Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем. У зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, просить шлюб розірвати. 16 липня 2019 року відповідачка подала зустрічний позов про визнання шлюбу недійсним з дня його державної реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що познайомилася з відповідачем в університеті. Мохаммед [PERSON] розповів, що через військові конфлікти в Іраку його батьки імігрували до Йорданії, тому йому не було куди повертатися. Оскільки на навчання коштів у нього немає, то просив одружитися, щоб були законні підстави для проживання в Україні і його не депортували. В момент реєстрації шлюбу сторони не мали реального наміру створити сім`ю, а укладали шлюб з метою оформлення посвідки на проживання в Україні. Після отримання посвідки [PERSON] ухилявся\~від розірвання\~шлюбу,\~мотивуючи ти,\~що бажає\~отримати громадянство\~України.\~ В судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримали, проти зустрічного заперечували. Позивач подав письмовий відзив на зустрічний позов, в якому зазначив, що сторони познайомилися в 2004 році, З 2006 року почали проживати разом в квартирі, яку винаймав [PERSON] . З 2006 року по 2011 рік [PERSON] чотири рази їздила до Республіки Ірак з метою познайомитися з батьками відповідача та відпочити на Червоному морі. Мохаммед [PERSON] неодноразово приїздив до батьків [PERSON] . В 2011 році сторони зареєстрували шлюб. В 2013 році [PERSON] зареєстрував за дружиною право власності на квартиру [ADDRESS] . в 2015 році подружжя за спільні кошти придбало автомобіль. В 2016 році разом їздили до США, де проживали разом 4 місяці. З кінця 2017 року [PERSON] з метою створити видимість конфлікту, безпідставно викликала працівників поліції. Відповідач та представник відповідача проти первісного позову заперечили, підтримали зустрічну позовну заяву. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Сидоренко А.П. від 4 листопада 2022 року в даній справі припинено врегулювання спору за участю судді, справа передана для визначення складу суду на підставі ст. 33 ЦПК України. 7 листопада 2022 року справа надійшла в провадження судді Шелєхової Г.В. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 8 листопада 2022 року справу прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 6 грудня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 6 грудня 2023 року відкладено розгляд справи до 6 січня 2023 року у зв`язку з неявкою сторін. Протокольною ухвалою головуючого від 6 січня 2023 року відкладено розгляд справи до 6 лютого 2023 року визнано явку сторін обов`язковою. 3 лютого 2023 року відкладено розгляд справи до 23 лютого 2023 року у зв`язку з включенням головуючого судді до колегіального розгляду кримінальної справи справу перепризначено на 23 лютого 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 23 лютого 2023 року відкладено розгляд справи до 15 березня 2023 року у зв`язку з неявкою представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 15 березня 2023 року відкладено розгляд справи до 10 квітня 2023 року надано позивачу можливість прийняти участь в судовому засіданні. Протокольною ухвалою головуючого від 10 квітня 2023 року оголошено перерву в судовому засіданні до 18 квітня 2023 року для забезпечення участі відповідача в судовому засіданні. 18 квітня 2023 року суд видалився до нарадчої кімнати до 19 квітня 2023 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: судом встановлено, що 17 лютого 2011 року між сторонами Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №147 (Т.1 а. с. 7). На підтвердження шлюбних відносин надані фотознімки подружжя, з яких вбачається, що сторони спільно проводили час, відпочивали, подорожували, [PERSON] неодноразово приїздив до батьків [PERSON] . Посилання [PERSON] на те, що шлюб було укладено лише з метою отримання відповідачем дозволу на імміграцію в Україну не підтверджені жодними доказами. Долучені до матеріалів справи роздруківки повідомлень також свідчать про наявність між сторонами романтичних відносин. Посилання на відсутність доходу у [PERSON] жодним чином не спростовує наявність між сторонами шлюбних відносин. Навпаки, надаючи пояснення суду, [PERSON] пояснила, що [PERSON] за укладення шлюбу між ними сплатив їй 20 тис. дол., які вона використала на придбання квартири. Під час шлюбу [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] тривалий час оплачував комунальні послуги, які надавалися за вказаною адресою, що підтверджується відповідними квітанціями. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] , являється її кумою, сторони навчалися в одному університеті, жили в гуртожитку. Стосунків між ними не було, просто спілкувалися. В квартирі [PERSON] . Мохаммеда [PERSON] не бачила, чоловічі речі в квартирі були відсутні. Сторони були одружені на прохання [PERSON] для отримання ним посвідки на проживання в Україні. Про візит [PERSON] до [PERSON] не знає. Про конфлікт між сторонами відомо зі слів [PERSON] , про виклики поліції не знає. Про поїздку до Америки [PERSON] їй не розповідала. Суд критично ставиться до пояснень свідка, оскільки вони суперечать іншим доказам та прямо не вказують на фіктивність шлюбу між сторонами. [PERSON] підтвердила факт проживання її чоловіка у квартирі, що прямо суперечить показам свідка. До того ж стосунки подружжя є особистими, про них не обов`язково можуть бути обізнані сторонні особи. Відповідно до ч. 2 ст.\~40\~Сімейного Кодексу\~України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 41 Сімейного кодексу України, при вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої посилання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю. Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц,№ 591/1860/16-ц). У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 у справі№ 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. У справі№ 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним. Суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не надано суду достатніх, переконливих доказів на підтвердження фіктивності шлюбу, укладеного сторонами. Тривалість перебування у шлюбі, знайомство з батьками обох сторін, спільне проживання у спільному житлі, спільне перебування в Америці під час навчання, використання [PERSON] в назві її електронної пошті прізвища її чоловіка, спільний виїзд за межі України після початку війни в 2022 році та подальше спільне проживання певний період (вказану обставину сторони підтвердили, надаючи пояснення суду) свідчать про існування близьких, родинних відносин між сторонами. Посвідка на постійне проживання була отримана [PERSON] 23 квітня 2015 року (Т.1 а.с.5). Після тривалого проживання разом, стосунки сторін погіршилися і [PERSON] 19 листопада 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Крім цього в листопаді 2017 року позивач зверталася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, з наступним поданням заяви про залишення позову без розгляду. Вищевикладене свідчить про те, що фактично [PERSON] визнавала наявність шлюбних відносин між сторонами. З позовом про визнання шлюбу недійсним [PERSON] звернулася до суду 16 липня 2019 року, тобто більше ніж через 8 років після його укладення та через 4 роки після отримання чоловіком посвідки на проживання в Україні. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне в задоволенні зустрічного позову про визнання шлюбу недійсним відмовити, оскільки стороною позивача не доведено, що шлюб укладався без наміру створити сім`ю та набуття прав та обов`язків подружжя. Подружні стосунки між сторонами припинені, у зв`язку з тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги один до одного, відновлювати стосунки не бажають, спільне господарство не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим, а тому укладений між сторонами шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved