Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.03.2020 року на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , зменшивши їх розмір з 1/4 частини на 1/6 частину. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що він\~перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням суду був розірваний 24.04.2020 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої 31.03.2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області був виданий судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Від другого шлюбу [INFO] у нього народилась донька [PERSON] 17.10.2022 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів (заробітку), починаючи з 15.09.2022 року та до досягнення дочкою повноліття. Оскільки на утримання дочки від іншого шлюбу з нього стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03.01.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 07.02.2023 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. На обґрунтування відзиву зазначила, що доказів на підтвердження погіршення майнового стану позивач не надав, а народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, надала суду відзив на позовну заяву, у задоволення позовних вимог просила відмовити. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25.08.2006 року по 24.04.2020 року, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська (а.с.15-17). Відповідно до судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.03.2020 року (а.с. 12-14), з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів. [INFO] у позивача народилась дочка [PERSON] , на утримання якої були стягнуті аліменти у розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копіями свідоцтва про народження та рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.10.2022 року (а.с. 9, 10). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності\~до\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального та сімейного стану батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.\~Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 визначено, що «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів». Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене, ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивач не надав належних та достатніх доказів погіршення матеріального стану, доказів того, що виконавчий лист, виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 17.10.2022 року, перебуває на виконанні у виконавчій службі немає, тому суд, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених у ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed