Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач в жовтні 2021р. звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обгрунтування позову посилається на те, що 30.06.2020р. о 12 год. 25 хв. у м. Києві по вул. Г. Хоткевича, 3, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом DAF CF 85.380, д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, своїми діями створив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, а також не дотримався бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом Honda FR-V, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , дружини [PERSON] , яка рухалася у попутному напрямку, чим порушив п.п. 2.3б, 2.3д, 13.1 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.07.2020р. [PERSON] визнано винним у ДТП. Обов`язкова цивільно-правова відповідальність [PERSON] щодо автомобіля DAF CF 85.380, д.н.з. [NUMBER] застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом ЕР-122827380 від 25.02.2020р. Автомобілю Позивача спричинено механічні ушкодження та завдано значні матеріальні збитки. Понесені витрати на ремонт автомобіля згідно відповідних актів виконаних робіт становить 65 976,00 грн. Відповідно до ст.ст. 1, 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова компанія перерахувала позивачу на ремонт автомобіля страхове відшкодування у розмірі 20 157,59 грн. Різниця між фактичними понесеними Позивачем витратами на ремонт свого автомобіля, і сумою, яка отримана ним від Відповідача 1, в якості відшкодування шкоди складає 45 850,11 грн. Позивач просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 29 374,11 грн., стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 16 476,00 грн. Ухвалою від 15.09.2022р. позовну заяву було залишено без руху. 18.10.2022р. на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви на вимоги ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.09.2022р. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2022р. відкрито провадження в порядку спрощеного. Позивач в надав суду заяву про розгляд справу у його відсутність. Представник відповідача 1 надав відзив, проти позову заперечував, вказував на те, що на підставі протоколу огляду оцінювачем [PERSON] було складено висновок авто товарознавчого дослідження № ЦВ/20/4665-2903016,16672 від 25.09.2020р., відповідно до якого розмір завданого матеріального збитку [PERSON] внаслідок пошкодження його авто в ДТП складає 21 157,89 грн. з ПДВ. Франшиза за полісом № 122827380 становить 1 000,00 грн., а ліміт відповідальності Страховика 130 000,00 грн. 12.10.2020р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачене страхове відшкодування на підставі вищезазначеного висновку в розмірі 20 157,89 грн. Отже страховик виконав свої зобов`язання перед Позивачам, а Позивач, в свою чергу, не оскаржував висновок протоколу огляду авто. Представник відповідача просив розглядати у відсутність. Відповідач 2 до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 30.06.2020р. о 12 год. 25 хв. у м. Києві по вул. Г. Хоткевича, 3, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом DAF CF 85.380, д.н.з. [NUMBER] , був неуважний, своїми діями створив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, а також не дотримався бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом Honda FR-V, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , дружини [PERSON] , яка рухалася у попутному напрямку, чим порушив п.п. 2.3б, 2.3д, 13.1 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.07.2020р. [PERSON] визнано винним у ДТП. Обов`язкова цивільно-правова відповідальність [PERSON] щодо автомобіля DAF CF 85.380, д.н.з. [NUMBER] застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом ЕР-122827380 від 25.02.2020р. Автомобілю Позивача спричинено механічні ушкодження та завдано значні матеріальні збитки. Понесені витрати на ремонт автомобіля згідно відповідних актів виконаних робіт становить 65 976,00 грн. Відповідно до ст.ст. 1, 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова компанія перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 20 157,59 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, письмовими доказами та висновками експертів. Як встановив суд, Відповідач 2 є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що доводиться постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 27.07.2020р. Ч. 6 ст. 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 22 цього Кодексу збитками є витрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 9 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Аналіз наведених норм цивільного закону та роз`яснень Верховного Суду України дає підстави для висновку, що позивач вправі вимагати відшкодування вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля в повному обсязі, без урахування його зношеності, а відтак загальний розмір завданої йому матеріальної шкоди становить 65 976,00 грн. (65 976,00грн. -20 157,89 грн.=45 850,11 грн.). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV). За приписом п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З позовної заяви вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] мав чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим страховик нарахував та виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 20 157,89 грн. з урахуванням франшизи 1 000,00 грн. з визначеним лімітом страхового відшкодування 130 000,00 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 45 850,11 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідачів понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved