Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У лютому 2023 року заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною заявою про усиновлення. Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2002 року. Мають спільну дитину - [PERSON] , 2011 року народження. Його дружина також має сина - [PERSON] , 1992 року народження, від першого шлюбу, батько якого помер у 1998 році. На час смерті батька [PERSON] виповнилось всього 6 років. Через рік після він почав проживати однією сімєю з [PERSON] , а згодом вони одружились. Тобто на час спільного проживання [PERSON] був малолітнім. Між ними склались теплі стосунки та по суті, він замінив йому батька. Приймав участь в його вихованні та утриманні, вважає його рідним сином, а [PERSON] його - батько. Оскільки нагальної потреби не було, він не був його кровним батьком, тому не вирішували питання щодо усиновлення. Вказав, що [PERSON] є сиротою, оскільки втратив батька в ранньому віці. Його звернення до суду із заявою про усиновлення не зумовлене бажанням досягти будь-якого іншого правого наслідку, ніж юридично оформити родинний зв`язок, який є наявним фактично багато років. Він вже має поважний вік та численні захворювання. Просив суд визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] усиновлювачем повнолітньої особи - громадянина України [PERSON] [INFO] . У судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав. Суду пояснив, що він має лише двох дітей: [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 1992 року народження. Його донька [PERSON] від першого шлюбу померла в 2012 році. Він завжди вважав [PERSON] своїм сином, його виховував як власного сина. У них справжні теплі родинні відносини. На даний час виникла потреба в юридичному оформленні родинних стосунків, оскільки він має ряд захворювань, переніс операцію, йому встановлена група інвалідності. Коли йому робили операцію, [PERSON] не могли до нього пустити через відсутність саме юридичного зв`язку (батько-син). Враховуючи воєнний стан, не можливо передбачити завтрашній день, його стан здоровя, просив задоволити заяву. У судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримала. Суду пояснила, що між її чоловіком та сином від першого шлюбу з часу спільного проживання склались теплі стосунки, вони називали одне одного «батько-син». Чоловік з самого малечку виховував [PERSON] , утримував його матеріально. Вона підтримує бажання свого чоловіка юридично оформить родинні стосунки. У судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримав. Суду пояснив, що дійсно він проживав з заявником з самого малечку, він його виховував. Ставиться до заявника як до рідного батька, так його і називає. Метою усиновлення є лише юридично оформити родинні відносини, зокрема й для усунення перешкод при відвідуванні заявника у лікарні. Від призову на військову службу не ухиляється, та у разі отримання повістки піде воювати. Просив заяву задоволити. Представник Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції України (м.Київ) подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, просили вирішити заяву відповідно до вимог закону. Суд, дослідивши матеріали справи знаходить, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , виданого [INFO] в/ЗАГС Московського району м.Києва. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району м.Києва). За ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. 12 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 1222 (Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, від 12.09.2002 р.). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво Серія про народження [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві). З пояснень сторін встановлено, що фактично [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом, однією сім`єю ще з кінця 1999 року, майже за три роки до реєстрації шлюбу; на час смерті батька [PERSON] було лише шість років; після смерті батька він залишився проживати з матір`ю - [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] розпочали сумісне життя, її син був малолітнім, заявник замінив йому батька, вперше відвів його до школи, допомагав в усьому та виконував обов`язки батька. Між [PERSON] та [PERSON] відразу склались теплі родинні стосунки; [PERSON] завжди вважав і вважає його своїм рідним сином, а [PERSON] вважає та називає заявника батьком. Подружжя виховали та вивчили його, він любить та підтримує добрі стосунки із своєю сестрою [PERSON] , сім`я цілком благополучна, взаємовідносини між всіма членами родини доброзичливі. [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] підтримала заяву [PERSON] на усиновлення свого повнолітнього сина та надала свою згоду на усиновлення, що підтверджується відповідною заявою від 15 лютого 2023 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савчук О.А. [PERSON] також надав згоду на його усиновлення, що підтверджується заявою від 15 лютого 2023 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савчук О.А. Вказаною Заявою підтверджується надання ним вільної та безумовної згоди на його усиновлення. Відповідно до ч. 2 ст. 207 СК України усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. За ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. Якщо дитина має лише батька, вона не може бути усиновлена жінкою, з якою він не перебуває у шлюбі. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Якщо дитина має лише матір або лише батька, які у зв`язку з усиновленням втрачають правовий зв`язок з нею, усиновлювачем дитини може бути один чоловік або одна жінка. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира (Договору дарування від 18 травня 2001 року), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також на праві власності належить квартира в [ADDRESS] , що підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло від 22 березня 1995 року, реєстровий номер 1903 та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків заявника, про що зроблено відповідні записи на вказаному свідоцтві. Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 12.02.2008року серія КВ-1 № 010231, [PERSON] має другу безтермінову групу інвалідності, та є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС І категорії. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 208 Сімейного кодексу України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. Згідно п. 3. Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: при усиновленні повнолітньої особи «необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття…При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично).» . Також, законодавством передбачено, що у разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років (абзац четвертий ч. 2 ст. 211 СК України). Згідно ст. 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Відповідно до ч. 1 ст. 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно з п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Обмежень, встановлених ст. 212 СК України судом не встановлено. Встановлено, що [PERSON] втратив батька в ранньому віці. Звернення [PERSON] до суду із заявою про усиновлення не зумовлене бажанням досягти будь-якого іншого правого наслідку, ніж юридично оформити родинний зв`язок, який є наявним фактично багато років. Громадянин [PERSON] та [PERSON] розуміють всі аспекти, що пов`язані з усиновленням, із правовими наслідками ознайомлені. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що заява про усиновлення заявником підлягає задоволенню, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам осіб та відповідатиме принципам, закріпленим Конституцією України, якими, зокрема, визначено, що законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть людині змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності; при ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів людини для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння, має зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник за своїм станом може та бажає виховувати піклуватися про дитину, здатен забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя дитини та який вже перебував на його утриманні та вихованні, підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено, тому усиновлення буде відповідати інтересам осіб, які брали участь при розгляді справи. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , суд не вбачає.

Outcome: approved