Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 січня 2020 року на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 3000,00 грн на 1/4 частку заробітку (доходу) батька дитини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 січня 2020 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів на даний час є недостатнім для належного забезпечення потреб дитини, а визначений спосіб стягнення аліментів став неефективним з настанням певних життєвих обставин: стрімкого зростання цін на товари, послуги та продукти харчування. На час постановлення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі дочка відвідувала дошкільний навчальний заклад, на даний час вона вже навчається в школі, що потребує відповідних матеріальних витрат на її утримання: придбання шкільного та канцелярського приладдя, відповідної форми одягу, тощо. Вважає, що наразі є неефективним стягнення аліментів в спосіб визначення твердої грошової суми щомісячно, а тому недостатнім є грошовий вираз розміру присуджених аліментів, який може бути змінений через зміну способу стягнення аліментів. Ухвалою суду від 14 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи призначено на 20 квітня 2023 року. Позивач у\~судове засідання\~не з`явилась,\~подала до\~суду заяву\~у якій\~просить розгляд\~справи здійснювати\~за її\~відсутності,\~зазначає,\~що позовні\~вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. З 01 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірваний рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 січня 2020 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Відповідно до довідки сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради №623-4/23 від 13 лютого 2023 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 січня 2020 року в справі №565/1033/19 стягнуто з [PERSON] \~в користь\~ [PERSON] \~аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. У заяві від 23 травня 2022 року, посвідченій приватним нотаріусом Вараського районного нотаріального округу Рівненської області Полюхович В.А. та зареєстрованій в реєстрі за № 391, відповідач заявив, що малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , перебуває на вихованні та утриманні своєї матері [PERSON] , та проживає разом з нею за адресою [ADDRESS] , з моменту розірвання шлюбу, а саме з 30 січня 2020 року. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст.180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини Положеннями ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Встановлений рішенням суду розмір аліментів в 3000,00 грн на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приймаючи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved