Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 53083,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача на підставі договорів факторингу перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитними договорами № 2092908581/702144 від 30 червня 2021 року, № 2092908581/443788 від 03 липня 2021 року та за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК від 15 січня 2020 року на загальну суму боргу 53083,10 грн. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У відзиві на позовну заяву відповідач просила застосувати строк спеціальної позовної давності та відмовити в задоволенні позову в цій частині. До судового засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні витмоги підтримує та просить задовольнити. У судове засідання не з`явилась відповідач, до суду надійшла заява від її представника [PERSON] , у якій він просить розглядати справу за його відсутності та відповідача, у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст.\~247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, 30 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі Товариство) та [PERSON] (далі клієнт) укладено кредитний договір № 2092908581/702144 (далі Кредитний договір-1) шляхом його підписання відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору-1 Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 1.4. Кредитного договору-1 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/ (п. 1.5. Кредитного договору-1). Пунктом 1.6. Кредитного договору-1 визначено, що клієнт підтверджує та усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору-1 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Як зазначено в п. 6.1. Кредитного договору-1, останній складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 6.8. Кредитного договору-1 підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Надалі, 19 квітня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, укладено Договір факторингу №19042022-Є (далі Договір факторингу), відповідності до умов якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п.1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2. Даний акт прийому-передачі реєстру боржників долучений до матеріалів справи. Із реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Є від 19 квітня 2022 року слідує, що до позивача перейшли права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2092908581/702144 від 30 червня 2021 року в сумі 11 325,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 325,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Крім того, 03 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» (кредитор) та [PERSON] (далі клієнт) укладено кредитний договір № 2092908581/443788 (далі Кредитний договір-2), підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору-2 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в п.7 Кредитного договору. У пункті 1.6. Кредитного договору-2 зазначено, що клієнт підтверджує та усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п. 2.3. Кредитного договору-2 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору-2 невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.gofingo.com.ua/. Приймаючи умови Кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. У подальшому, 19 квітня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, укладено Договір факторингу № 19042022-Г (далі договір факторингу), за яким клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. У пункті 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2. Зазначений акт прийому-передачі реєстру боржників долучений до матеріалів справи. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2092908581/443788 від 03 липня 2021 року на суму 14 337,50 грн., з яких: 3 700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 637,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Поряд із цим, 15 січня 2020 року між [PERSON] (позичальник) та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (Банк) укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК (далі Кредитний договір-3), підписанням якого відповідач акцептувала Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", що розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, та беззастережно приєдналася до умов Договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. 02 грудня 2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, укладено договір факторингу №НІ/11/6-Ф, за яким позивач зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити позивачу права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги, який є додатком № 1 до договору факторингу №НІ/11/6-Ф від 02 грудня 2021 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК від 15 січня 2020 року в сумі 27 420,60 грн., з яких: 16 732,62 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 587,98 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; 100,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Також до договору факторингу №НІ/11/6-Ф від 02 грудня 2021 року сторонами підписаний та скріплений печатками акт прийому- передачі реєстру прав вимог. Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). За положеннями статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Таким чином, позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2092908581/702144 від 30 червня 2021 року на підставі договору факторингу №19042022-Є від 19 квітня 2022 року, за кредитним договором № 2092908581/443788 від 03 липня 2021 року на підставі договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року, за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК від 15 січня 2020 року на підставі договору факторингу №НІ/11/6-Ф від 02 грудня 2021 року. Разом із цим, відповідач погашення заборгованості не здійснювала, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку позивача за відповідачем утворився борг за кредитним договором № 2092908581/702144 від 30 червня 2021 року в розмірі 3 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 8 325,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 2092908581/443788 від 03 липня 2021 року в сумі 3 700,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 637,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК від 15 січня 2020 року в розмірі 16 732,62 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 10 587,98 грн. - сума заборгованості за відсотками; 100,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У частині ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За положеннями ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній станом на дату укладення кредитних договорів) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором № 2092908581/702144 від 30 червня 2021 року за тілом кредиту в розмірі 3 000,00 грн.; за відсотками в сумі 8 325,00 грн.; за кредитним договором № 2092908581/443788 від 03 липня 2021 року за тілом кредиту в сумі 3 700,00 грн.; за відсотками в сумі 10 637,50 грн.; за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК від 15 січня 2020 року за тілом кредиту в розмірі 16 732,62 грн.; за відсотками в сумі 10 587,98 грн.; за пенею в сумі 100,00 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Одночасно судом прийнято до уваги, що відповідачем не заперечувався факт отримання кредитних коштів за вищевказаними кредитними договорами та не надавався контррозрахунок заборгованості. Разом із цим, зі змісту пред`явлених позовних вимог слідує, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача 100,00 грн. пені, нарахованої за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК від 15 січня 2020 року. Утім, відповідно до пункту 15 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України в разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Указаний пункт введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. N 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236» продовжено на всій території України дію карантину до 30.06.2023 року. Як слідує з наданого позивачем розрахунку, позивачем заявлено до стягнення 100 грн. пені, нарахованої 02.12.2021 року первісним кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/7585530-СК від 15 січня 2020 року. З огляду на те, що прострочення виконання грошового зобов`язання мало місце під час дії карантину, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в стягненні з відповідача 100,00 грн. пені. Аналогічна правова позиція щодо застосування Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» викладена в постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 922/4053/20, від 16.12.2021 у справі № 922/4076/20. Щодо поданої відповідачем заяви про застосування спеціального строку позовної давності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 2 статті 258 ЦК Україна передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року в справі № 369/6892/15-ц. З огляду на те, що позовна вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню, застосування строку спеціальної позовної давності судом не здійснюється. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору внаслідок часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial