Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 21.08.2021р. Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 393, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , який народився [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку у розмірі 2\~000,00\~грн. щомісячно. Позов обґрунтований тим, що сімейне життя не склалося, [PERSON] та [PERSON] мають різні погляди на шлюб та сім`ю, почуття кохання пройшло, [PERSON] матеріально сім`ю не забезпечує, постійно вчиняє сварки, ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою малолітню дитину, хоча є військовослужбовцем та має велики матеріальне забезпечення, [PERSON] не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною. Від [PERSON] надійшла заява, у якій він зазначає, що щодо позову не заперечує та просить його задовольнити в повному обсязі. Суд розцінює цю заяву як визнання позову. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Хмельницький) 21.08.2021\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~393, вони є батьками дитини [PERSON] , який народився [INFO] (а.\~с.\~7, 12). Зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина [PERSON] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , та за спільною згодою батьків буде проживати з нею і після розірвання шлюбу між ними, а визнання [PERSON] позову [PERSON] вказує на те, що зазначені обставини ним не заперечуються. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення тим повноліття. Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визнання [PERSON] позову вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить [PERSON] . Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до повноліття дитини. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів,оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018\~р. у справі №\~459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Частинами другою, четвертою та шостою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Визнання [PERSON] позову вказує на те, що він може надавати матеріальну допомогу [PERSON] у розмірі, у якому вона просить, тобто 2\~000,00\~грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років. Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти (одному з подружжя) присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на її утримання у розмірі 2\~000,00\~грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років, при цьому аліменти підлягають починаючи від дня подання позовної заяви. Відповідно до частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов у цілому. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 496,20\~грн. (50% судового збору, сплаченого за подання позовної заяви), при цьому інші 50% судового збору (496,20\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету, а також з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору (496,20\~грн.) за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого [PERSON] звільнена.

Outcome: approved