Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 6.02.1997 року між представником ЗАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", яке в подальшому реорганізовано в ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Згідно п.4 та п.5 даного договору продаж квартири здійснено за 41 531 грн., що на момент здійснення операції складає 21 930 умовних одиниць за курсом Національного Банку України на день укладення даного договору, покупці, позивачі по справі, виплачують продавцю, відповідачу по справі, повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення даного договору, до виплати покупцями продавцю повної вартості квартири на неї накладається заборона на відчуження, після повного виконання покупцями зобов`язання по оплаті вартості квартири продавець письмово повідомляє про це нотаріальній конторі. Протягом 15 років, тобто до 6.02.2012 року позивачі виконали свої зобов`язання перед відповідачем і сплатили вказану в договорі вартість квартири в розмірі 41 531 грн. Вказану обставину підтвердив своєю постановою та рішеннями і Київський Апеляційний суд, зазначивши, що позивачі сплатили повну вартість відповідачу за придбану квартиру [ADDRESS] . Однак, звернувшись до ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" про надання довідки про повну сплату вартості квартири для подальшої передачі до нотаріальної контори, позивачам було відмовлено. В Сьомій Київській державній нотаріальній конторі, в свою чергу, позивачам було відмовлено у знятті заборони на відчуження спірної квартири, обґрунтувавши її тим, що заборона може бути знятою при наявності довідки відповідача ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" про повну сплату йому вартості квартири або за наявністю рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, відповідачі чинять перешкоди позивачам у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] , тому просить зобов`язати їх усунути такі перешкоди шляхом зобов`язання ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" та Сьому Київську державну нотаріальну контору зняти заборону на відчуження спірної квартири. Представник відповідача ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" Піпченко Б.Ю. в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що аналогічний спір між тими ж сторонами і з тих самих підстав вже був розглянутий судом і постановою Київського апеляційного суду заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва було скасовано і відмовлено у задоволенні вказаного позову в повному обсязі. Крім того, позивачі обрали спосіб захисту не спрямований на захист начебто порушених їх прав, оскільки ні ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", ні Сьома Київська державна нотаріальна контора не порушували прав позивачів щодо користування та розпорядження спірною квартирою, а заборона на її відчуження накладена у встановленому законом порядку, що додатково свідчить про штучний характер спору та безпідставність і передчасність подачі позову до суду. Більше того, вимога до нотаріального органу про зняття заборони на відчуження квартири є втручанням в його дискреційні повноваження. В свою чергу вимога про зняття заборони на відчуження спірної квартири до ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" є безпідставною, оскільки дане товариство не наділене повноваженнями вчиняти реєстраційні дії щодо зняття будь-яких заборон на розпорядження нерухомим майном. Представник відповідача Сьомої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, але у направленому листі до суду керівник нотаріального органу просить розглянути справу у відсутність свого представника (а.с.110; 139). Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.4, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як передбачено ч.1; 3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як регламентовано ч.1, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено у судовому засіданні, 6.02.1997 року між представником ЗАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", яке в подальшому реорганізовано в ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. і зареєстрований у реєстрі за №3у626 (а.с.13). Згідно п.4 та п.5 даного договору продаж квартири здійснено за 41 531 грн., що на момент здійснення операції складає 21 930 умовних одиниць за курсом Національного Банку України на день укладення даного договору, покупці, позивачі по справі, виплачують продавцю, відповідачу по справі, повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення даного договору, до виплати покупцями продавцю повної вартості квартири на неї накладається заборона на відчуження, після повного виконання покупцями зобов`язання по оплаті вартості квартири продавець письмово повідомляє про це нотаріальній конторі. Після посвідчення даного договору купівлі-продажу квартири державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. 6.02.1997 року було накладено заборону на відчуження покупцем квартири [ADDRESS] до виконання зобов`язання по оплаті вартості квартири в повному обсязі за №2з-26 (а.с.13, зворот. бік). 17.03.1997 року вказаний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] позивачами був зареєстрований за номером №39992 в Київському міському бюро технічної інвентаризації (а.с.13, зворот. бік), таким чином, вони набули права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна. Згідно ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2015 року з [PERSON] та [PERSON] на користь ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" було стягнуто 345 584 грн. 24 коп. заборгованості вартості спірної квартири за договором купівлі-продажу від 6.02.1997 року. Постановою Київського апеляційного суду від 1.03.2018 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2015 року було скасоване і винесено нове рішення про відмову у задоволенні позову ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 345 584 грн. 24 коп. заборгованості вартості спірної квартири за договором купівлі-продажу від 6.02.1997 року (а.с.53-54). Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.04.2015 року та Постанова Київського апеляційного суду від 1.03.2018 року були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.73-77). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2020 року в задоволенні позову було відмовлено. В тексті даного рішення суду першої інстанції зазначено, що на виконання умов укладеного договору купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] сплатили ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" 41 931 грн. як зазначено у п.4 договору, що складає повну вартість спірної квартири, при цьому визначення грошового еквіваленту в умовних одиницях здійснюваної у національній валюті операції на день укладення договору не свідчить про домовленість сторін у справі щодо визначення іншої вартості квартири. Аналіз змісту, укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, свідчить також про те, що умовами договору не передбачено, що сума заборгованості визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Постановою Київського Апеляційного суду від 22.07.2021 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2020 року скасовано і ухвалено нове рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" 172 794 грн. 12 коп. заборгованості вартості спірної квартири за договором купівлі-продажу від 6.02.1997 року та 15 892 грн. 19 коп. 3%-річних з кожного та судовий збір. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 1.02.2023 року Постанову Київського Апеляційного суду від 22.07.2021 року було скасовано, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2020 року було залишено в силі (а.с.159-167). Таким чином, викладені обставини у вказаних процесуальних документах першої і касаційної інстанцій не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи в порядку ч.4, ст.82 ЦПК України. За приписамич.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як наголошує ч.1, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 21.11.2018 року адвокат Павлов І.Г., діючи від імені і в інтересах позивачів, звернувся до ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" з проханням надати довідку про повну сплату позивачами вартості спірної квартири (а.с.10-12), однак йому було відмовлено, посилаючись на не розглянуті справи інших проваджень. 22.11.2018 року адвокат Павлов І.Г., діючи від імені і в інтересах позивачів, звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з проханням про зняття заборони на відчуження спірної квартири (а.с.6-8). Однак у відповіді від 1.12.2018 року вказаний відповідач відмовив у знятті заборони, оскільки для здійснення такої нотаріальної дії необхідно або наявність довідки ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" про повну сплату покупцем вартості квартири, або рішення суду, яке вступило в законну силу, про зняття заборони на відчуження цієї квартири (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що відповідач ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця", достеменно знаючи про існування постанови Київського апеляційного суду від 1.03.2018 року, зміст якого описаний вище, чинить перешкоди позивачам у розпорядженні спірною квартирою, оскільки вони за відмови відповідачем у видачі довідки про повну сплату вартості за спірну квартиру не можуть звернутись до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про зняття заборони на відчуження ним придбаної квартири. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" не визнає факту повної сплати позивачами вартості спірної квартири і не видає з цього приводу їм довідку, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а зняття заборони на відчуження спірної квартири є похідним для вчинення нотаріальних дій Сьомою Київською державною нотаріальною конторою, тому, враховуючи зміст рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2020 року та Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 1.02.2023 року, необхідно зобов`язати відповідача Сьому Київську державну нотаріальну контору усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] у здійсненні права розпорядження нерухомим майном шляхом зняття заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , задовольнивши таким чином в цій частині позовні вимоги позивачів. У відповідності до ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В задоволенні частини позову позивача до Сьомої Київської державної нотаріальної контори про усунення перешкод у користуванні квартирою суд вважає необхідним відмовити, оскільки такі перешкоди не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а дії вказаного нотаріального органу є законними. За правилами ч.1, ст.74 Закону України „Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Як викладено у п.п.5.1, п.5, глави 15 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 ,,Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Як регламентують вказані норми діючого законодавства, саме на нотаріуса покладено обов`язок знімати заборону відчуження нерухомого майна. Таким чином, вимога позивачів до ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття заборони на її відчуження не підлягає задоволенню, оскільки ПрАТ не наділено такими повноваженнями діючим законодавством. При подачі позову до суду позивачами було сплачено 7 048 грн. судового збору (а.с.1). Даний позов є немайновим, тому згідно ст.133; 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з відповідача ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця" на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору, що передбачено ст.4 Закону України „Про судовий збір", так як саме дії даного відповідача призвели до порушення прав позивачів, а відмова Сьомої Київської державної нотаріальної контори є похідною від неправомірних дій ПрАТ „Фармацевтична фірма „Дарниця". В задоволенні стягнення решти суми судового збору необхідно відмовити, так як вона є надмірно сплаченою, тому позивачі не позбавлені права звернутись до суду про її повернення в порядку п.1, ч.1, ст.7 Закону України „Про судовий збір".

Outcome: partial