Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

16.03.2023 [PERSON] звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] . Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у даній справі. В судове засідання позивачка не з`явилася, але подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке 04 липня 1962 року видане Вирівською сільською радою, Новояричівського району, Львівської області вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , її батьками зазначено: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке 04 лютого 1968 року видане Вирівською сільською радою Кам`янка-Бузького району вбачається, що [PERSON] 4 лютого 1968 року уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З технічного\~паспорта на\~будинок садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~який виготовлений\~Червоноградським МБТІ\~на ім`я\~ [PERSON] вбачається,\~що по\~ [ADDRESS] \~(Жовтанецька\~територіальна гомада) знаходиться житловий будинок, загальною площею 51,4 м.кв., який збудований у 1936. Згідно акту оцінки, проведеного Червоноградським МБТІ загальна вартість будинку станом на січень 2023 року становить 96 257,00 грн. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 23 листопада 2016 року повторно видане Відділом РАЦС Кам`янка-Бузького районного управління юстиції вбачається, що [INFO] у віці 96 років померла мати позивачки - [PERSON] . На день смерті матері разом з нею проживав [PERSON] (чоловік), який після смерті [PERSON] прийняв належну їй частку у спадковому будинку, однак до нотаріуса за отримання спадкового свідоцтва не звертався. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 15 березня 2006 року видане Вирівською сільською радою вбачається, що [INFO] у віці 91 рік помер [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , як єдиний спадкоємець після смерті батька, яка прийняла спадщину у 2017, звернулась до державного нотаріуса Кам`янка-Бузького нотаріального округу про відкриття спадкової справи та видачу їй спадкового свідоцтва на майно, яке на день смерті належало спадкодавцю., у зв`язку з чим, було відкрито спадкову справу № 55/2017, реєстр № 489 та видано позивачці спадкове свідоцтво лише на належний батькові земельний пай. Щодо спадкування вищезазначеного житлового, нотаріус відмовив у видачі спадкового свідоцтва з тих підстав, що на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 536/02-31 від 09.03.2017. З довідки № 312 від 31.01.2023, яка видана Червоноградським МБТІ вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. З довідки № 1-10 від 27.01.2023 року, яка видана старостою Вирівського старостинського округу вбачається, що згідно погосподарської книги с. Вирів Кам`янка-Бузького району за 1986, житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований на [PERSON] , на ім`я якого відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Записами у по господарській книзі с. Вирів та відкритим на ім`я покійного батька позивачки, особовим рахунком № [NUMBER] , а також технічним паспортом на будинок підтверджується виникнення у спадкодавця [PERSON] , що помер [INFO] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . З вищезазначеного листа державного нотаріуса вбачається, що нотаріус видати спадкове свідоцтво на житловий будинок після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не може через відсутність на будинок правовстановлюючих документів. Згідно ст. 1261 ч.1 ст. 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті,\~той з\~батьків,\~який його\~пережив,\~та \~батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права. Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Відповідно до ч. 1.3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно\~Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6\~Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року\~(в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2\~ст. 123 ЦК УРСР 1963 року\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved