Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 17 березня 2023 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною особою. Зважаючи на обов`язок батьків утримувати дітей та з посиланням на приписи ст. 181 СК України, позивач просить суд постановити рішення про щомісячне стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі 5000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в письмовій заяві визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. З АСДС вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2016 року, який було розірвано згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2023 року (справа № 161/408/23). В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2018 року (а.с.2). Дитина проживає разом із позивачем. Відповідач проживає окремо, отже зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка їх утримує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2272 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров`я дитини. Відповідач інших утриманців не має, доказів протилежного суду не надав. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить. На підставі наведеного, враховуючи факт визнання відповідачем позовних вимог та пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, його матеріальне становище, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, з врахуванням загальних витрат на дитину, які на даний час несе позивач, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved