Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.12.2022, просить змінити спосіб стягнення аліментів встановлений судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області у справі №460/1792/18 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до судового наказу Яворівського районного суду Львівської області присуджено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви - 03.05.2018. На підставі вказаного наказу 19.07.2018 було відкрито виконавче провадження №56802637. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем Яворівського РВДВС, вказане рішення виконується боржником під примусом, хоча останній має постійний дохід, він систематично створює заборгованість по сплаті аліментів на утримання спільної доньки. Позивач зазначає, що на даний час вона не працевлаштована, рівень доходу не позволяє їй самостійно забезпечити усі наявні та першочергові потреби дитини матеріального характеру, постійне зростання цін та рівня інфляції змушує у чомусь відмовляти дитині, хоча батько дитини має можливість у наданні достатнього рівня матеріального забезпечення. З метою захисту інтересів дитини, вимушена звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою судді\~Білецької М.О.\~від 27.10.2022\~відкрито провадження\~у справі\~за правилами\~спрощеного\~провадження\~та призначено\~судове\~засідання. 23.11.2022 [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що працює на посаді монтажника світлопрозорих конструкцій в ТзОВ Компанія Алтех, проте, через збройну агресію відносно України з боку російської федерації, підприємство, фактично не працює, тому він перебуває у відпустці без збереження заробітної плати та перебивається тимчасовими заробітками. Відповідач погоджується на стягнення з нього аліментів на утриманні дитини в розмірі 2000,0 грн щомісячно, оскільки саме такий розмір аліментів матиме можливість сплачувати. Відповідно до рішення зборів суддів Яворівського районного суду Львівської області від 16.12.2022 №5/2022 та у зв`язку із настанням обставин ,які унеможливлюють участь судді [PERSON] (довготривала тимчасова непрацездатність у зв`язку з вагітністю та пологами), на підставі розпорядження керівника апарату №247 від 23.12.2022 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Колтуну Ю.М. У судовому засіданні 05.04.2023 позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, вказуючи, що сума щомісячних аліментів у розмірі 2500,00 гривень є достатньою для повноцінного розвитку та утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні визнав позов, заявив, що зможе сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн щомісячно. Окрім цього, звернув увагу суду, що [INFO] у нього народився син [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. Судом встановлено, що 22.05.2018 Яворівським районним судом Львівської області у справі за №460/1792/18 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 03.05.2018. На виконанні у головного державного виконавця Яворівського регіонального відділу державної виконавчої служби перебуває вказаний судовий наказ №460/1792/18 від 22.05.2018. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №56802637 вбачається, що станом на 01.09.2022 заборгованість зі сплати аліментів складає 753,00 грн. В позовній заяві позивач стверджує, що на теперішній час сума аліментів, яку вона отримує на утримання дитини є недостатньою для організації її розвитку та забезпечення повсякденних потреб, а тому зміна розміру і способу аліментів буде достатньою для забезпечення доньки всім необхідним для її життя та розвитку. Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства», всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем в частині збільшення аліментів до 2500,00 грн, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та, відповідно, збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини до 2500,00 грн. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у розмірі 2500,00 грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, слід стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за вимоги про зміну способу стягнення аліментів, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати не належить стягувати із сторін.

Outcome: approved