Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. У лютому 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом, у якому прохають суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на їх користь, а саме : - на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 14852,05 грн., три відсотки річних у розмірі 977,67 грн., інфляційні втрати у розмірі 5884,03 грн., що в загальному розмірі становить - 21713,75 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 39000 грн.та 7500 грн. витрат на правничу допомогу; - на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 17256,56 грн., три відсотки річних у розмірі 1135,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 6836,64 грн., що в загальному розмірі становить - 25229,15 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 45 314 грн та 7500 витрат на правничу допомогу . Обґрунтовуючи позовні вимоги посилаються на наступні обставини: 18 січня 2022 року позивачі звернулися до відповідача із заявою про страхове відшкодування, загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту складала 83314 грн., з яких по 39000 грн. відшкодування моральної шкоди для кожного з позивачів та 6314 грн. витрат на поховання для позивача [PERSON] . Однак, у відповідь на заяву позивачів відповідач повідомив, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна» відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, тим самим призупинивши строк розгляду справи. З таким рішенням відповідача позивачі не погоджуються та вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув [PERSON] , а тому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ауді» д.н. [NUMBER] [PERSON] настає незалежно від вини. Відтак з посиланням на норми чинного законодавства прохають позов задовольнити в повному обсязі, оскільки рішення відповідача про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови слідчого/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Стислий виклад заперечення відповідача на позов. 14 березня 2023 року відповідачем подано відзив на позов. Згідно якого, відповідач позов не визнає, прохає відмовити в повному обсязі з посиланням на наступне. Так, між ПрАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 205083639 (надалі - Поліс) за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу а саме: автомобіля AUDI, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 19.12.2021року в м. Ковель сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Ауді», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , внаслідок якої пішохід [PERSON] помер від отриманих травм. 26.01.2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» отримала заяву про виплату страхового відшкодування від [PERSON] , який представляв інтереси [PERSON] та [PERSON] . Розглянувши дану заяву, зробивши всі можливі запити для встановлення всіх обставин настання випадку, який мав місце 19.12.2021 року, було прийнято рішення призупинити виплату страхового відшкодування з огляду на те, що представником Позивачів не було надано постанови про закриття кримінального провадження або рішення/вироку суду, щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 286 КК України Про що було повідомлено представника позивача листами № 358/25-00/03 та № 137/25-00/03. Отже, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» правомірно призупинила розгляд справи і прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, оскільки відсутні необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування документи, що підтверджують всі обставини настання події, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність. Крім того, вимоги відповідач про стягнення коштів на правничу допомогу вважає необґрунтованими та не співмірними зі складністю справи та наданими послугами адвоката, з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За таких обставин просить в позові відмовити. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 21 лютого 2023 року. Ухвалою судді від 22.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 22.03.2023 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на їх користь,а саме : - на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 18 217,81 грн., три відсотки річних у розмірі 1179,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 6876,19 грн., що в загальному розмірі становить - 26 273,62 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 39000 грн. та 7500 витрат на правничу допомогу ; - на користь [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 21 167, 22 грн., три відсотки річних у розмірі 1370,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 7989,43 грн.,, що в загальному розмірі становить - 30 527,24 грн., а також страхове відшкодування у розмірі 45 314 грн. та 7500 витрат на правничу допомогу. Позиція учасників судового розгляду У ході судового розгляду представник позивача позов підтримав повністю з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та з підстав викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до Витягу з ЄРДР слідує, що 19 грудня 2021 року до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення [PERSON] проте, що 19 грудня 2021 року о 21 год.35 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «AUDI» р.н. [NUMBER] , рухаючись в м.Ковелі по вул..Володимирській зі сторони вул. Незалежності поблизу «Реал-АВТО Експрес», що по вул.Володимирська,125 допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який переходив проїзну частину дороги на пішохідному переході, внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження, від яких знаходячись в реанімаційному відділенні Ковельської ЦРЛ помер. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2021 року, виданим Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області ЗМУ ГТУЮ (м.Львів) [PERSON] помер [INFO] . Позивачі є батьками померлого, зокрема факт родинних відносин, як між батьками [PERSON] і [PERSON] та сином [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження померлого серія [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Відповідно до копій пенсійних посвідчень серії [NUMBER] та серії [NUMBER] позивачі [PERSON] , 1953 р.н. та [PERSON] , 1955 р.н., станом на дату смерті сина [PERSON] досягли пенсійного віку та отримують пенсію. Тобто, є непрацездатними особами. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданою РЖКП-1 м.Ковеля, позивачі проживали разом з [PERSON] по день його смерті. У ході розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачем, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «AUDI» р.н. [NUMBER] [PERSON] , на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна». З заяви на виплату страхового відшкодування вбачається, що позивачі звернулись до «ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про виплату страхового відшкодування, а саме: розмір відшкодування для батька [PERSON] - 39000 грн. моральної шкоди, 6314 грн. - витрати на поховання, для матері [PERSON] - 39000 грн. моральної шкоди, що в загальному розмірі становить 84314 грн. Згідно відповіді ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» від 03.02.2022 року та 13.01.2023 року вбачається, що відносини між страхувальником [PERSON] та страховиком ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» регулюються на підставі «Полісу обов`язкового страхування цивільно-правововї відповідльності власників наземених транспортних засобів №ЕР-20508369 від 22.07.2021 року та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто в даному випадку, строк для прийняття страховиком рішення щодо виплати страхового відшкодування припиняється до дати набрання рішенням у такій справі/правадженні законної сили та повідомлення про даний факт Страховика. Повідомленнями слідчого управління ГУНП у Волинській області доводиться, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021030550001449 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 грудня 2021 року за ознаками криімального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України не заверешене. Копіями товарного чеку видані 20.12.2021 року на ім`я позивача [PERSON] доводиться що останній поніс виитрати на поховання в загальному розмірі 6314 грн. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди. При цьому у частині третій статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом другим та третім частини першої статті 1200 ЦК України, передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно та інвалідам - на строк їх інвалідності. Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Оскільки, позивачам заподіяно шкоду внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а не взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то відповідальним за заподіяну шкоду є лише особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.04.2022 (справа 184/1461/20-ц), де вказано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Доказів умислу потерпілого [PERSON] (сина позивачів ) або непереборної сили матеріали справи не містять. Тобто, у водія забезпеченого транспортного засобу марки «AUDI» р.н. [NUMBER] [PERSON] настала безвинна відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Так як його цивільно-правова відповідальність застрахована, то в порядку передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди позивачам. Особами, які мають право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого відповідно до п. п. 27.3, п.27.4 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є матір загиблого [PERSON] та батько [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік", розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становив:: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Загальний розмір страхового відшкодування, передбаченого п. 27.3 ст.27 Закону не може бути меншим 12 мінімальних заробітних плат (12 х 6500) = 78000 грн. ( ДТП мало місце 19.12.2021 року). Отже, [PERSON] та [PERSON] відповідач зобов`язаний сплатити по 39000 грн. відшкодування моральної шкоди.. Відповідно до п. п.27.4 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Нормою статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. На підтвердження витрат на поховання померлого [PERSON] позивачем долучені товарні чеки на загальну суму 6314 грн. Отже, позивачу [PERSON] відповідач зобов`язаний сплатити 6314 грн. відшкодування, які полягають у витратах на поховання. Що стосується штрафних санкцій суд приходить до наступного висновку: Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved