Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У поданій в суд заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , який був укладений та зареєстрований 17 квітня 2019 року Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №70, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що спільне життя між ними не склалося, у зв`язку з чим шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе і збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Їх малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка самостійно несе усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих заяв позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач позов визнав, просять розглянути справу без їх участі. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до положень ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони з 17 квітня 2019 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дубенським міськрайонним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Рівненській\~області,\~актовий запис\~№70, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає з матір`ю і спору щодо місця її проживання у сторін немає, втратили один до одного почуття любові, відсутність взаєморозуміння призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181\~цього ж\~Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~думку позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). А тому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позовна заява до суду надійшла 22 лютого 2023 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а за позовну вимогу про розірвання шлюбу нею сплачено судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. суд відповідно до положень ст.141, 142 ЦПК України при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача понесені нею витрати. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене та

Outcome: approved