Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] 08.03.2023 звернувся до суду з позовом до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області і просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, площею 88,7 кв. м за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у м. Чернігів Чернігівської області, Україна. Позовні вимоги мотивовані тим, що приватний нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, бо на нього відсутній правовстановлюючий документ. Ухвалою суду від 13.03.2023 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача 03.04.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Холминська селищна рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Холминської селищної ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у м. Чернігів Чернігівської області, Україна помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.03.2018, виданим виконавчим комітетом Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 7422484000:01:000:0050, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2475 га, кадастровий номер 7422484000:01:000:0051, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 88,7 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину, що відкрилась після смерті батька [PERSON] та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.09.2019 на вищевказані земельні ділянки та витяги від 12.09.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ці земельні ділянки, які підтверджують його право власності на ці земельні ділянки. Позивач єдиний спадкоємець після смерті батька [PERSON] , адже його дружина [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після його смерті, що зазначено в матеріалах Спадкової справи (номер у Спадковому реєстрі: 62624661, номер у нотаріуса: 53/2018), заведеної 26.06.2018 приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Дремлюгою Раїсою Михайлівною, до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Корюківського нотаріального округу за отриманням свідоцтва на право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом. Нотаріус пояснив, що за відсутності правовстановлюючого документу видати таке свідоцтво відсутні правові підстави. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст. 1216 -1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] , який належним чином прийняв спадщину за [PERSON] , який помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого входить будинок [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька, однак право власності на вказаний будинок не було зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Факт належності даного будинку померлому батьку позивача підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 10 січня 1990 року, виданим на підставі рішення виконкому Корюківської районної Ради народних депутатів № 164 від 21 листопада 1989 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Враховуючи те, що позивач вважається таким, що прийняв спадщину за [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, однак за умови відсутності реєстрації права власності на будинок відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але за умови визнання державою речових прав, які були зареєстровані в порядку до набрання чинності вказаним законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнання за позивачем права власності на житловий будинок із надвірними будівлями та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved