Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа: Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В позові зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач також зареєстрований за вказаною адресою з 15.07.2008. 23.04.2021 позивач [PERSON] через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на: квартиру за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку розміром 0,06 га, яка знаходиться на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області; автомобіль марки ИЖ-412, 1982 р.н., після смерті його матері - [PERSON] . Однак, 03.06.2021 нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №02-31/73,оскільки в позивача відсутні документи, що посвідчують право власності на вказане майно. Мати позивача [PERSON] за життя перебувала у шлюбі з [PERSON] , який є батьком позивача. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] була заведена на підставі заяви спадкоємця за законом 1-ї черги : [PERSON] , та відповідача. 30.07.2017 батько позивача [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів відповідачу [PERSON] [INFO] батько позивача помер. Позивач з відповідачем перебувають в неприязних стосунках, тому відповідач відмовляється надавати позивачу документи для отримання ним належної йому частки у спадковому майні матері. Своїми діями відповідач обмежує позивача у можливості реалізувати свої спадкові права. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Просив суд визнати за ним право власності на 1/6 частку квартири за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за ним право власності на 1/3 частки земельної ділянки розміром 0,0060 га, яка знаходиться на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. копії спадкової справи та оригінал для огляду до майна померлої [INFO] [PERSON] №10/2018 і копію спадкової справи та оригінал для огляду до майна померлого [INFO] [PERSON] , №17/2020. До суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Покоєвича А.О., у якому він заперечує проти задоволення позову та зазначає, що відповідач утримувала батьків, в той час, як позивач жодним чином не цікавився їх життям. Протягом останніх 20 років позивач проживає в Португальській Республіці в місті Лісабон. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач постійно не проживав зі спадкодавцем, він повинен був звернутися з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з моменту її відкриття. Позивач не подав відповідну заяву у встановлений термін ані після смерті матері [INFO] , ані після смерті батька [INFO] . Натомість, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини лише 23.04.2021, тобто з пропуском пропущеного строку. Таким чином, нотаріус правомірно відмовив позивачу у прийнятті його заяви. А тому позов є необгрунтованим та безпідставним і з огляду на викладене, просить в завдоволенні позову відмовити, та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.(а.с.47-66) У відповіді на відзив позивач заперечує проти тверджень відповідача про те, що він пропустив строк на звернення з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, а не через пропуск строку. Відповідач не надала належних та допустимих доказів перебування батьків на її утриманні.Фактт перебування спадкодавців на утриманні відповідача не позбавляє позивача права на спадкування. (т.1 а.с.168-170) У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача [PERSON] - адвокат Покоєвич А.О. стверджує, що відповідачем не ставиться питання перебування батьків на утриманні відповідача. Позивач приховує факт свого перебування протягом останніх 20 років за межами України у Португальській республіці, чим свідомо вводить суд в оману, не зазначаючи правдиві відомості. (т.1 а.с.183-185) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2022 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Покоєвича А.О. про витребування доказів. Витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання [PERSON] кордону України, зокрема дати виїзду з території України та дати в`їзду на територію України, за період з 01.01.2005 по [INFO]. (т.1 а.с. 216) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2022 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Покоєвича А.О. про витребувування у Державної прикордонної служби України інформації щодо перетинання [PERSON] кордону України, зокрема дати виїзду з території України та дати в`їзду на територію України, за період з 01.06.2017 по 01.06.2022, оскільки згідно з відповіддю наданою Державною прикордонною службою України на попередній запит суду, вони можуть надати інформацію лише за останні п`ять років. У випадку відсутності даних щодо перетину кордону України громадянином України [PERSON] в період за останні 5 років, витребувати інформацію, щодо дати останнього виїзду за кордон України громадянином України [PERSON] (т.1 а.с. 230) В письмових поясненнях представник позивача [PERSON] - адвокат Геращенко Т.В. стверджує, що єдиною підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій стала відсутність у позивача правовстановлюючих документів. Питання щодо пропуску ним строку на звернення з заявою про видачу свідоцтва не ставилось, так як ним було подано довідку про реєстрацію місця проживання за однією адресою зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , а саме: [ADDRESS] на момент її смерті. 22.01.2021 [PERSON] звернувся до Посольства України в Португалії із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Геращенко Т.В. в судове засідання не з`явились. Адвокат Геращенко Т.В. надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Покоєвич А.О. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Стверджували, що позивач протягом останніх 20 років не проживає на території України, а проживає в Португальській республіці. Він лише зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , через що не прийняв спадщину в момент її відкриття. Позивач пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та не просив його поновити, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення позову. Представник третьої особи - Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області - адвокат Слізяк Н.Р. в судове засідання не з`явився, проте, в матеріалах справи наявна заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутність, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. (т.1 а.с.213) Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, копії спадкових справи №10/2018 і №17/2020 до майна померлих [PERSON] та [PERSON] , інвентаризаційну справу №61103 на кв. [ADDRESS] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.03.1976 Вінницьким міським відділом РАЦС, батьками [PERSON] є: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. (т.1 а.с.8) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.06.2018 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] померла [INFO] (т.1 а.с.76) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 19.08.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.08.1990. Прізвище дружини після шлюбу - [PERSON] . (т.1 а.с.88) Відповідно до заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 22.01.2021, посвідченої третім секретарем з консульських питань Посольства України в Португальській Республіці Бондаренко М.П., [PERSON] звернувся до нотаріальних органів з даною заявою, в якій зазначив, що прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] за законом. (т.1 а.с. 100). Відповідно до вказаної заяви, [PERSON] тимчасово перебуває в Португалії. Відповідно до відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №5679/5.2-04-34 від 24.06.2021, в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області наявний актовий запис №14 про шлюб гр. [PERSON] та [PERSON] , складений 16.07.1967 виконавчим комітетом Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Відмітка про розірвання шлюбу в актовому записі про шлюб відсутня. (т.1 а.с.9) Згідно з постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. від 03.06.2021 №02-31/73, [PERSON] , 23.04.2021 діючи від імені [PERSON] , який тимчасово перебуває в Португальській республіці, на підставі довіреності, посвідченої третім секретарем з консульських питань Посольства України в Португальській Республіці Бондаренко М.П., зареєстрованої в реєстрі за №106 подала заяву про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на: квартиру за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку розміром 0,06га. яка знаходиться на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області; автомобіль ИЖ-412, 1982 р.в. після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Нотаріус встановив, що нею 30.07.2018 було заведено спадкову справу №10/2018 (реєстраційний номер в спадковому реєстрі - 62778871) до майна померлої [INFO] [PERSON] . Вказана вище спадкова справа була заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від спадкоємця за законом 1-ї черги: чоловіка спадкодавиці - [PERSON] , яка подана ним особисто 30.07.2018. В даній заяві спадкоємець зазначив, що спадкове майно складається з земельної ділянки площею 0,0060 га, яка знаходиться на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, - цільове призначення - для садівництва, та автомобіль марки ИЖ-412, 1982 р.в., номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Про те, що до складу спадкового майна належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вказаним спадкоємцем не повідомлялось. В заяві було зазначено, що іншими спадкоємцями за законом 1-ї черги є донька спадкодавиці [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та син спадкодавиці [PERSON] , який проживає в Португалії, точна адреса невідома. Також цим спадкоємцем надана довідка, видана Головою ОСББ «Стахурського, 16», 15.06.2018, про те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично не проживає згідно акту від 04.06.2018. 30.07.2018 надійшла заява про прийняття спадщини за законом від спадкоємиці 1-ї черги за законом: доньки спадкодавиці [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] ., яка подана особисто нотаріусу. В даній заяві спадкоємець зазначила, що спадкове майно складається з земельної ділянки площею 0,0060 га, яка знаходиться на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, - цільове призначення - для садівництва, та автомобіль марки ИЖ-412, 1982 р.в., номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] Про те,що до складу спадкового майна належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вказаним спадкоємцем теж не повідомлялось. В заяві було зазначено, що іншими спадкоємцями за законом 1-ї черги є чоловік спадкодавиці [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та син спадкодавиці [PERSON] , який проживає в Португалії, точна адреса невідома. Протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини, заява про прийняття спадщини за законом від сина спадкодавиці [PERSON] не надходила. Із заявами про видачу свідоцтв на право на спадщину за законом станом на 03.06.2021 вищезазначені спадкоємці не зверталися. Нотаріусом представнику [PERSON] було роз`яснено, що заява про прийняття спадщини не може бути подана після закінчення строку для прийняття спадщини, який закінчився 12.12.2018. Але [PERSON] було надано довідку, видану Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22.03.221 за №18948 про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 15.07.2008 по 22.03.2021. Згідно ст.1268 Цивільного Кодексу України, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , тому що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Оскільки до заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину не додано правовстановлюючих документів на майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку розміром 0,06га. яка знаходиться на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області; автомобіль ИЖ-412, 1982 р.в. такі документи відсутні в спадковій справі, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1 а.с.10-11) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 12.02.2021 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] помер [INFO] . (а.с.13) Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. від 11.05.2021 №02-31/63, [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , який тимчасово перебуває в Португальській республіці на підставі довіреності, посвідченої третім секретарем з консульських питань Посольства України в Португальській Республіці Бондаренко М.П., зареєстрованої в реєстрі за №106 подала заяву про видачу на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на: квартиру за адресою: [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] . Нотаріус, ознайомившись з заявою та матеріалами спадкової справи, встановив що 30.10.2020 ним було заведено спадкову справу №17/2020 (реєстраційний номер в спадковому реєстрі - 66672615) до майна померлого [INFO] [PERSON] . Вказана вище справа була заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом - доньки спадкодавця [PERSON] , яка подана особисто нотаріусу. В даній заяві спадкоємець зазначає, що приймає спадщину за заповітом її батька- [PERSON] , яким він усе своє майно заповів доньці [PERSON] . Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. 30.07.2018 зареєстрований в реєстрі за №1488. Враховуючи, що заповіт спадкоємця [PERSON] , посвідчений 30.07.2018 є чинним та охоплює все спадкове майно спадкодавця, спадкоємець спадщину прийняла, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після смерті його батька [PERSON] . Таким чином, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] (т.1 а.с.12) Згідно з відповіддю з Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області та довідки №18948 виданої 22.03.2021 Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 15.07.2008. (т.1 а.с.14-15) Відповідно до довідки №10935 виданої 12.02.2021 Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, [PERSON] з 02.07.2018 було знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв`язку зі смертю особи [INFO]. (т.1 а.с.24) Відповідно до акту обстеження помешкання на предмет проживання/не проживання осіб від 22.05.2019, за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 30.05.2001. (т.1 а.с.51) Відповідно до довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 22.05.2019, виданої Головою ОСББ «Стахурського 16» [PERSON] , склад сім`ї, за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] - батько, [PERSON] - син. [PERSON] фактично не проживає за даною адресою з 30.05.2001. (т.1 а.с. 52) Згідно з відповіддю головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-15615/0/15-22-Вих від 29.06.2022, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою території АР Крим, громадянином України [PERSON] , у період з 29.06.2017 по 07:00 29.06.2022 в базі даних не виявлено. Інформація в базі даних осіб щодо громадян України та осіб без громадянства зберігається протягом 5 років. (т.1 а.с.234) Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які неодноразово висловлював у постановах: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц, від 12 липня 2022 року у справі № 295/15914/19 та від 22 лютого 2023 року у справі № 175/3065/21. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою проживання спадкодавця [PERSON] ,: [ADDRESS] , на момент її смерті. Проте, суд бере до уваги, що відповідно до заяви про прийняття спадщини від 22.01.2021 та довіреності від цього ж числа, якою позивач [PERSON] вповноважив [PERSON] вести його справи з оформлення спадкових справ за законом та/або заповітом на майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] (т.1. А.с.101), [PERSON] станом на 22.01.2021 перебував в Республіці Португалія. [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29.06.2022, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою території АР Крим, громадянином України [PERSON] , у період з 29.06.2017 по 07:00 29.06.2022 в базі даних не виявлено. Враховуючи, що станом на 21.01.2021 [PERSON] перебував в Португальській Республіці, з вказаної вище відповіді ДПС України можна зробити висновок, що [PERSON] покинув територію України до 29.06.2017. З цього випливає, що [PERSON] фактично не проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті та на протязі, як мінімум, одинадцяти місяців до смерті. Факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті підтверджується також наданими відповідачем доказами, а саме: актом обстеження помешкання на предмет проживання/не проживання осіб від 22.05.2019 та довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 22.05.2019. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] , який фактично не проживав зі спадкодавицею [PERSON] , звернувся до нотаріуса через свого представника [PERSON] з заявою про прийняття спадщини лише 23.04.2021, тобто з пропуском строку, встановленого законом, який закінчився 12.12.2018, про що свідчать матеріали копії спадкової справи.(а.с. 108) Проте, [PERSON] надала нотаріусу довідку про реєстрацію [PERSON] за адресою проживання спадкодавця, що помилково дало нотаріусу підстави вважати, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ст.1268 ЦК України. Суд не погоджується з твердженням позивача та його представника, відповідно до якого [PERSON] був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавицею на момент її смерті, через що вважається таким, що прийняв спадщину, а відмова нотаріуса викликана виключно відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини поза встановленим законом строку, не прийнявши спадщину відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки на момент смерті спадкодавця він проживав окремо за межами України, не звертався в суд з позовом про продовження строку для прийняття спадщини, суд вважає [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] . Суд звертає увагу, на те, що факт проживання позивача у Португальській Республіці сам по собі не свідчить про неможливість його звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено пунктом 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини. Крім того, відповідно до частини шостої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (із змінами) «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк, перебуваючи за кордоном, не звернувся до консульської установи України з заявою про прийняття спадщини. Також, [PERSON] після пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не звернувся до суду з заявою про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] фактично відмовився від спадщини в розумінні ст.1270 ЦК України, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частку квартири за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] та право власності на 1/3 частки земельної ділянки розміром 0,0060 га, яка знаходиться на території Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є безпідставним та необгрунтованим, тому задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 17.11.2021, укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» в особі голови Покоєвича Артема Олексійовича, останній бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу, а саме: написання та подача відзиву по справі №127/21798/21, написання та подача заяв про витребування доказів по справі №127/21798/21, надавати консультації та юридичні полуги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, представляти [PERSON] в суді, а замовник зобов`язаний надавати усю необхідну інформацію щодо предмету договору (п.1.1 договору). Вартість послуг за даним договором становить 6000 грн. (п.3.1 Договору.) (т.1. а.с. 50) Крім цього, на підтвердження понесених витрат відповідача на професійну правничу допомогу, представником відповідача було надано розрахунок витрат на правову допомогу за Договором про надання правової допомоги від 17.11.2021, відповідно до якого вартість послуг становить 6000 грн. (т.1 а.с.65) та квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 17.11.2021, відповідно до якої [PERSON] на підставі двказаного договору сплатила АО «Захист у криміналі» 6000 грн. (т.1 а.с.66) Позивач та його предствник не заявляли клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. є доведеним, а тому, враховуючи що в задоволенні позову було відмовлено, суд вважає, що слід стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Outcome: approved