Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

19.08.2021 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електронним мережам, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». 03.03.2014 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] був укладений договір про користування електричною енергією, відповідно до якого позивач на платній основі здійснював постачання електричної енергії в помешкання відповідача, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . 15.10.2020 року за адресою відповідача представниками позивача було виявлено порушення: п.п. 1 п. 8.4.2 ПРРЕЕ - відсутні пломба з відбитками тавр ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на фасадному ящику з до обліковими автоматами - самовільне відключення після відключення. На підставі виявленого порушення був складений акт про порушення № 05210 від 15.10.2020 року, який був підписаний споживачем - [PERSON] 09.12.2020 року проведено засідання комісії з розгляду акту, на якому було прийнято рішення: провести нарахування обсягу і вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення за формулою 5 ПРРЕЕ. Період нарахування з 16.04.2020 року по 15.10.2020 року. Відповідно до проведеного розрахунку всього до сплати за не обліковану спожиту електричну енергію підлягає 9598,46 грн. 21.12.2020 року споживачу направлено лист-повідомлення про наявність заборгованості за актом про порушення та обов`язок оплати заборгованості протягом 30 днів. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно, внаслідок чого заборгованість за спожиту, але не обліковану, електричну енергію за актом про порушення станом на 01.08.2021 року не сплачено. За період з 01.02.2021 року по 01.08.2021 року (з огляду на сплив 30-денного строку на оплату) нараховані також 3 % річних - 142,79 грн. та інфляційну складову боргу - 489,52 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача: 9598,469 грн. - заборгованості за актом про порушення; 632,31 грн. - 3 % річних та інфляційну складову боргу; 2270 грн. - судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2021 року позовну заяву було залишено без руху. 27.09.2021 року надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів. Відповідач відзив у встановлені судом строки не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать, зокрема, постачання та розподілу електричної енергії. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно положень ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Разом з тим, з долученої копії договору № 07000901407 про користування електричною енергією, укладеним між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] , вбачається, що постачання електричної енергії здійснюється в помешкання, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а не те, про яке вказує позивач у позовній заяві. Нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Слід зазначити, що у постанові ВСУ від 16.05.2011 року (№3-38гс11) вказано, що, вирішуючи спори, пов`язані з постачанням і використанням електричної енергії, судам слід враховувати те, що дія Правил користування електричною енергією, поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, так і на тих, які в порушення цих ПКЕЕ споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж. До того ж, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне позиція викладене у постанові КГС від 21.04.2020 року (справа № 910/7968/19). Судом встановлено, що 15.10.2020 року за адресою відповідача представниками позивача було виявлено порушення: п.п. 1 п. 8.4.2 ПРРЕЕ - відсутні пломба з відбитками тавр ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на фасадному ящику з до обліковими автоматами - самовільне відключення після відключення. Положеннями ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» (набрав чинності 11.06.2017 року) визначається відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. За змістом цих статей, правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. На підставі виявленого був складений акт про порушення № 05210 від 15.10.2020 року та акт перевірки усунення порушень ПРРЕЕ, які був підписані споживачем - [PERSON] 09.12.2020 року проведено засідання комісії з розгляду акту, на якому споживач був відсутній. На засіданні було прийнято рішення провести згідно з п. 8.4.2 та за формулою 5 порядку, визначеного гл. 8.4. р. VII ПРРЕЕ за період з 16.04.2020 року по 15.10.2020 року. Всього підлягає до сплати за не недораховану електроенергію - 9598,46 грн. Положення глава 8.2 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312, передбачають процедуру складання акту у разі виявлення порушення, передбаченого зазначеними правилами, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, без облікового споживання електричної енергії, зміст цього акту та його розгляд комісією з розгляду актів. Рішення комісії оформлюється протоколом. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії та надаються розрахунок проведених нарахувань. Станом на 01.08.2021 року заборгованість за не обліковану електричну енергію не сплачено та складає з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних - 10 230,77 грн. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 8.2.7. ПРРЕЕ кошти за не обліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за не обліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між тим, позивач у поданому позові не зазначає, на якій саме підставі відповідальність за неналежне виконання зобов`язання щодо сплати боргу за надані послуги з постачання електроенергії, яка не була облікована через порушення споживачем ПРРЕЕ, має нести саме відповідач - [PERSON] , правового статусу якої відносно квартири, за якою надаються послуги та виявлено порушення, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно наданої стороною позивача інформаційної довідки № 273327418 від 06.09.2021 року відомості про зареєстроване право власності на будинок [ADDRESS] , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, відсутні. На виконання вимог ухвали суду від 05.10.2021 року КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 01.02.2023 року « 062/14-1309 (И-2023) було надано інформацію, що вказаний будинок на праві власності на праві власності не реєструвався. Вбачається, що [PERSON] , місце проживання якої при всьому зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок, з 30.01.2017 року по теперішній час, не є власницею вказаного будинку, не надані також докази, що вона є наймачем, а, звідси, і споживачем послуг, і тому має нести відповідальність та сплачувати борг. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, за наданими матеріалами суд не може встановити, яка відповідальність за боргові зобов`язання належить відповідачу як споживачу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги до відповідача є недоведеними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed