Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що дитина [PERSON] народилася [INFO] . Батьками дитини є громадяни [PERSON] та [PERSON] . 08.10.2022 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов телефонний дзвінок від мешканців будинку [ADDRESS] про те, що їх сусідка [PERSON] зі своїм співмешканцем знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, вчинили сварку, а малолітня донька [PERSON] , у зв`язку з цим боїться йти додому. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі спільно зі старшим інспектором Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 08.10.2022 року було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , в ході якого було встановлено, що за вказаною адресою проживає гр. [PERSON] , [INFO] , з донькою [PERSON] , [INFO] , та зі своїм співмешканцем [PERSON] , [INFO] . На момент відвідування кухні було розкидане сміття, на столі брудний посуд. Мати дитини [PERSON] та [PERSON] перебували з ознаками алкогольного сп`яніння. У цей час малолітня [PERSON] знаходилася на вулиці, боялася заходити додому. Інформація про місцезнаходження батька дитини [PERSON] відсутня. Відповідно до листів Відділу № 3 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області від 10.08.2022 року № 60.3/6909 та від 23.09.2022 року № 60.3/8458, мати дитини [PERSON] зловживає алкоголем спільно із співмешканцем [PERSON] , неодноразово вчиняла сварки у присутності малолітньої доньки, залишала її без догляду у сторонніх людей. На [PERSON] були складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 1 ст. 184 КпАП України. Спеціалісти територіального відділу Служби у Суворовському районі 12.09.2022 року та 05.10.2022 року відвідували сім`ю малолітньої [PERSON] та попереджали [PERSON] про відповідальність відповідно до чинного законодавства у разі неналежного виконання батьківських обов`язків. Однак, відповідачка, як мати дитини, не виправила свою поведінку. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 08.10.2022 року, враховуючи загрозу життю та здоров`ю дитини, малолітню [PERSON] , [INFO] , доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради для проведення документування медичного обстеження. 17.10.2022 року наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради № 157/1 дитина [PERSON] було влаштована в сім`ю родички [PERSON] метою захисту прав малолітньої 11.10.2022 року Суворовською районною адміністрацією видано відповідне розпорядження № 360 «Про заходи щодо захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] ». Оскільки, для вирішення подальшої долі дитини та надання дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, яка відібрана у матері без позбавлення батьківських прав необхідне рішення суду, просить суд задовольнити даний позов, та ухвалити рішення, яким відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, стягнути із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 всіх видів її заробітку (доходу). Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 16.11.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Тормоса Т. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Однак, 27.02.2023 року надала суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Просвіріна М.Я. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що дитина [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини є громадяни [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 15.01.2022 року. Мати дитини [PERSON] вживає алкогольні напої, не виявляє зацікавленості до дитини, не цікавиться станом здоров`я доньки та не доглядає за нею. Часто вчиняє сварки із своїм співмешканцем [PERSON] у присутності малолітньої доньки, внаслідок чого дитина боїться йти додому, залишає дитину без догляду на сторонніх осіб. Батько дитини [PERSON] разом з родиною не проживає, долею дитини не цікавиться. Представником третьої особи [PERSON] до матеріалів справи було додано заяву батька дитини [PERSON] , написану ним в рамках розгляду справи про позбавлення його батьківських прав. Так, з письмово написаної заяви [PERSON] від 14.02.2023 року вбачається, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 08.10.2022 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов телефонний дзвінок від мешканців будинку [ADDRESS] про те, що їх сусідка [PERSON] зі своїм співмешканцем знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, вчинили сварку, а малолітня донька [PERSON] , у зв`язку з цим боїться йти додому. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі спільно зі старшим інспектором Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 08.10.2022 року було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , в ході якого було встановлено, що за вказаною адресою проживає гр. [PERSON] , [INFO] , з донькою [PERSON] , [INFO] , та зі своїм співмешканцем [PERSON] , [INFO] . На момент відвідування кухні було розкидане сміття, на столі брудний посуд. Мати дитини [PERSON] та [PERSON] перебували з ознаками алкогольного сп`яніння, які постійно конфліктують. У цей час малолітня [PERSON] знаходилася на вулиці, боялася заходити додому. Даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи Актом обстеження умов проживання від 08.10.2022 року. 08.10.2022 року із гр. [PERSON] було проведено бесіду головним спеціалістом ТВСОДОМР у Суворовському районі та ст. оперуповноваженим ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, в ході якої остання повідомила, що вона проживає з донькою [PERSON] , [INFO] , та співмешканцем [PERSON] , з якими вони вживають алкогольні напої та постійно сваряться. Також під час даної бесіди [PERSON] повідомила, що вона згодна, щоб дитину забрали з сім`ї та влаштували до дитячого державного закладу. На момент відвідування родини о 16 год. 45 хв. дитина розповіла, що вона їла тільки один раз. Також дитина [PERSON] повідомила, що вона не хотіла бути вдома через постійні сварки. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту бесіди від 08.10.2022 року. Відповідно до листів Відділу № 3 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області від 10.08.2022 року № 60.3/6909 та від 23.09.2022 року № 60.3/8458, мати дитини [PERSON] зловживає алкоголем спільно із співмешканцем [PERSON] , неодноразово вчиняла сварки у присутності малолітньої доньки, залишала її без догляду у сторонніх людей. На [PERSON] були складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 1 ст. 184 КпАП України. Спеціалісти територіального відділу Служби у Суворовському районі 12.09.2022 року та 05.10.2022 року відвідували сім`ю малолітньої [PERSON] та попереджали [PERSON] про відповідальність відповідно до чинного законодавства у разі неналежного виконання батьківських обов`язків. Однак, відповідачка, як мати дитини, не виправила свою поведінку. На виконання п. 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорсткого поводження, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2020 року № 585, 08.10.2022 року невідкладно було проведено оцінку рівня безпеки дитини, за результатами якої було складено відповідний акт спільно з представником СЮП ВП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області та лікарем швидкої допомоги. Так, згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 08.10.2022 року було встановлено, що проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю, у зв`язку з чим було прийнято рішення про невідкладне відібрання дитини від матері [PERSON] , яка сама надала згоду на відібрання дитини. В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , було доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня №2» Одеської міської ради для проведення документування медичного обстеження, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту прийому - передачі дитини від 08.10.2022 року. 10.10.2022 року Начальник Служби у справах дітей Одеської міської ради Нікадрова Ю. звернулася до голови Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Кондратюка С. із клопотанням № 8602 про невідкладне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення. Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради № 167/1 від 17.10.2022 року малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано в сім`ю родички (тітки) - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за [ADDRESS] . Статтею 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно із Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція), держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Статтею 18 Конвенції визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання та ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини - сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що безвідповідальне ставлення відповідачки [PERSON] до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , створює ризик для життя, здоров`я та морального виховання малолітньої дитини, небажання матері дитини цікавитися розвитком, здоров`ям та долею власної доньки суперечить інтересам дитини, а тому суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та вважає, що повернення дитини матері можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для її відібрання. Суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 170 ЦПК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно приписів ст. 191 ч. 1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що із [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі по 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. за кожну вимогу немайнового характеру, що в сукупності складає 1984,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2022 року (рік звернення до суду з позовом). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідачів в користь аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved