Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури Семенюк В.А. звернувся до Вінницького районного суду із позовом в інтересах держави в особі Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області до [PERSON] , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, [PERSON] , про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначено наступне. За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області встановлено, що 20.11.2013 до Державного земельного кадастру на підставі проведеної інвентаризації земель під час здійснення землеустрою внесено земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 052068200:01:004:0155, яка розташована на території Ільківської сільської ради. Підставою для реєстрації права власності земельної ділянки стало розпорядження Вінницької РДА від 14.04.2011 №341. Пунктом 1 розпорядження Вінницької РДА від 14.04.2011 №341 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради за межами населеного пункту. Пунктом 2 даного розпорядження передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,000 га, з них: 2,000 га рілля, на території Вінницько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту. У відділі у Вінницькому районі Головного управління примірник документації із землеустрою [PERSON] не виявлено, що свідчить про порушення вимог законодавства при набутті права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства [PERSON] .. Також встановлено, що 21.03.2019 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 052068200:01:004:0155, площею 2 га, зареєстроване за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1793743405206, номер запису про право власності: 30844980. Підстава виникнення права власності рішення місцевого органу державної виконавчої влади, розпорядження про передачу у власність земельної ділянки, серія та номер: 341, виданий 14.04.2011, видавник: Вінницька РДА. Пунктом 3 розпорядження встановлено видати громадянину державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради. Пунктом 4 громадянину виготовлений державний акт на право власності на землю подати на державну реєстрацію в установленому законом порядку. Таким чином, підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] було розпорядження Вінницької РДА №341. За інформацією Вінницької РДА встановлено, що в архівних документах Вінницької РДА розпорядження голови Вінницької РДА від 14.04.2011 №341 «Про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради, за межами населеного пункту» не виявлено. Тобто, рішення про вибуття земельної ділянки з державної власності держава в особі органу державної влади не приймала. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.03.2019 [PERSON] продав земельну ділянку [PERSON] .. Оскільки встановлено, що уповноваженим державним органом рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,000 га, що розташована на території Ільківської сільської ради не приймалося, отже, порядок набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку не дотримано. Також, встановлено, що спірна земельна ділянка вибула з власності держави в особі Вінницької РДА та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області всупереч волі останньої та з порушенням норм законодавства. Тобто, земельна ділянка підлягає поверненню в комунальну власність на даний час в Агрономічну територіальну громаду в особі Агрономічної сільської ради. Відновлення порушеного права комунальної власності на землю можливо шляхом витребування її з чужого незаконного володіння. З огляду на викладене, відповідно до ст.ст. 330, 358 ЦК України, [PERSON] не набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682200:01:004:0155, площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства, що підлягає витребуванню на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України. Рішенням 3 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради №16 від 10.12.2020 розпочато процедуру реорганізації Ільківської сільської ради шляхом приєднання до Агрономічної сільської ради. Агрономічна сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Ільківської сільської ради. 01.01.2021 складено та підписано передавальний акт, яким зазначено, що Агрономічна сільська рада внаслідок реорганізації Ільківської сільської ради шляхом приєднання до Агрономічної сільської ради є правонаступником майна, активів та зобов`язань Ільківської сільської ради. Згідно інформації з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Ільківська сільська рада перебуває в стані припинення, про що внесено відповідний запис. Відтак, Агрономічна сільська рада є правонаступником Ільківської сільської ради, тому територіальна громада в особі Агрономічної сільської ради має право на прийняття майна у комунальну власність територіальної громади. На підставі вищевикладеного просить витребувати у [PERSON] на користь Агрономічної сільської ради земельну ділянку, площею 2,000 га, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155, що розташована на території Агрономічної сільської ради (раніше територія Ільківської сільської ради); стягнути із відповідача понесені судові витрати (а.с. 1-14). Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Корченюком А.В. подано відзив на позовну заяву (а.с. 126-132), в якому викладено наступну позицію. 30.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки. Предметом договору була земельна ділянка площею 2,000 га, у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Ільківська сільська рада, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка, яка відчужувалася належала продавцю на праві власності, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області Бадюк О.В. 25.02.2019, індексний номер витягу 160813839. Відповідно до відомостей викладених у зазначеному витязі з Державного реєстру право власності на земельну ділянку зареєстроване за продавцем 21.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1793743405206, номер запису про право власності 30844980. Чинним законодавством України закріплено право на набуття права власності на земельні ділянки на підставі цивільно-правових договорів, яке [PERSON] відповідно і реалізувала. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та елементом в юридичному складі, який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. На виконання вимог законодавства в сфері земельних відносин 30.03.2019 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. було зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку площею 2,000 га з кадастровим номером 0520682200:01:004:0155 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з реєстровим номером 358 від 30.03.2019. В свою чергу, підставою внесення запису слугувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним №46227525 від 30.03.2019. Таким чином, у відповідачки на законних підставах виникло право власності на оспорювану земельну ділянку з огляду на проведення реєстраційних дій, а також укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки №358 від 30.03.2019, який виступив юридичним фактом виникнення даного речового права. З урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, вважає, що [PERSON] має право мирно володіти своїм майном, і якщо незаконність набуття права власності не встановлена судом, то презюмується, що вона правомірно набула право власності. Таким чином, вбачається, що вимоги позивача є непропорційним втручанням держави в мирне володіння належною [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 0520682200:01:004:0155. Позбавлення її, як добросовісного набувача права на спірну земельну ділянку є порушенням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав людини. Відносно обгрунтування наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави, зазначає, що пред`являючи даний позов прокурор обгрунтував свою участь у справі лише тим, що він захищає інтереси держави, оскільки Агрономічною сільською радою, як органом, якому законом надано право на розпорядження спірною земельною ділянкою, заходів на інтереси держави не вжито та намір про їх вжиття не виявлено. Проти такого твердження відповідачка заперечує, оскільки вважає, що прокурором не дотримано вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», отже прокурор у даній справі є неналежний позивач. З огляду на вищевикладене, вважає, що відсутні підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому являється добросовісним набувачем. Отже, позовна заява є необгрунтованою, невмотивованою та безпідставною, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Позивачем подано відповідь на відзив (а.с. 150-161), в якому викладено наступне. Щодо витребування майна у добросовісного набувача, то посилаючись на норми ст.ст. 330, 387, 388 ЦК України зазначає, що право власності на земельну ділянку, яку було відчужено поза волею власника, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника у такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього права. Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник майна має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Вінницькою окружною прокуратурою встановлено, що питання про надання земельної ділянки площею 2,000 га [PERSON] Вінницькою РДА ніколи не розглядалося та відповідного рішення з цього приводу, а саме розпорядження №341 від 14.04.2011, не приймалося. Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади Вінницької РДА, означає, що держава, як власник, волю на відчуження цієї земельної ділянки не виявляла. Земельна ділянка в даному випадку вибула з володіння власника поза його волею без прийняття відповідного рішення. Таким чином, оскільки держава в особі Вінницької РДА не розпорядилася земельною ділянкою у передбачений законом спосіб, земельна ділянка вибула з державної власності без вираження на це волі власника. Щодо державної реєстрації права власності, то зазначає, що факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, докине доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи. З урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто, суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності, насправді, і далі належатиме іншій особі власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем. Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому, він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. З огляду на це, володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Щодо обраного способу захисту прав власника земельної ділянки зазначає, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набуло законної сили щодо права власності на це майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку земельну ділянку. Власник, з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладено із власником договору. Віндикаційний позов грунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Отже, виходячи з положень закону, право витребування майна з чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. У цьому разі, майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. В даному випадку, підставою для витребування земельної ділянки є вибуття майна з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння держави за відсутності її волі, позовна вимога щодо витребування вказаної земельної ділянки є обгрунтованою. Вибуття земельної ділянки з державної власності у приватну власність фактично позбавляє державу можливості володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктом державної власності, позбавляє Український народ, або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної або комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вінницька РДА розпорядження про передачу вказаної земельної ділянки не приймала, тобто, встановлені відсутність волі власника/розпорядника землі на вибуття цієї землі, що фактично порушує право Українського народу. Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям об`єкта із державної власності, становлять суспільний публічний інтерес, а незаконність вибуття землі із державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. В даній справі суспільним, публічним інтересом звернення прокурора до суду з позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності та становища, яке існувало до порушення права державної (на даний час комунальної) власності, захист такого права шляхом повернення до комунальної власності землі, яка вибула з державної власності із порушенням чинного законодавства. Таким чином, враховуючи обставини справи та вказані норми права, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності громадянина критеріям правомірного втручання у право особи на мирне володіння майном. При цьому добросовісний власник, із власності якого майно витребовується, не позбавлений можливості відновити своє право на підставі ст. 661 ЦК України. за таких обставин, результат розгляду судом справи по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного позбавлення майна, закладеним у ст. 1 Першого протоколу Конвенції. Окрім того, обгрунтованим та виправданим є втручання держави у право власності добросовісного набувача у разі встановлення факту незаконності надання/вибуття спірної земельної ділянки у власність першим набувачем і таке втручання є законним, здійснюється з метою задоволення «суспільного» і «публічного» інтересу і є пропорційним визначеним цілям. Тому доводи відповідача щодо неможливості витребування майна через непропорційність втручання у права останнього на мирне володіння своїм майном є необгрунтованим. Щодо звернення прокурора із цим позовом, то таке обгрунтування міститься в позовній заяві. Однак вважає необхідним доповнити наступним. Прокуратурою в червні 2021 року доведено до відома Агрономічної сільської ради про факти незаконного набуття права власності на зазначену земельну ділянку. Лист прокурором було скеровано на адресу сільської ради для з`ясування таких питань: чи було відомо про порушення, які заходи вживали, чи мають намір звертатися до суду. З листа Агрономічної сільської ради №1011 від 23.07.2021 встановлено, що органу місцевого самоврядування про зазначені в листі прокурором порушення раніше не було відомо, про намір самостійно звертатися до суду з позовом з листа не вбачалося. Також у листі сільської ради не заперечувалося щодо звернення прокурора до суду із відповідним позовом. Вказане є підставою вважати очевидною бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо захисту порушених інтересів територіальної громади, як уповноваженого органу, а наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру органами прокуратури належно обгрунтованими. Звертаючись до компетентного органу до подання позову прокурор фактично дав йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме звернутися із позовом або повідомити прокурора про відсутність такого порушення. Оскільки Агрономічною сільською радою, як органом, якому законом надано право на розпорядження спірною земельною ділянкою, заходів на захист інтересів держави у спірних правовідносинах не вжито та намір про їх вжиття не виявлено, у прокурора, відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» виникають обгрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян та звернення до суду із таким позовом, що відповідає нормам законодавства та практиці ЄСПЛ. З огляду на викладене, вважає, що заявлений позов є правомірним, а вимоги обгрунтованими. Представником третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Ковальчук В.І. подано до суду письмові пояснення на позовну заяву (а.с. 86-87) в яких викладено наступну позицію. 20.11.2013 до Державного земельного кадастру, на підставі проведеної інвентаризації земель під час здійснення землеустрою, внесено земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0520682200:01:004:0155, яка розташована на території Ільківської сільської ради Вінницького району. Підставою для реєстрації права власності земельної ділянки стало розпорядження Вінницької РДА від 14.04.2011 №341. Пунктом 1 вказаного Розпорядження Вінницької РДА затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Разом із тим, пунктом 2 даного Розпорядження передано у власність [PERSON] земельну ділянку на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району, за межами населеного пункту. У відділі у Вінницькому районі Головного управління примірник документації із землеустрою [PERSON] не виявлено. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2019 на земельну ділянку, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155 зареєстроване право власності за [PERSON] .. Нормами ст.ст. 40, 22, 116, 118, 125, 126 Земельного кодексу України визначено порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки, проте, такий порядок набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] дотримано не було. Враховуючи викладене, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області при розгляді даної справи покладається на розсуд суду. Також, представник третьої особи просила справу розглядати без її участі. Представник третьої особи Вінницької районної державної адміністрації та третя особа [PERSON] своїх письмових пояснень щодо позову до суду не подавали. Також, представниками третіх осіб Вінницької районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області і третьою особою [PERSON] своїх письмових пояснень щодо відзиву представника відповідачки [PERSON] на позовну заяву до суду не подавали. Ухвалою суду від 07.09.2021 частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову; накладено арешт на земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155, що розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (раніше територія Ільківської сільської ради), яка на праві власності зареєстрована за [PERSON] (а.с. 63-64). Ухвалою суду від 04.10.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с. 74). Ухвалою суду від 20.02.2023 закрито підготовче\~провадження та\~витребування земельної\~ділянки та\~призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті (а.с.\~213). В судове\~засідання прокурор\~Вінницької окружної\~прокуратури Черниш\~Г.М. не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, а позов задоволити (а.с. 216). Представник Агрономічної сільської ради, в інтересах якої подано позов, [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги прокурора підтримує, а справу просить розглянути у його відсутність (а.с. 217). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 219), в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. При цьому, суд враховує, що представником відповідачки подано до суду відзив на позовну заяву, в якому викладено позицію відповідачки, отже підстави для заочного розгляду справи в даному випадку відсутні. Представник третьої особи Вінницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провидити без представника третьої особи, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 81). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, в прохальній частині письмових пояснень на позовну заяву (а.с. 87) просив розгляд справи проводити у відсутність представника третьої особи, при вирішені справи покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Водночас, законодавством встановлені певні обмеження у правах набуття права власності на земельні ділянки, а саме згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог ст. ст. 116, 121 ЗК України. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, інші докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Головне управління Дежгеокадастру у Вінницькій області листом №10-2-0.6-7295/2-19 від 20.06.2019 звернулося до прокуратури Вінницької області «Про вжиття заходів реагування» (а.с. 15). Зокрема, у даному листі вказано, що головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області виявлені можливі факти порушення вимог земельного законодавства при реалізації права на земельні ділянки, що виявлено в наступному. 20.11.2013 до Державного земельного кадастру на підставі проведеної інвентаризації земель під час здійснення землеустрою внесено земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0520682200:01:004:0155, яка розташована на території Ільківської сільської ради Вінницького району. Підставою для реєстрації права власності земельної ділянки стало розпорядження Вінницької РДА від 14.04.2011 №341. Пунктом 1 Розпорядження Вінницької РДА від 14.04.2011 №341 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту, що і стало підставою. Разом із тим, пунктом 2 даного розпорядження передано у власність [PERSON] земельну ділянку на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району, за межами населеного пункту. У відділі у Вінницькому районі Головного управління примірник документації із землеустрою [PERSON] не виявлено. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2019 на земельну ділянку кадастровий номер 0520682200:01:004:0155 зареєстроване право власності за [PERSON] .. З копії Розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №341 від 14.04.2011 «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради, за межами населеного пункту» (а.с. 16) вбачається, що пунктом 2 даного Розпорядження вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] загальною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради, за межами населеного пункту. Пунктом 2 даного Розпорядження визначено: передати [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га рілля, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність та користування (землі запасу) на території Вінницько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту. А пунктом 3 Розпорядження видати громадянину державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради, за межами населеного пункту. Згідно копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0501221502013 від 20.11.2013 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 052068200:01:004:0155, площею 2,0000 га, на території Ільківської сільської ради, цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення, ні за ким не зареєстровано (а.с. 17-18). Згідно копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0510498692019 від 26.03.2019 (а.с. 19-20) за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 052068200:01:004:0155, площею 2,0000 га, на території Ільківської сільської ради, цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення. Листом №91/5678вих-19 від 05.07.2019 (а.с. 21) Вінницька місцева прокуратура звернулася до Вінницької РДА із проханням надати належним чином завірені копії всіх документів, що стосуються надання у власність земельної ділянки з кадастром номером 0520682200:01:004:0155 у власність [PERSON] .. Листом №01-51/1558 від 18.07.2019 (а.с. 22) Вінницька РДА повідомила Вінницьку місцеву прокуратуру про те, що в архівних документах Вінницької РДА розпорядження голови Вінницької РДА від 14.04.2011 №341 «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради, за межами населеного пункту» не виявлено. Листом №50-3734вих-21 від 24.06.2021 (а.с. 23) Вінницька окружна прокуратура звернулася до Вінницької РДА із проханням повідомити чи звертався [PERSON] у період з 2010-2013 роки із заявою щодо отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території будь якої сільської ради Вінницького району Вінницької області. Окрім того, просили надати завірену копію розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 14.04.2011 №341. Листом №01-51/1239 від 08.07.2021 (а.с. 24) Вінницька РДА повідомила Вінницьку окружну прокуратуру про те, що розпорядження голови Вінницької районної державної адміністрації від 14.04.2011 №341 не виявлено, натомість наявне розпорядження першого заступника голови Вінницької районної державної адміністрації від 08.04.2011 №341, яке додається. Щодо того чи звертався [PERSON] у 2010-2013 роках із заявами про отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території будь якої сільської ради Вінницького району Вінницької області, адміністрація інформацією не володіє. З копії Розпорядження №341 від 08.04.2011 першого заступника Вінницької РДА (а.с. 25-26) вбачається, що даним Розпорядженням було затверджено Порядок фінансування видатків районного бюджету на здійснення витрат, пов`язаних із похованням померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, учасників бойових дій і інвалідів війни та середньої вартості ритуальних послуг на проведення безоплатного поховання померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, учасників бойових дій і інвалідів війни. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0522124232021 від 08.07.2021 (а.с. 27-28) та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №272676843 від 31.08.2021 (а.с. 29-31) за [PERSON] , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.03.2019, зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155, яка розташована на території Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області; попереднім власником земельної ділянки вказаний [PERSON] , який став власником даної земельної ділянки на підставі Розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №341 від 14.04.2011. Вказане також підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.03.2019 (а.с. 133-136), що був укладений між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого була земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Рішенням №16 3 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 10.12.2020 (а.с. 32-35) розпочато процедуру реорганізації Бохоницької сільської ради, Медвеже Вушківської сільської ради та Ільківської сільської ради шляхом приєднання до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області. Передавальним актом №3 від 01.01.2021 (а.с. 36) Агрономічна сільська рада разом із майном Ільківської сільської ради прийняла документи, що підтверджують право власності (володіння, користування, розпорядження) на об`єкти основних засобів та документів, які підтверджують право власності або користування земельними ділянками. Рішенням №460 10 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 31.05.2021 (а.с. 37-38) було затверджено передавальний акт Ільківської сільської ради. Листом №50/3654вих-21 від 23.06.2021 (а.с. 39) Вінницька окружна прокуратура повідомила Агрономічну сільську раду про виявлені порушення та просила повідомити: чи було відомо сільській раді про порушення, які заходи вживали, чи мають намір вживати відповідні заходи щодо витребування земельної ділянки. У відповідь на вказаний лист прокуратури Агрономічна сільська рада листом за вих. №1011 від 23.07.2021 (а.с. 40) повідомила, що про вибуття з володіння держави земельної ділянки без прийняття відповідного рішення на користь [PERSON] . Агрономічній сільській раді не відомо; сільська рада не заперечує проти вчинення Вінницькою окружною прокуратурою дій передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Листом №50-5216вих21 від 30.07.2021 (а.с. 42) Вінницька окружна прокуратура повідомила Агрономічну сільську раду про те, що Вінницька окружна прокуратура має намір звернутися до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом в інтересах держави в особі Агрономічної сільської ради до [PERSON] про витребування земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155, що розташована на території Агрономічної сільської ради (раніше Ільківської сільської ради). Надаючи правову оцінки спірним правовідносинам суд виходив з наступного. Згідно п. а) ст. 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. б)\~ст. 12 ЗК України\~передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб належить до повноважень сільських, селищних, міських рад. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється\~Главою 19 ЗК України. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 122 ЗК України\~сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Відповідно до\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з\~ст. 126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, особливість набуття права на земельні ділянки полягає в наявності чітко визначеної в законодавстві процедури, за якою в суб`єктів виникають повноваження щодо володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою. Таке набуття права на земельні ділянки передбачає обов`язкове прийняття уповноваженим органом держави (органом влади чи органом місцевого самоврядування) відповідного рішення, яке є обов`язковою юридичною підставою для юридичного оформлення відповідних прав на земельні ділянки. Яв встановлено судом, що Вінницькою районною державною адміністрацією не видавалося Розпорядження №341 від 14.04.2011 «Про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Ільківської сільської ради, за межами населеного пункту», внаслідок чого за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 0520682200:01:004:0155 на території Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій\~статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України\~передбачає, зокрема, такий спосіб захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). Так, відповідно до\~ст. 330 ЦК України\~якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до\~ст. 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до\~ст. 388 ЦК України\~якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Вказана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом\~статті 388 ЦК України\~випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 зроблено висновок, що «відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування (зокрема, його підроблення) означає, що власник волю на відчуження не виявляв. Оскільки спірні земельні ділянки були набуті відповідачами з комунальної власності на підставі рішення Іванковичівської сільської ради б/н від 30 вересня 2004 року, яке радою не приймалось, Іванковичівська сільська рада від імені територіальної громади не вчинила дій щодо розпорядження комунальним майном на підставі та у спосіб, що передбачені\~Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні, а тому спірні земельні ділянки вибули з володіння зазначеної територіальної громади без вираження її волі». До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02 липня 2020 року у справі № 461/7082/16-ц, від 21 жовтня 2020 року у справі № 464/231/17, від 27 жовтня 2020 року у справі № 465/2018/17, від 15 березня 2023 року у справі №725/1824/20. Оскільки спірна земельна ділянка була набута [PERSON] з державної власності на підставі Розпорядження Вінницької державної адміністрації від 14.04.2011 № 341, яке Вінницькою РДА не приймалось (не видавалося), Вінницька районна державна адміністрація від імені держави (територіальної громади) не вчинила дій щодо розпорядження цим майном на підставі та у спосіб, передбачені Конституцією України та Законами України, шляхом прийняття відповідного рішення, тому спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, в особі територіальної громади, без вираження її волі. Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1цс15, відповідно до вимог статей\~330\~і\~388 ЦК України\~право власності презюмується і не припиняється із втратою законним власником цього майна. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей\~387\~і\~388 ЦК України\~є неефективними. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц). Суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви про те, що пред`явлення даної позовної заяви Вінницькою окружною прокуратурою спрямовано на захист інтересів держави, оскільки протиправне утримання відповідачем земельної ділянки суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені\~ст. 14 Конституції України\~та\~ст. 5 Земельного кодексу України, що призводить до порушення інтересів держави. Подання даного позову викликане винятково здійсненням заходів щодо захисту порушених інтересів держави та спрямоване на відновлення порушених інтересів держави, так як предметом позову є земельна ділянка комунальної власності За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 07.09.2021 у вигляді арешту земельної ділянки площею 2,0000га, кадастровий номер 0520682200:01:004:0155, що розташована на території Агрономічної сільськоїради Вінницького району Вінницької області (раніше територія Ільківськоїсільської ради), яка на праві власності належить [PERSON] , підлягають скасуванню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача - Вінницької обласної прокуратури слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір на загальну суму 3405,00 грн. (а.с. 49, 55). На підставі наведеного,

Outcome: approved