Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

04.02.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого народились діти [PERSON] та [PERSON] . Шлюбні відносини не склались, у зв`язку з чим подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Проживаючи однією сім`єю позивач та відповідач мали спільний бюджет, вели спільне господарство і а спільні кошти набули декілька об`єктів нерухомого та рухомого майна, а саме автомобіль МАЗ 61221, державний номер [NUMBER] , автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , напівпричіп напівпричіт КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , автомобіль Hyundai, 2007 року випуску. Такоє в власності відповідача перебуває квартира [ADDRESS] . Квартира була придбана за кредитні кошти, внаслідок чого з АТ «Укрсиббанк» укладено кредитний та іпотечний договір, після укладення шлюбу позивачем та відповідачем за рахунок спільних коштів сплачували кредитні кошти. Позивач намагалась у добровільному порядку домовитись з відповідачем про поділ майна, але відповідач відмовився. У зв`язку з чим позивач просить визнати за [PERSON] у порядку поділу спільного майна право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] , право власності на автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , право власності на напівпричіп КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , право власності на автомобіль Hyundai, 2007 року випуску, визнати за [PERSON] у порядку поділу спільного сумісного майна право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] , право власності на автомобіль МАЗ 61221, державний номер [NUMBER] . Окрім того, позивач просила стягнути судові витрати на її користь з відповідача, а саме сплачену суму судового збору та витрати на правову допомогу. 03.03.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. 09.04.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позовні вимоги про поділ спільного майна не визнає, оскільки квартира [ADDRESS] була придбана за власні кошти та кошти його батьків до реєстрації шлюбу, а саме 24.06.2005, згідно договору купівлі- продажу. Автомобіль Hyundai, 2007 року випуску був придбаний також у 2007 році за особисті кошти та на теперішній час цей автомобіль на нього не зареєстрований. Автомобіль МАЗ 61221, державний номер [NUMBER] у зв`язку з тривалою експлуатацією за своїм технічним станом не підлягає експлуатації та знаходиться у розібраному стані. Автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] та напівпричіп КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] у нього в експлуатації не знаходиться, де вони зараз відповідачу не відомо. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог, не доведено, що спірне майно придбане за час перебування у шлюбі та ким воно придбане. Для визначення вартості майна не заявлено клопотання про призначення експертизи про оцінку спірного майна, а вказана позивачем у позові вартість квартири та автомобіля Хюндай не відповідає дійсності, оскільки таке питання може бути вирішено лише органом, наділеним право оцінки майна. Позивачем не надано доказів обсягу спільного нажитого рухомого та нерухомого майна, оскільки до матеріалів справи не надано жодного доказів на підтвердження джерела, часу придбання та ідентифікуючих ознак. Просив відмовити у задоволені позову. 21.02.2021 позивачем подано відповідь на відзив, в обґрунтування якого зазначено, що спільне майно , а саме автомобілі та причіп підтверджується довідкою ГСЦ МВС від 312.12.2020 №31/1694аз. У власності відповідача перебуває квартира [ADDRESS] , оціночна вартість 658\~110 грн. Квартира була придбана за кредитні кошти, після укладення шлюбу позивачем разом з відповідачем за рахунок спільних коштів сплачували банку кредитні кошти, за які відповідачем було придбано квартиру. Хоча квартира і була придбана у кредит під заставу відповідачем до укладення шлюбу, після його укладення, позивач та відповідач спільно виконували обов`язок з поверненням кредитних коштів банку, вказане свідчить, що позивач фактично приймала участь у купівлі квартири, оскільки також повертала позичені кошти на купівлю квартири. Позивачем надано звіти про оцінку майна, які мають актуальну ринкову вартість спірного майна на час розгляду справи, вказані документи, відповідно до чинного законодавства, підтверджують вартість майна в цілях їх використання у спорах про поділ майна подружжя. Визначення вартості майна не відноситься до питань, вирішення яких обов`язково здійснюється за допомогою судової експертизи, отже відсутність подачі позивачем клопотання про призначення експертизи про оцінку спірного майна не може бути перешкодою розгляду справи. Водночас відповідач не погоджується з оцінкою майна, не надає доказів на її спростування, зокрема, відповідач не надає до суду інших звітів з незалежної оцінки майна та не подає клопотання про призначення судової експертизи для вирішення цього питання. У зв`язку з чим позивач просила задовольнити позовну заяв у повному обсязі. 15.12.2021ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова, за заявою представника позивача, витребувано у КТ «АльфаБанк» копію кредитного договору та договору іпотеки від 24.06.2005 №310, укладених між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», інформацію та документи, які підтверджують, яку суму кредиту вже було сплачено [PERSON] та [PERSON] та яка сума кредиту залишилась до сплати. 16.09.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, уповноважила адвоката Чумак Р.В. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернувся з заявою про відкладення розгляду справи. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач [PERSON] дев`ять разів звертався з заявами про відкладення як підготовчих засідання так і судових засідань Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції та серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції відповідно. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2021 у справі №638/16174/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На теперішній час позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , яке видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Як зазначає позивач у позовній заяві, у власності відповідача [PERSON] перебуває квартира [ADDRESS] , за яку [PERSON] разом з [PERSON] сплачували кредитні кошти. З наданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №243069340 від 04.02.2021 вбачається, що двокімнатна квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Право власності зареєстровано 25.06.2005 та набуте на підставі договору купівлі- продажу №3102. Зазначене також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №300954567 від 22.02.2022, яка надана відповідачем [PERSON] . З листа Головного сервісного центру МВС від 31.12.2020 №31/1694аз вбачається, що в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 28.12.2020 міститься наступна інформація щодо транспортних засобів: автомобіль МАЗ 64221, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , 10.03.2011 зареєстрований за [PERSON] ; автомобіль МАЗ 543205-020, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , 03.07.2015 зареєстрований за [PERSON] ; напівпричіт КRONЕ SDР 27, 1996 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , автомобіль Hyundai, 2007 року випуску 09.11.2007 зареєстрований за [PERSON] . Відповідно до\~статті 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій\~статті 61 СК України\~передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша\~статті 69 СК України). Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У пунктах 22-24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня\~2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело та час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб . Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки другий з подружжя не довів іншого. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі\~\~\~№ 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). В судовому засіданні встановлено, що спірне майно, а саме автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; напівпричіт КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] придбані сторонами за час шлюбу. Оскільки автомобілі та причіп придбані сторонам у період перебування у шлюбі. Дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, враховуючи вимоги ст.ст. 60-63 СК України, суд приходить до висновку, що зазначене майно є спільним майном подружжя. Вирішуючи питання щодо виділення на праві приватної власності рухомого майна кожному з подружжя, суд виходить з того, що автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та напівпричіт КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] зареєстровані за [PERSON] , а автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] зареєстровано за відповідачем [PERSON] , отже між сторонами склались певні домовленості щодо користування рухомим майном. Окрім того, [PERSON] не надано конкретних заперечень саме щодо кожного рухомого майна, не зазначено чому не слід саме таким чином між сторонами розподілити автотранспортні засоби. Отже,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~ порядку\~поділу спільного сумісного\~майна\~подружжя\~слід виділити\~\~на праві\~приватної\~власності\~ [PERSON] \~автомобіль МАЗ\~543205-020,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~VIN\~ [NUMBER] ,\~свідоцтво про\~реєстрацію транспортного\~засобу [NUMBER] \~та напівпричіт\~КRONЕ\~SDР\~27,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~VIN:\~ [NUMBER] ,\~свідоцтво про\~реєстрацію транспортного\~засобу [NUMBER] .\~В порядку\~поділу спільного сумісного\~майна подружжя\~слід виділити \~на праві\~приватної власності\~ [PERSON] автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . При цьому, позивачем на підтвердження вартості спірного майна надано звіти ТОВ «Експертно- оціночна компанія «Метр», проте суд не приймає надані звіти, виходячи з наступного. Відповідно до вимог\~статті 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку. Встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності\~суб`єктом господарювання відповідно до договору. Відповідно до приписів\~статті 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~оцінка майна, майнових прав\~це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановлено нормативно- правовими актами, зазначеними в\~статті 9 цього Закону\~і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Частиною 6\~статті 9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~встановлено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1140 є обов`язковими для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах. Даним стандартом (п.п. 50-55) зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна. Таким чином, оцінка майна повинна здійснюватися у відповідності вище зазначених нормативно-правових актів. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що звіт про оцінку майна, виконаний ТОВ «Експертно- оціночна компанія «Метр» є такими, що проведені з порушенням вимог Національного стандарту № 1 та № 2. Так, згідно приписів п. 50 Національного стандарту № 1\~загальні засади оцінки майна і майнових прав проведенню незалежної оцінки передує підготовчий етап, на якому здійснюється зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки. Крім того,\~статті 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, зважаючи на те, що експерту при оцінки майна не було забезпечно доступ до об`єктів оцінки, тобто експерт не був ознайомлений з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього, суд не може прийняти зазначені звіти до уваги. Разом з тим, відповідачем подані звіти суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , з яких вбачається, що оцінювач був ознайомлений з об`єктами оцінки, про що свідчить як опис оцінки так і надані фотографії до звітів. Відповідно до вказаних звітів вартість автомобіля МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] становить 103568,60 грн, вартість автомобіля МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] становить 110560,00 грн, вартість причіпу КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] 59659,21 грн. Судом вирішено виділити [PERSON] на праві приватної власності автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] та причіпу КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , загальною вартістю 163227,81 грн (103568,60 грн +59659,21 грн), а [PERSON] виділено на праві приватної власності автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] вартістю110560,00 грн. Різниця у вартості майна, яке виділено на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] становить 52667,81. Отже, в рахунок урівняння часток\~ автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та напівпричіт КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та автомобіля автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] стягнути з [PERSON] різницю вартості зазначених автомобілів та причіпу, відповідно до оцінки, на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 52667 (п`ятдесят дві тисячі шістсот шістдесят сім) грн 81 коп. Автомобіль Hyundai, 2007 року випуску не підлягає визнанню спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та довідки Головного сервісного центру МВС зазначений автомобіль за відповідачем [PERSON] був зареєстрований 09.11.2007. Шлюб між сторонами укладено 17.09.2009. Відповідно до\~статті 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, оскільки автомобіль Hyundai, 2007 року випуску був придбаний відповідачем [PERSON] ще два роки до укладення шлюбу, транспортний засіб не може бути визнаний судом спільною сумісною власності, а отже і не підлягає поділу між подружжям. Позовна вимога [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю квартири [ADDRESS] не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, зазначена квартира на праві власності належить [PERSON] . Право власності за відповідачем зареєстровано з 25.06.2005 та набуте на підставі договору купівлі- продажу №3102. Як зазначає позивач у позовній заяві відповідач спірну квартиру придбав за кредитні кошти, внаслідок чого [PERSON] та АТ «Укрсиббанк» укладено кредитний та іпотечний договір №3105 від 24.06.2005, зареєстрований приватним нотаріусом Гончаренко Н.Ю. Доказів того, що між [PERSON] та АТ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір та, що отримані грошові кошти були витрачені на купівлю квартири суду не надано. 15.12.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова, за заявою представника позивача, витребувано у КТ «АльфаБанк» копію кредитного договору та договору іпотеки від 24.06.2005 №310, укладених між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», інформацію та документи, які підтверджують, яку суму кредиту вже було сплачено [PERSON] та [PERSON] та яка сума кредиту залишилась до сплати. 01.02.2022 від АТ «Альфа Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» надійшов лист №00913/БТ -34-б/б від 20.01.2022, з якого вибачається, що кредитний договір та договір іпотеки знищено згідно акту №18 від 29.06.2017 п. 55 про вилучення для знищення справ (документів), не внесених до Національного архівного фонду у зв`язк уз закінченням терміну зберігання 5 років ст. 220 після погашення заборгованості , відповідно до Постанови Правління НБУ від 08.12.2004 №601 про затвердження Переліку документів, що утворюють в діяльності Національного банку України та банків України. При цьому, до листа АТ «Альфа Банк» надав довідку по кредиту згідно договору кредиту №860/13-27/18/3/5-102 від 24.06.2005, укладеного з комунальним відділенням №860 АКБ «Укрсоцбанк» у період з 24.06.2005 по 04.05.2011 та акт №18 про вилучення для знищення справ (документів), не внесених до Національного архівного фонду за 2002-2011. З зазначеної довідки по кредиту вбачається, що дійсно [PERSON] сплачував відповідні грошові кошти у період з 11.07.2005 по 12.09.2011, зокрема і в період коли перебував у шлюбі с [PERSON] , а саме платежі були внесені у період з 18.11.2009 по 12.09.2011. Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових прав, яка надана як позивачем так і відповідачем вбачається, що на квартиру [ADDRESS] було накладено обтяження у зв`язку з укладенням іпотечного договору №3105 від 24.06.2005. Згідно із\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта\~статті 65 СК України). Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано\~на задоволення потреб сім`ї. Водночас відповідно до пунктів 1, 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним до шлюбу; набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, спірна квартира є особистою привтаною власністю відповідача [PERSON] , оскільки була набута ним у власність до укладення шлюбу з позивачем та за кошти, які отримані [PERSON] за кредитним договором, за яким у позивача не виникло жодного зобов`язання. Посилання позивача на те, що нею у період коли вона перебувала з [PERSON] у шлюбі також сплачувались кошти за кредитним договором, укладеним для придбання квартири, не змінює правового статусу квартири, оскільки кредитний договір було укладено між АКТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] не в період перебування сторін у шлюбі. Тому зобов`язання з повернення кредиту за зазначеним договором виникло лише у [PERSON] . Сплата боргів одного з подружжя, що виникли до укладення шлюбу, за рахунок коштів подружжя може за певних обставин враховуватися під час вирішення спору про поділ спільного майна подружжя чи боргових зобов`язань, проте не може бути підставою для визнання права на майно, набуте до укладення шлюбу. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/14662/15-ц. Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем зазначено ціну позову 1305998 грн та сплачено судовий збір 11350 грн Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 163227,81 грн, тобто на 12,5% від заявлених вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 11350 грн, оскільки позовні вимоги задоволено частково, тільки у на 12,5%, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 1418,80 грн (11350*12,5%).

Outcome: partial