Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

30\~грудня 2022\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~в обґрунтування\~якого зазначила\~на те,\~що відповідно\~до свідоцтва\~про право\~власності на\~житло від\~11\~жовтня 2006\~року вона\~є власником\~квартири за\~ [ADDRESS] .Відповідач,\~який є\~сином позивача,\~ [PERSON] \~з 03\~жовтня 2006\~року зареєстрований\~у квартирі\~за [ADDRESS] .\~Відповідно до\~акту перевірки\~фактичного проживання\~від 19\~липня 2022\~року,\~встановлено,\~що [PERSON] \~не проживає\~за вищезазначеною\~за адресою\~з 2012\~року. Таким чином, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі одинадцять років, хоча зареєстрований у ній, не сплачує кошти за комунальні послуги та не проводить поточні ремонти з приводу догляду за будинком. Позивач вважає, що відповідач утратив інтерес до цього помешкання як до місця свого проживання. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 05 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, 05 квітня 2023 року представник позивача адвокат Радільчук Н. І. подала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 2006 року, є власником квартири [ADDRESS] /а.с.05/. Вказаний факт належності на праві приватної власності позивачеві зазначеного нерухомого майна також підтверджується належним чином засвідченою копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 жовтня 2006 року № 12127348 /а.с.06/. Згідно з належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 квітня 1984 року, [PERSON] є сином [PERSON] /а.с.09/. Відповідно до отриманої судом інформації з відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 03 січня 2023 року № 23/0/2-23, [PERSON] , [INFO] , з 03 жовтня 2006 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.16/. Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, а саме з копії акту від 19 липня 2022 року № 897, складеного старшим інспектором відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Бутко Т. Г., у присутності жителів будинку [ADDRESS] , громадянин [PERSON] , 1984 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з 2012 року /а.с.12/. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року у квартирі [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, при цьому відповідач не знятий з реєстрації, доказів поважності причин не проживання відповідача суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушує права позивача як власника квартири, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved