Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] , який є законним представником недієздатної [PERSON] , через свого представника - адвоката Міненка С.А. звернувся в суд з позовом до Буринської міської ради Конотопського району Сумської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними і скасування рішення, свідоцтв про право власності, державної реєстрації прав власності. Позов мотивував тим, що [INFO] в с. Олександрівка району Сумської області померла [PERSON] , спадкоємцем майна якої за законом є донька [PERSON] та син [PERSON] .. Спадщину [PERSON] прийняла шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Анохіна О.В., а він у встановленому законом порядку відмовився від прийняття спадщини на її користь. До складу спадщини [PERSON] входить спадкове майно, яке належало її покійному брату [PERSON] , який помер [INFO] і складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Олександрівське» розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0155324. [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, але за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 25.10.2018 року визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку пай у землі, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Олександрівське» розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ №0155324, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №325. При виготовленні технічної документації із землеустрою його листом Буринської міської ради від 16.08.2019 №1901 було повідомлено про те, що земельна частку (пай) по сертифікату серії СМ №0155324 за номером контуру 449 визнана відумерлою та передана до земель запасу Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області та з даного паю було сформовано дві земельні ділянки за кадастровими номерами: 5920980400:04:001:0627 площею 1,5128 га; 5920980400:04:001:0626 площею 1,5128 га. В подальшому Олександрівською сільською радою 29.01.2015 було прийнято рішення на 34 сесії 6 скликання «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Олександрівської сільської ради». Даним рішенням сільської ради земельну ділянку за кадастровим номером 5920980400:04:001:0627 площею 1,5128 га було передана у власність [PERSON] , а ділянку за кадастровим номером 5920980400:04:001:0626 площею 1,5128 га передано у власність [PERSON] .. Постановою Сумського апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу законного представника недієздатної [PERSON] - [PERSON] задоволено, рішення Буринського районного суду Сумської області від 07 листопада 2008 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 05.03.2015 року праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920980400:04:001:0626, площею 1,5128 га, для ведення особистого селянського господарства та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 05.03.2015 року праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920980400:04:001:0627, площею 1,5128 га, для ведення особистого селянського господарства. Вважає, що діями відповідачів порушено право [PERSON] на реалізацію права власності на земельну ділянку посвідчену сертифікатом. Також вважає, що спірне рішення є незаконним, оскільки у період з 2010 по 2015 рік сесії Олександрівськові сільської ради Буринського району Сумської області не проводились, кворуму присутніх депутатів необхідного для прийняття рішень не було. На підставі викладеного просив: - визнати незаконним та скасувати рішення 34 сесії 6 скликання Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області від 29.01.2015 «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Олександрівської сільської ради» в частині передачі у власність громадянам України [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5920980400:04:001:0627 площею 1.5128 га у власність для ведення особистого селянського господарства та [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5920980400:04:001:0626 площею 1.5128 га у власність для ведення особистого селянського господарства (пункт 2 та 3); - визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 05.03.2015 Державним реєстратором Буринського районного управління юстиції Кодою Д.О.; - визнати недійсним свідоцтво про право власності, номер: [NUMBER] , видане 05.03.2015 Державним реєстратором Буринського районного управління юстиції Кодою Д.О.; - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер: 19808315 від 05.03.2015 11:28:12, державний реєстратор Кода Д.О., Буринське районне управління юстиції, Сумська обл., номер запису про право власності 8951458, підстава для державної реєстрації свідоцтво про право власності, номер: [NUMBER] , виданий 05.03.2015, видавник: Державний реєстратор, на земельну ділянку з кадастровим номером 5920980400:04:001:0626, площею 1.5128, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сумська обл., Буринський р., с/рада. Олександрівська (на даний час межі Буринської міської ради Конотопського району Сумської області), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 476731759209, за [PERSON] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер: 19810492 від 05.03.2015 11:59:18, державний реєстратор Кода Д.О., Буринське районне управління юстиції, Сумська обл., номер запису про право власності 8952348, підстава для державної реєстрації свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 05.03.2015, видавник: Державний реєстратор, на земельну ділянку з кадастровим номером 5920980400:04:001:0627, площею 1.5128, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сумська обл., Буринський р., с/рада. Олександрівська (на даний час межі Буринської міської ради Конотопського району Сумської області), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 476687159209, за [PERSON] . Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 20.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 06.01.2023 року від відповідача Буринської міської ради надійшов відзив на позов, в якому Буринська міська рада Конотопського району Сумської області не згодна із орієнтовним розміром витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 гри., які заявлені представником позивача адвокатом Міненком С.А. у попередньому (орієнтовному) розрахунку, з наступних підстав. Перш за все оспорювані правовідносини виникли до реорганізації територіальних громад колишнього Буринського району Сумської області та утворення Буринської об`єднаної територіальної громади і остання не причетна до порушення законних прав громадян - позивачів. Крім того, з наданих представником позивача [PERSON] адвокатом Міненко С.А. документів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення позивачем, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, не є обґрунтованими, тобто підтвердженими належним чином доказами. Отже, виходячи із того, що законодавством передбачено надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, яка сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, не є обґрунтованими позивачем в частині погодинної оплати. На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] , яка реалізує свої права через законного представника [PERSON] в особі представника за ордером адвоката Міненко С.А., в частині стягнення з відповідача по справі судових витрат по справі в сумі 15000 грн. 17.01.2023 року від відповідачів - [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про визнання незаконним і скасування рішень, свідоцтв про право власності, державної реєстрації прав власності, в якому вони заявлені вимоги не визнали в повному обсязі виходячи з наступного. В першу чергу зазначать, що вони є добросовісними набувачами земельних ділянок, а тому їхнє право власності є непорушним. По друге, в матеріалах позовної заяви не подано жодного доказу на підтвердження порушення ними прав [PERSON] , що дає їй право буди позивачем у справі та заявляти відповідні вимоги, оскільки: відсутні належні та допустимі докази, що земельна частка (пай), що належить позивачу якимось чином співпадає із земельними ділянками, що належать на прав власності їм; обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки при виділенні в натурі земельної частки (паю) у власність виділяється вільна земельна ділянка, що входила до пайового фонду САПТЗТ «Олександрійське», у разі відсутності такої ділянки - то за рахунок резервного фонду САПТЗТ «Олександрівське», а у разі відсутності резерву - за рахунок земель запасу органу місцевого самоврядування, у відання якого перейшли земельні ділянки після ліквідації САПТЗТ «Олександрівське». Крім того, заперечують щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, які вони не визнають з підстав невизнання позову та з підстав неспівмірності та необґрунтованого завищення їхнього розміру. На підставі викладеного просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 28.02.2023 року поновлено відповідачам [PERSON] та [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися. Позивачка [PERSON] , її законний представник [PERSON] та адвокат Шатілін Г.П. в судове засідання не з`явились та про причини неявки суду не повідомили. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано до суду заяви, в яких вони просять розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги не визнають з підстав зазначених у відзиві. Представник відповідача Буринської міської ради в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 26.06.2014 року [PERSON] , [INFO] , уродженку та мешканку с. Олександрівка Буринського району Сумської області - визнано недієздатною (а.с.54). Також рішенням Буринського районного суду Сумської області від 03.02.2017 року призначено [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] (а.с.55). Крім того, рішенням Буринського районного суду Сумської області від 25.10.2018 року позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області та Буринської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволено повністю. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Олександрівське» розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ №0155324, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №325 (а.с.9-11). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 07.11.2008 року визнано відумерлою спадщину, яка залащилась після померлої особи [PERSON] , який мешкав за адресою [ADDRESS] на земельну частку (пай) для ведення товарного сільгоспвиробництва із розпайованих земель САПТЗТ «Олександрівське», площею 3,03 га ріллі за [NUMBER] в полі по контуру № [NUMBER] та передати її у власність територіальної громади Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.15). Постановою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 27.01.2021 року апеляційну скаргу законного представника недієздатної [PERSON] - [PERSON] задоволено, рішення Буринського районного суду Сумської області від 07.11.2008 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено (а.с.16-18). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1228). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46, ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Згідно з ч. 