Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд зменшити розмір аліментів, які виплачуються на підставі судового наказу, виданого 07 липня 2022 Подільським районним судом м. Києва по справі № 758/4491/22 за заявою [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.06.2022 р. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його матеріальний стан наразі значно погіршився, у зв`язку із чим визначений розмір аліментів у вигляді ? частини від суми доходу ставить його у скрутне матеріальне становище з огляду на постійне зростання у нього кредитних зобов`язань та необхідністю свого утримання, а тому позивач вимушений звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва 13.10.2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 03 лютого 2023 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначила, що позивачем не надано доказів погіршення його матеріального становища. Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, від представника відповідачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . 07.07.2022 Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 758/4491/22, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що у нього погіршився матеріальний стан, а тому позивач вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду підлягає зменшенню. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Враховуючи, що [PERSON] не довів погіршення свого матеріального стану в порівнянні з матеріальним станом, який існував на час стягнення з нього аліментів, а відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підстав для задоволення позову суд не вбачає і відмовляє у позові за недоведеністю вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed