Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних за прострочення зобов`язання в розмірі 4132,44 доларів США, на підставі положень ст. 610, 612, 625 ЦК України. Свої позовні вимоги мотивували тим, що 25.06.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір №131-Ф/08, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 74300,00 доларів США та зобов`язувався в порядку та умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 червня 2010 року в цивільній справі №2-3285/09/10 за позовом ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі відділення «Вінницьке обласне управління» АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту №131-Ф/08 від 25.06.2008 у розмірі 360590,51 грн, яка складається з заборгованості: 75139,24 доларів США та 1917,09 грн. Виконавчий лист неодноразово перебував на примусовому виконанні, в ході якого частково заборгованість була погашена. Однак частина боргу залишилася не погашеною та через відсутність майна на яке можливо звернути стягнення, виконавчий документ було повернуто стягувачу. Позивач звертає увагу на те, що рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості набрало законної сили, однак, до цього часу не виконано в повному обсязі, сума заборгованості не сплачена, у зв`язку з чим ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України було здійснено нарахування 3% річних від простроченої суми за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 4132,44 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 лютого 2022 року становить 119789,90 грн. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2022 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 10.03.2023 представник позивача [PERSON] подала до суду письмові пояснення (вх. №18737) згідно яких просила позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 червня 2010 року в цивільній справі №2-3285/09/10 з [PERSON] на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту №131-Ф/08 від 25.06.2008 у розмірі 75139,24 доларів США та 1917,09 грн. В процесі виконання рішення суду було погашено заборгованість у розмірі 28923,25 доларів США. Відтак на залишок непогашеної заборгованості, банком нараховано 3% річних, про стягнення яких позивачем заявлено у позовній заяві. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Натомість представник позивача [PERSON] 06.04.2023 подала до суду заяву (вх. №26994) згідно якої позов підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала та просила розгляд справи провести у відсутність представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом розміщення на веб-сайті Судової влади України відповідного оголошення, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала щодо такого порядку розгляду справи. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 червня 2009 року в цивільній справі №2-3285/09 за позовом ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі відділення «Вінницьке обласне управління» АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості позов задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту №131-Ф/08 від 25 червня 2008 року у розмірі 360590,51 грн, яка складається з заборгованості: 70468 доларів США - заборгованість за кредитом; 1716 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 2955,24 доларів США - відсотки за користування кредитом; 882,89 доларів США - пеня по кредиту, 1034,20 доларів США - пеня по відсотках, а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1700,00 грн та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн (а.с.6). Вказане рішення суду набрало законної сили 06.07.2009 та було пред`явлено до виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, виконавче провадження №31890080. 04.12.2012 постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Саволюк Я.О. виконавчий лист №2-3285/09, виданий 22.07.2009 Ленінським районним судом м. Вінниці на підставі вищевказаного рішення суду, повернуто стягувачу у зв`язку із відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними (а.с. 7). Як вбачається із виписки по особовому рахунку за період 11.06.2009 по 28.02.2023 13 червня 2014 року на транзитний рахунок № [INFO] банку надійшли від Ленінського ВДВС Вінницького МУЮ кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 131-Ф/08 від 25.06.2008 в розмірі 28423,23 доларів США, крім того боржником [PERSON] було здійснено часткове погашення боргу в сумі 500,00 доларів США (а.с. 41). Згідно інформації про виконавче провадження вищевказаний виконавчий лист було повторно пред`явлено до виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, виконавче провадження №36059625 (а.с. 8-9). Отже рішення суду до цього часу відповідачем не виконано в повному обсязі, заборгованість за кредитним договором погашена лише частково. Позивач, звертаючись до суду, вказує, що рішення не виконано в повному обсязі та здійснив розрахунок розміру 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року щодо заборгованості, яка нарахована в доларах США, з урахування сплачених коштів, на суму 45915,99 доларів США, відтак за підрахунками позивача розмір 3% річних становить 4132,99 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а також у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Отже між сторонами виникло грошове зобов`язання на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду України від 04 червня 2019 року в справі №916/190/18, п.64). За таких обставин, враховуючи не виконання грошового зобов`язання, розмір якого визначений рішенням суду з урахування частково сплачених коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних. За період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року сума 3% річних становлять 4132,44 долари США. Розрахунок проведений вірно з урахування того, що сума заборгованість не виконаного зобов`язання за рішенням суду в межах заявлених вимог становить 45915,99 доларів США, а загальна кількість днів прострочення - 1096. Вказана сума встановлена судом і ніким не оспорюється. Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості, а також свого розрахунку заборгованості або ж доказів на погашення заборгованості. Враховуючи наведене вище, зважаючи, що відповідачем не виконане зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, визначеної рішенням суду, чим порушено права позивача, тому таке порушення підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 4132,44 доларів США, а позов - задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню 2481,00 грн судового збору.

Outcome: approved