Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У провадженні Варвинського районного суду Чернігівської області перебуває вказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] вони за спільні кошти придбали автомобіль марки Skoda Octavia Tour, днз [NUMBER] , 1998 року випуску, об`єм двигуна 1,6 л. Транспортний засіб було зареєстровано на чоловіка [PERSON] , у фактичній власності якого він зараз і перебуває. Вартість автомобіля складає 5 500 доларів США, що еквівалентно 201 080,00 гривень. Користуючись правом на поділ спільного майна подружжя, передбаченим ст. 69 СК України, просить стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 100 540,00 грн, а також понесені нею судові витрати. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження на 06 березня 2023 року. У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06 березня 2023 року, відповідач [PERSON] надав звіт про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , без врахування ПДВ становить 102 624,00 гривень (а.с. 54-65). У зв`язку з неявкою позивача та його представника підготовче засідання було відкладено до 22 березня 2023 року. Ухвалою суду від 22 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 06 квітня 2023 року (а.с. 99). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. 21 березня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 95), у якій представник повідомив, що позивач [PERSON] погоджується з оцінкою вартості автомобіля, яка складає 102 624,00 гривень, та просить стягнути з відповідача 1/2 частку автомобіля в сумі 51 312,00 грн. Крім того, представник вказав, що заяву про стягнення витрат позивача на правничу допомогу буде направлено протягом наступних 5 (п`яти) робочих днів. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, у якому уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення 1/2 частки вартості автомобіля у сумі 51 312,00 гривень визнав у повному обсязі. Наголосив на тому, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, визначений у позовній заяві, є завищеним, необґрунтованим та непропорційним до предмета спору. Разом з тим, просив врахувати, що позивач не вживала ніяких дій щодо досудового врегулювання спору мирним шляхом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 21 березня 2023 року, слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 березня 2019 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10), який розірвано рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2023 року, що набрало законної сили 06 березня 2023 року (автоматизована система документообігу суду). З інформації за № 31/25/6-297вх. від 20 лютого 2023 року, наданої на виконання ухвали суду Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру МВС, вбачається, що за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів 20 жовтня 2022 року [PERSON] , [INFO] , видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] на автомобіль Skoda Octavia 1595 (1997), чорний, № двиг. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 33). Придбання [PERSON] 20 жовтня 2022 року автомобіля Skoda Octavia, чорного кольору, VIN та номер кузова: [NUMBER] , підтверджується також копією договору купівлі-продажу 7442/2022/3467431 (а.с. 44-45). Факт придбання автомобіля у шлюбі та за спільні кошти подружжя відповідачем не оспорюється. Відповідно до наданого відповідачем [PERSON] звіту про оцінку вартості транспортного засобу (висновку про вартість майна) від 21 лютого 2023 року ринкова вартість автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , без врахування ПДВ становить 102 624,00 гривень (а.с. 54-65). Із визначеною у вказаному висновку вартістю транспортного засобу на час розгляду справи позивач [PERSON] погодилася та просила стягнути з відповідача на її користь половину цієї вартості у сумі 51 312,00 гривень. Відповідач, в свою чергу, такі позовні вимоги визнав. За змістом ст. 60 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо не доведено протилежне, тобто у ст. 60 СК України закріплена презумпція спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`ясненого, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до положень ст. 71 СК України: 1. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. 2. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними… 4. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом України. 5. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Стаття 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (п. 95), приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив, а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, установивши, що автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , придбаний під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, а позивач [PERSON] просить поділити вказану неподільну річ (автомобіль) шляхом виділення її у власність відповідача [PERSON] та стягнення з нього грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб, при чому сторони дійшли згоди щодо суми такої компенсації, а відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частки спірного транспортного засобу, яка визначена на підставі висновку експерта та погоджена між подружжям, у сумі 51 312,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то враховуючи положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% судового збору, а позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн, на підтвердження яких 30 березня 2023 року надав: договір 01/0201/23 про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року (а.с. 110-111, 116); розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с. 112, 117); акт виконаних робіт від 30 березня 2023 року по договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року (а.с. 113, 118); рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (а.с. 114, 119). Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 29 жовтня 2018 року №199/2648/15, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК Україні при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява 366561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у п. 154 рішення ЄСПЛ Lavents v. Latvia (Заява №58442/00) вказано, що згідно зі ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Представником позивача [PERSON] документально доведено, що позивачем [PERSON] понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу та акт виконаних робіт. Разом з тим, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, пропорційність до предмета спору, поведінку сторони відповідача під час розгляду справи, зокрема фактичне визнання відповідачем заявлених вимог до початку розгляду справи по суті, урахувавши надані відповідачем заперечення щодо розміру понесених позивачем витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, враховуючи завищення позивачем позовних вимог при зверненні до суду, суд дійшов висновку, що витрати позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу адвоката Жайворонка І.В. підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 2500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved