Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди № Г-10434-17 від 11.01.2017 року у розмірі 21314,75 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2017 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та [PERSON] було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-10434-17, відповідно до якого відповідачу було надано в строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,3 кв. м. із індексами 8-1, 8-2, 8-3, 8-4,8-5,8-6,8-7,8-8. Відповідно до п.4.1. договору, термін його дії визначений на 10 років з 11.01.2017 року до 11.01.2027 року включно. Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/9904/20 від 29.12.2020 року, яке набрало законної сили 28.01.2021 року, договір розірвано та зобов`язано [PERSON] повернути шляхом виселення нежитлові приміщення загальною площею 59,3 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та задоволено до стягнення заборгованість з орендної плати, нарахованої до 16.03.2020 року на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради. Окрім того, при укладенні договору, орендарем було взято на себе ряд інших зобов`язань. Так, пунктом 7.1.2. договору оренди визначено обов`язок орендаря сплачувати орендну плату своєчасно і в повному обсязі. Пунктом 10.1. Договору № Г-10434-17 від 11.01.2017 року встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України. Невиконання відповідачем умов договору по сплаті орендної плати значною мірою позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні цього договору, оскільки в результаті несплати відповідачем орендної плати за вказаним договором, Управління комунальної власності недоотримало значні кошти, та продовжує їх втрачати через знецінення. Відповідно до рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/9904/20 від 29.12.2020 року,\~договір оренди № Г-10434-17 від 11.01.2017 року був розірваний 28.01.2021 року. Однак, всупереч умовам укладеного Договору та вимог вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав, об`єкт оренди за актом-приймання не повернув. Рішення суду виконано лише 07.10.2021 року. Таким чином, з 29.01.2021 року до 07.10.2021 року відповідач незаконно користувався приміщенням, що було об`єктом оренди за договором. Беручи до уваги факт припинення договору № Г-10434-17 від 11.01.2017 року-28.01.2021 року, у позивача виникло право на нарахування неустойки, починаючи з 29.01.2021 року. Із довідки № 4-2302-29042 від 17.10.2022 року вбачається, що станом на 12.10.2022 року відповідачем допущено заборгованість на загальну суму 21314,75 гривень, яка виникла за період з 01.03.2021 року по 01.10.2021 року. Відповідно до Ухвали Львівської міської ради від 28 квітня 2020 року № 6464 на період з 17 березня 2020 року і до завершення карантину, передбаченого відповідними постановами Кабінету Міністрів України, рішеннями Львівської міської ради та її виконавчих органів, на території м. Львова не нараховується та не сплачується орендна плата за користування нежитловими приміщеннями, які належать до власності територіальної громади м. Львова. Згідно з пунктом 2.1 Ухвали ЛМР № 121 від 25 лютого 2021 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 28 квітня 2020 № 6464 «Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину» дія цієї ухвали поширюється з 17 березня 2020 року до 28 лютого 2021 включно. Відтак відповідно до вищезазначеної Ухвали ЛМР з березня 2021 відповідачу було відновлено нарахування за користування приміщенням. Дана заборгованість і є предметом стягнення за позовом. Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до\~статті 274 ЦПК України. Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом,рекомендоване повідомлення із відміткою «вручено» повернулось до суду. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8\~статті 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1\~статті 280 ЦПК України. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.01.2017 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-10434-17, на підставі якого відповідачу було надано в строкове платне користування нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,3 кв. м. з індексами 8-1, 8-2, 8-3, 8-4,8-5,8-6,8-7,8-8. Відповідно до п.4.1. договору, термін його дії визначений на 10 років з 11.01.2017 року до 11.01.2027 року включно. Пунктом 4.7 договору оренди передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Аналогічно згідно з ч.2\~ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»\~у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. При цьому, згідно з положеннями розділу 9 вказаного договору, зокрема пунктів 9.1, 9.3, 9.4, 9.5 такого, повернення орендодавцю об`єкту оренди здійснюється зокрема після закінчення терміну дії договору. У такому разі об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем протягом 15 днів з часу закінчення строку дії договору. При передачі об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписують орендар та балансоутримувач та об`єкт оренди вважається переданим орендодавцю з часу підписання акту здачі-приймання. Рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі №461/9904/20 від 29.12.2020 року,\~позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено повністю, виселено [PERSON] з нежитлових приміщень, загальною площею 59,3 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , задоволено до стягнення заборгованість за орендною платою, зокрема стягнуто з [PERSON] в користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 18169,84 гривень, а також судові витрати у розмірі 6306,00 гривень судового збору. При цьому, у даному рішенні суд встановив, що [PERSON] допущено несплату орендної плати у повному обсязі протягом понад тринадцять місяців підряд, оскільки в період з 01.06.2019 по 30.06.2020 року орендна плата не вносилась взагалі. Таким чином, зі змісту положень Договору оренди та норм Цивільного кодексу України ст.782, випливає, що підставою для дострокового розрівання договору є несплата орендної плати протягом трьох місяців підряд з дня закінчення строку платежу. Водночас, як вбачається з акту державного виконавця від 07 жовтня 2021 року (а.с.12), рішення Галицького районного суду м. Львова від 29.12.2020 року виконано лише 07.10.2021 року. Згідно з ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1\~ст.612 ЦК України\~встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також пунктом 10.1 договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Згідно зі\~ст.785 ЦК України\~у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Аналіз у взаємозв`язку частини першої\~статті 759 ЦК України\~та частини першої\~статті 785 ЦК України\~дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ч.2\~ст.795 ЦК України\~повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Пунктом 9.3 договору передбачено, що об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних у п.9.1 цього договору (закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання). Відповідно до п.9.4 при передачі об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вжило всіх необхідних заходів, зі свого боку, та зазначило про необхідність повернення орендованого приміщення по акту приймання-передачі, та сплатити наявну заборгованість. Проте, відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення наймачем орендованого майна шляхом підписання акта приймання-передачі нерухомого майна після закінчення дії договору у визначений в ньому строк і лише 07 жовтня 2021 року повернув об`єкт оренди, що стверджується актом державного виконавця від 07 жовтня 2021 року. Як вбачається з довідки щодо заборгованості відповідача, загальний розмір неустойки за прострочення повернення оренди приміщень в період з 01.03.2021 року по 07.10.2021 року становить 21314,75 гривень (а.с.13). З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає вказаний розрахунок позивача як належний та допустимий доказ. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, а відтак з [PERSON] на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради слід стягнути неустойку у розмірі 21314,75 гривень. У відповідності до вимог\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684 гривень.

Outcome: approved