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно п.17 Розділ Х «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 3 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Згідно ст.5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Частиною 1 статі 11 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що становлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таким чином, [PERSON] , будучи спадкоємицею [PERSON] , до складу спадщини якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Олександрівське», розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0155324, набула право одержати належну її земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 у справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам ,та має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц). від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) , постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішенням 24 сесії 7 скликання Буринської міської ради Сумської області, яка є правонаступником прав та обов`язків Олександрівської сільської ради, від 26.03.2019 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради Сумської області гр. [PERSON] » надано дозвіл гр. [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради Сумської області, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії СЧМ №0155324, площею 4,40 га в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського призначення за рахунок колишнього САПТЗТ «Олександрівське» (а.с.12). На лист [PERSON] щодо надання відомостей по сертифікату на земельну частку (пас) серії СМ №0155324 №325 за номером контуру 449, листом Буринської міської ради від 16.08.2019 №1901 останнього було повідомлено, що даний пай був визнаний безумерлою спадщиною та переданий до земель запасу Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області та з даного паю було сформовано дві земельні ділянки за кадастровими номерами: 1) 5920980400:04:001:0627 площею 1,5128 га; 2) 5920980400:04:001:0626 площею 1,5128 га. В подальшому Олександрівською сільською радою 29.01.2015 було прийнято рішення на 34 сесії 6 скликання «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Олександрівської сільської ради». Даним рішенням сільської ради земельна ділянка за кадастровим номером 5920980400:04:001:0627 площею 1,5128 га була передана у власність [PERSON] , а ділянка за кадастровим номером 5920980400:04:001:0626 площею 1,5128 га передана у власність [PERSON] , котрі проживають в селі Олександрівка, Буринського району Сумської області (а.с.13). Однак, жодних доказів того, що після надання Буринською міською радою [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) останньою або її опікуном було виготовлено таку технічну документацію, однак органом місцевого самоврядування їм було відмовлено у виділенні земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) суду не надано. Доказів звернення позивача до землевпорядної організація для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) матеріали справи також не містять. Відповідно архівної копії, рішенням 34 сесії 6 скликання Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області від 29.01.2015 «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Олександрівської сільської ради» вирішено передати у власність громадянам України для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області земельні ділянки, зокрема: [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5920980400:04:001:0627 площею 1,5128 га у власність для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5920980400:04:001:0626 площею 1,5128 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.20-21). На підставі вказаного рішення сільської ради 05.03.2015 року державним реєстратором Кодою Д.О. видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: [NUMBER], а [PERSON] - індексний номер: [NUMBER] (а.с. 139, 141). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 05.03.2015 року державним реєстратором Кодою Д.О. на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920980400:04:001:0626, площею 1,5128 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.26-27) Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 05.03.2015 року державним реєстратором Кодою Д.О. на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920980400:04:001:0627, площею 1,5128 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.28-29). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підтвердження того, що з належної [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ №0155324 земельної частки (паю) було сформовано саме земельні ділянки кадастровий номер: 5920980400:04:001:0627, площею 1,5128 га, та кадастровий номер: 5920980400:04:001:0626, площею 1,5128 га, які в подальшому були передані у власність відповідачів [PERSON] та [PERSON] , позивачем надано лише вищевказаний лист Буринської міської ради від 16.08.2019 року №1901. Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаної обставини, в тому числі ф технічної документації щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) позивачем суду не надано. При цьому площа земельної частки (паю), яка згідно сертефікату серії СМ №0155324 становить 4,40 га в умовних кадастрових гектарах, суттєво відрізняється від загальної площі земельних ділянок, які були виділені [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, оскільки відомості, зазначені в листі Буринської міської ради від 16.08.2019 року №1901, не підтверджуються жодними іншими доказами у справі, суд приходить до переконання про недостатність даного доказу для встановлення порушення відповідачами права [PERSON] на одержання земельної частки (паю) у натурі (на місцевості). Враховуючи викладене, оскільки позивачем та її законним представником не доведено належними та достатніми доказами порушення, невизнання або оспорювання відповідачами її прав, свобод та інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed