а саме: П. 6.1. Після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. П. 6.2. Затверджений акт державний виконавець видає переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. П. 6.3. Копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації. З майна знімається арешт і відповідно до п. 6.4. Положення на підставі цього акту нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Акт видано не було, копії не надіслані, арешт не знято. Таким чином, за відсутності Акту та не знятого арешту з 2006 року [PERSON] не міг оформити право власності на придбану 1/5 частку кв. [ADDRESS] . У зв`язку з зазначеним, [PERSON] подано позовну заяву до Деснянського районного суду м. Києва про визнання права власності на 1/5 кв. [ADDRESS] та зняття арешту з майна. 23 листопада 2021 року Деснянським районним судом м. Києва по справі №754/6564/21 ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на 1\\5 частини кв. [ADDRESS] . Скасовано арешт накладений на кв. [ADDRESS] згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва ае 687413 від 23.11.2004. Твердження відповідача - Головного управління Національної поліції у м. Києві про те, що фактично в даній справі порушення прав позивачів виникло через неналежне виконання обов`язків саме державним виконавцем, так як арешт, накладений державним виконавцем 23 листопада 2004 року фактично поглинув арешт СУ ГУ МВС України від 05 лютого 2004 року, є безпідставними, оскільки як зазначено вище, рішенням Деснянського районного суду м. Києва, арешт, накладений державним виконавцем, знято. І знову ж, в подальшому постало питання щодо скасування арешту, накладеного слідчим 05 лютого 2004 року. 22 липня 2022 року на підставі рішення суду державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна, а саме кв. [ADDRESS] та внесено відповідну інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З метою зняття арешту, накладеного в рамках кримінального провадження 04 листопада 2021 року до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва було подано клопотання про зняття арешту з кв. [ADDRESS] . 08 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 28 грудня 2021 року до Деснянського районного суду м. Києва з метою зняття арешту з майна подано позовну заяву до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, саме через дії якої виник подвійний арешт, але, 18 липня 2022 року по справі №754/203/22 Деснянським районним судом м. Києва прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з поданням позову до неналежного відповідача. Таким чином з 2004 року, не зважаючи на те, що вирок Деснянського районного суду міста Києва від 26 березня 2004 року відносно [PERSON] про визнання його винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, виконано в повному обсязі (відбув призначене покарання у термін 8 років та його майно, яке є особистою власністю, конфісковано та реалізовано на прилюдних торгах), однак порушення майнових прав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо володіння та розпорядження власністю залишається, починаючи з 2004 року до сьогодні, а саме порушення триває близько 20 років. Виходячи з вищенаведеного, позов підлягає задоволенню, а саме зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою слідчого Слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві від 05 лютого 2004 року та внесений до реєстру П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження 1378761 від 14 жовтня 2004 року).

Outcome: approved