Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 04.03.2011 зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який було розірвано на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2016. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 13.08.2021 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2013 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з 05 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2018 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 08.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку позивача, двоє синів є в нерівному положенні, з огляду на різні розміри аліментів, на підставі вищевказаних рішень суду. Тобто, є два судових рішення, якими врегульовано питання стосовно стягнення з відповідача аліментів на двох спільних дітей. Однак, аліменти в 300,00 грн. та 1200,00 грн. ставлять дітей в нерівне положення, хоча кожен з синів є рівним в своїх правах. На утриманні позивача не тільки спільні діти: [PERSON] та [PERSON] , а й інші діти, на утримання яких позивач витрачає значну частку свого заробітку, ціни зросли на продукти харчування, одяг, засоби та приладдя для навчання, розвитку та виховання синів. Позивач вкладає значні зусилля для здобуття заробітку, щоб забезпечити дітей. Відповідач займається домашнім господарством - вирощує тварин та городину, що потім реалізовується; інтересами дітей не цікавиться, обмежується лише виключно встановленим розміром аліментів в 300,00 грн. і то, за власним бажанням. Для відповідача забезпечення сина не є першочерговим завданням, як батька. Його не цікавить як харчуються діти, які потреби мають, чи мають одяг тощо. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, встановлені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2013, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши новий розмір аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову; змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, встановлені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2018, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначивши новий розмір аліментів в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6700,00 грн. Представник позивача [PERSON] - адвокат Медончак М. М. в судове засідання надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без технічної фіксації та у відсутність позивача, позовні вимоги своєї довірительки підтримує та просить їх задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без технічної фіксації, позовні вимоги не визнає, оскільки не працює. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено по справі, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2013 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з 05 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8 - 9). Вказаним рішенням суду встановлено, що дитина народилася в шлюбі, який було зареєстровано 04.03.2011. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.09.2018 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 08.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с. 13 - 15). Вказаним рішенням суду встановлено, що дитина народилася в шлюбі із [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 13.08.2021 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Як встановлено по справі, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей визначено судом у розмірі 300 грн. та 1200 грн. щомісячно. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум становить 2618 грн., з 1 липня 2744 грн., з 1 грудня 2833 грн. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судувід 03.05.2018, справа №581/638-ц. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує, що право обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, і 300 грн. та 1200 грн. на дитину є критично малим і не відповідає нормам чинного законодавства, а заявлений позивачем розмір аліментів1/6 частки всіх видів доходів, на дітей на думку суду відповідатиме принципу справедливості та розумності, враховуючи необхідність забезпечення дитині належного рівня утримання. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною позивача було надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.10.2022, квитанцію б/н від 22.10.2022 про сплату адвокатові Медончак М.М. гонорару за даним позовом в розмірі 6700 грн. 00 коп., ордер серії АВ № 1047401 від 22.10.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №768 адвоката Медончак М.М. (а.с. 20 - 23). З огляду на викладене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

Outcome: approved