Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та рух справи Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати батьківство відповідача стосовно її сина [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що вона народила сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого 23.06.2005 року ОЗАГС Хостинського району м. Сочі управління ЗАГС Краснодарського краю російської федерації, батьком якого є відповідач. Оскільки з відповідачем вони в зареєстрованому шлюбі не перебували, запис про батька у свідоцтві про народження сина записано за її вказівкою. Вони з відповідачем після народження сина проживають однією сім`єю, відповідач визнає факт свого біологічного батьківства стосовно сина [PERSON] . В 2006 році вони з відповідачем та сином з російської федерації переїхали проживати в Україну, проживали у с. Котюржинці Красилівського району разом із батьками чоловіка, а зараз проживають у м. Хмельницький, де син ходить у школу. Позивач змушена звернутись до суду з даним позовом, у зв`язку з тим, що оформити походження своєї дитини від відповідача, шляхом подачі заяви батька дитини в орган реєстрації актів цивільного стану за місцем народження і реєстрації сина вони не можуть - у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні з причин широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України. Крім того, у зв`язку із збройною агресією, якою порушено фундаментальні норми та принципи міжнародного права, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, відділами державної реєстрації актів цивільного стану України припинене будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах та у галузі міжнародного приватного права. На підставі наведеного, просила: визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком її сина [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) внести у встановленому порядку відповідні відомості в актові записи цивільного стану щодо батьківства [PERSON] 31.10.2022 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в тому числі з тих підстав, що з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів не вбачалося, чи зверталася позивач [PERSON] з відповідними заявами до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання, в порядку, затвердженому Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, та чи подавав відповідач [PERSON] заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення походження дитини від нього. 20.12.2022 року відкрито провадження у справі. 27.03.2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство юстиції України, Красилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Зобов`язано Міністерство юстиції України подати висновок у справі щодо розв`язання спору. Аргументи учасників справи Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав, та вказав, що питання щодо визнання його батьком [PERSON] просить вирішити згідно закону (а.с. 56). 24.01.2023 року від третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) надійшло пояснення на позовну заяву № 34/31.14-20 від 17.01.2023 року, у якому представник третьої особи просила суд залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Красилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - оскільки відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , або Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за місцем проживання позивача та фактичного проживання відповідача. Одночасно, представник третьої особи О. Янцеловська повідомила, що дане рішення суду не буде можливості виконати органом державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, оскільки актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , відсутній на території України, а складений Відділом запису актів громадянського стану Хотинського району м. Сочі управління запису актів громадянського стану Краснодарського краю та знаходиться на території російської федерації, з якою зупиненні правові та дипломатичні відносини (а.с. 62-64). 24.02.2023 року, 07.04.2023 року від представника Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) надійшли заяви № 105/31.14-20 від 17.02.2023 року та № 178/31.14-20 від 07.04.2023 року, у яких вона просить суд прийняти обґрунтоване, справедливе та неупереджене рішення по справі, та розглянути справу без участі представника відділу (а.с. 67, а.с. 91). 13.04.2023 року від представника Красилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надійшло пояснення № 148/31.9-31 від 06.04.2023 року О.Білоконь , згідно з яким, оскільки державна реєстрація народження [PERSON] проводилася компетентним органом іноземної держави, то рішення суду про визнання батьківства у даній справі підлягає виконанню за місцем складання актового запису про народження [PERSON] . Але оскільки 01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким передбачено зупинення дії Конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, та надалі вихід з неї, що унеможливлює виконання рішення суду про визнання батьківства на території рф. Зазначила, що згідно з ч. 5 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з визнанням батьківства було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, в порядку, визначеному ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У випадку неможливості поновлення актового запису про народження органом державної реєстрації актів цивільного стану підставою для реєстрації є рішення суду про встановлення факту народження. Підсумовуючи наведене, зазначила, що рішення суду про визнання батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , може бути виконане органом ДРАЦС після поновлення актового запису про його народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження (а.с. 88-90). 14.04.2023 року від представника Міністерства юстиції України Фабро Н.В. надійшло пояснення на позовну заяву № 17776/12.6-23/вх.17338/12.6-23 від 11.04.2023 року, у яких вказано, що у зв`язку з тим, що оскільки державна реєстрація народження [PERSON] проводилася компетентним органом іноземної держави, то рішення суду про визнання батьківства у даній справі підлягає виконанню за місцем складання такого актового запису. Також, посилаючись на прийняття Закону України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» та норми ч. 5 ст. 22, ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», пункт 3.11 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, вказала, що рішення суду про визнання батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , може бути виконане після поновлення актового запису про його народження. У разі неможливості поновлення актового запису про народження органом державної реєстрації актів цивільного стану підставою для реєстрації є рішення суду про встановлення факту народження (а.с. 93- 97). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з підстав, наведених у позовній заяві. Підтвердила суду, що вона проживає на території України без законних підстав, наразі в міграційній службі вирішується дане питання. Також суду повідомила, що письмово до органів РАЦС з даного питання вона не зверталася. Представник позивача Ваків В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнав, вказав, що він є батьком дитини [PERSON] , весь цей час з позивачкою та їхнім сином проживають разом на території України. Представник третьої особи - Красилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білоконь О.Ю. в судовому засіданні вказала, що у разі ухвалення рішення про визнання відповідача [PERSON] батьком дитини [PERSON] , та звернення відповідача до органу реєстрації актів цивільного стану з відповідною заявою, зміни до актового запису про народження дитини можуть бути внесені, оскільки нормативно-правовими актами передбачена процедура внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Також суду повідомила проте, що з будь-якими письмовими заявами сторони по справі, до органів РАЦС не зверталися. Представники третіх осіб - Міністерства юстиції України та Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи. Суду надані письмові пояснення по справі. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.06.2005 року відділом запису актів громадянського стану Хостинського району м. Сочі управління ЗАГС Краснодарського краю російської федерації, [PERSON] , народився [INFO] в м. Сочі Краснодарського краю, про що вказаним відділом ЗАГС 23.06.2005 року було складено запис акту про народження № 336. Батьками [PERSON] записані: мати: [PERSON] , громадянка росії, відомості про батька не зазначені (а.с. 9-10). Відповідно до довідки № 01-24/9 від 29.04.2022 року, виданої Хмельницькою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 24 [PERSON] безперервно навчався у складі учнів вказаної школи з 01.09.2012 року по даний час (а.с. 11). Відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК акредитованою лабораторією Endeavor DNA 01.06.2022 року проведено молекулярно-генетичне дослідженням дитини [PERSON] та передбачуваного батька [PERSON] . Встановлено, що передбачуваний батько не може бути виключений як біологічний батько досліджуваної дитини; на основі аналізу локусів STR, імовірність встановлення батьківства дорівнює 99,9999999 % (а.с. 12). Позивач стверджує, що оскільки з відповідачем вони в зареєстрованому шлюбі не перебували, запис про батька у свідоцтві про народження сина записано за її вказівкою, разом з тим, біологічним батьком її сина [PERSON] є відповідач. В 2006 році вони з відповідачем та сином з російської федерації переїхали проживати в Україну, проживали у с. Котюржинці Красилівського району разом із батьками чоловіка, а зараз проживають у м. Хмельницький, де син ходить у школу. Дані обставини відповідачем визнаються. 01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року»(надалі - Закон № 2783-ІХ) згідно з яким Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Закон № 2783-ІХ набрав чинності 23.12.2022 року. Орган реєстрації актів цивільного стану, який проводив реєстрацію народження дитини [PERSON] , [INFO] ; є державним органом країни-агресора, яка на території України вчиняє військові злочини, та з якою припинено застосування міжнародних договорів і з 25.02.2022 року розірвані дипломатичні відносини, що унеможливлює виконання рішення суду про визнання батьківства на території рф. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно позовної вимоги про визнання батьківства Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом. (стаття 55). Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22.03.2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22.03.2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany")). Як записано у статті 122 СК України, права та обов`язки батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього. Відповідно до пунктів 8 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» умови та порядок визнання батьківства визначено законом, тому в справах названої категорії суд не може визнавати мирові угоди. Якщо відповідач виявить бажання добровільно подати заяву до органу РАЦС про реєстрацію свого батьківства, суд має відкласти розгляд справи або оголосити перерву на строк, необхідний для вирішення питання в такому порядку, а в разі надання нового свідоцтва про народження дитини - закрити провадження у справі за відсутністю підстав для її судового розгляду (п. 1 ст. 205 ЦПК) (пункт 8). Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).(пункт 9). Європейський суд з прав людини у рішенні «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, від 07.05.2009 року зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем Звіту про встановлення батьківства ДНК, акредитованою лабораторією Endeavor DNA 01.06.2022 року проведено молекулярно-генетичне дослідженням дитини [PERSON] та передбачуваного батька [PERSON] .. Дослідженням встановлено, що передбачуваний батько не може бути виключений як біологічний батько досліджуваної дитини; на основі аналізу локусів STR, імовірність встановлення батьківства дорівнює 99,9999999 % (а.с. 12). Вказаний доказ містить інформацію щодо предмета доказування та одержаний у порядку, встановленому законом, а тому визнається належним та допустимим доказом у справі. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При цьому, суд враховує, що спірні правовідносини зачіпають права та інтереси дитини [PERSON] , стосуються досить делікатної сфери суспільних відносин й пов`язані із особистим та сімейним життям сторін. Встановлення батьківства належним чином гарантує інтереси дитини, щодо встановлення її походження. Право дитини на отримання важливої інформації стосовно свого походження захищається положеннями Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Таке право за жодних обставин не може бути обмежене, як і право позивача, доводити батьківство відповідача стосовно дитини, у передбачений законодавством спосіб, а також, як і право відповідача визнати даний позов. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, факт батьківства відповідача, в тому числі, підтверджується наданим суду доказом - Звітом про встановлення батьківства ДНК, а тому,суд доходить висновку, що позов в частині визнання батьківства відповідача [PERSON] стосовно дитини [PERSON] підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання внести відповідні відомості в актові записи цивільного стану щодо батьківства відповідача Згідно зі статтею 134 СК України у разі визнання батьківства, материнства вносяться зміни до актового запису про народження: на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України від 01.07.2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону № 2398-VI передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Внесення змін до актового запису цивільного стану передбачено статтею 22 Закону № 2398-VI. Частинами 1-4 та частиною 6 вказаної статті, визначено: 1) внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку ; 2) внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви ; 3) заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану ; 4) зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану; 6) після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Відповідно до частини 5 статті 22 Закону № 2398-VIу разі, якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Статтею 22 Закону № 2398-VIвизначено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально; право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону ; заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника ; поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення ; у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо, поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника ; у разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану повідомляється компетентному органу іноземної держави ; на підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану визначений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 (далі - Правила № 96/5). Пунктом 1.1 Правил № 96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 1.3 Правил № 96/5 визначено, що заяви громадян України про поновлення актових записів цивільного стану, які були складені компетентними органами іноземних держав, розглядаються на загальних підставах з дотриманням вимог цих Правил. Абзацом 6 пункту 2.1. Правил № 96/5 визначено, що іноземці, особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, подають заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання або за місцем зберігання першого примірника актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану на тимчасово окупованій території України заява подається за межами цієї території на їх вибір. Абзац 9 пункту 2.1 Правил № 96/5 передбачає, що заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Пунктом 2.13.1 Правил № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил № 96/5 зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно з пунктом 2.28 Правил № 96/5, у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. У разі необхідності внесення змін до актового запису цивільного стану, що зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, що проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 10 ст. 10 ЦПК України, забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Позивач, звертаючись до суду, зазначила в позовній заяві, що вона є громадянкою російської федерації, а також те, що реєстрація народження її сина [PERSON] проведена ОЗАГС Хостинського району м. Сочі управління ЗАГС Краснодарського краю російської федерації, на підтвердження зазначеного надала суду фотокопію свого паспорта з нотаріально засвідченим його перекладом державною мовою, та копію про народження дитини (а.с. 9 -10, а.с. 40-43). Суд зауважує, що у зв`язку із збройною агресією проти України, здійсненою російською федерацією в порушення основоположних принципів і норм міжнародного права, та повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, та відповідно до Закону № 2783-ІХ вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, що у свою чергу, унеможливлює виконання рішення суду у даній справі щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження органом реєстрації актового запису, який провів реєстрацію народження дитини [PERSON] . У справі, яка розглядається, судом, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, наявність доказу, який підтверджує проведення ДНК-тесту щодо великої імовірності батьківства відповідача стосовно дитини [PERSON] , а також на повідомлення представника Хмельницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) О. Янцеловської про те, що рішення суду у даній справі не буде можливості виконати органом державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, оскільки актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , відсутній на території України, а складений Відділом запису актів громадянського стану Хотинського району м. Сочі управління запису актів громадянського стану Краснодарського краю та знаходиться на території російської федерації, з якою зупиненні правові та дипломатичні відносини, судом вчинялися дії щодо отримання від Міністерства юстиції України висновку у справі щодо розв`язання спору. При цьому, суд керувався тим, що відсутність законодавства, яке б регулювало спірні відносини, які склались з приводу відсутності механізму виконання рішення про визнання батьківства органом іноземної держави, з якою розірвані дипломатичні відносини, порушує права сторін, та, у першу чергу, дитини [PERSON] , оскільки, у якнайкращих інтересах дитини є збереження її зв`язків із сім`єю, в тому числі і з відповідачем [PERSON] , який, як встановлено судом, визнавав та визнає себе біологічним батьком дитини. Відповідно до абзацу 5 пункту 1.5 Правил № 96/5 заяви іноземців, які на законних підставах перебувають в Україні, про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, складених органами державної реєстрації України, розглядаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на загальних підставах. Згідно з пунктом 2.28. Правил № 96/5, у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, або неможливості його направлення органами іноземної держави (стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави. Відповідно абзацу п`ятого пункту 3.1 розділу III Правил № 96/5, іноземці, особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, подають заяву про поновлення втраченого актового запису цивільного стану, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання або за місцем зберігання першого примірника актового запису. У разі поновлення актового запису цивільного стану, складеного на тимчасово окупованій території України, заява подається за межами цієї території на їх вибір. Відповідно до пункту 2.5 Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, зокрема, особою, щодо якої складено актовий запис, одним із батьків неповнолітнього (малолітнього). Підпунктом 2.16.4 пункту 2.16 Правил № 96/5 передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На виконання ухвали суду від 31.10.2022 року про залишення позовної заяви без руху, позивач повідомила суду, що відповідач [PERSON] хоч і визнає своє біологічне батьківство, однак відмовляється вчиняти будь-які дії, спрямовані на оформлення свого батьківства щодо їхнього з ним сина, зокрема відповідач відмовляється подати у порядку, передбаченому Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, відповідну заяву про встановлення походження дитини від нього. Разом з тим, доказів того, що позивач [PERSON] в порядку, затвердженому Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зверталась з відповідними заявами до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання, позивач суду не надала. Стосовно позовної вимоги [PERSON] про зобов`язання Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) внести у встановленому порядку відповідні відомості в актові записи цивільного стану щодо батьківства [PERSON] суд, з врахуванням встановлених обставин даної справи, зауважує, що зобов`язання вчинити певні дії є способом захисту порушеного права, і може застосовуватись виключно для відновлення таких порушених прав, а оскільки органи державної реєстрації актів цивільного стану до моменту звернення позивача до суду з даною позовною заявою не порушували права позивача, то у даному випадку суд, ухвалюючи рішення у даній справі, не має необхідності передчасно зобов`язувати відповідний орган реєстрації актів цивільного стану України внести зміни до актового запису про народження дитини позивача. Крім того, Правилами № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання не передбачено такої підстави для відмови у внесенні змін до актового запису, як відсутність у резолютивній частині судового рішення зобов`язання про вчинення відповідних дій. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 року № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. При ухваленні рішення, суд бере до уваги той факт, що представник Міністерства юстиції України у поясненнях на позовну заяву № 17776/12.6-23/вх.17338/12.6-23 від 11.04.2023 року та представник Красилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білоконь О.Ю. у пояснення № 148/31.9-31 від 06.04.2023 року вказали, що рішення суду про визнання батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , може бути виконане після поновлення актового запису про його народження. Таким чином, суд, вважає, що без встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки органу ДРАЦС щодо відмови батькам дитини у внесенні відповідних змін до актового запису про її народження, та за наявності у органів ДРАЦС законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення («рішення суду про визнання батьківства щодо [PERSON] , [INFO] , може бути виконане після поновлення актового запису про його народження»), зобов`язання судом органу ДРАЦС прийняти рішення конкретного змісту буде втручанням у дискреційні повноваження вказаного органу. Зважаючи на вказане, а також те, що позивач не зверталась з відповідними заявами до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем її проживання про поновлення актового запису про народження [PERSON] , та, відповідно, такий запис не поновлено; враховуючи, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи, а відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини забороняється, та буде порушенням права людини на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому, зважаючи на те, що відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану України, який уповноважений внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , станом на дату розгляду справи, не визначений,- суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в частині визнання батьківства відповідача стосовно дитини [PERSON] , а в частині позовних вимог щодо зобов`язання Хмельницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) внести у встановленому порядку відповідні відомості в актові записи цивільного стану щодо батьківства [PERSON] позивачу слід відмовити. Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: partial