Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У січні 2023 року до Святошинського районного суду м. Києва звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глас-Стор" про захист прав споживачів, про розірвання договору підряду, повернення суми авансу та стягнення пені. Вимогами вказаного позову є стягнення з відповідача на користь позивача авансу по договору підряду №091021 від 09 жовтня 2021 року у сумі 6 000,00 USD (шість тисяч доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 219 411,60 грн. та пеню 93 412,62 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛАС-СТОР» та [PERSON] , укладено договір підряду №091021 від 09 жовтня 2021 року у відповідності з яким виконавець за завданням замовника виготовити, доставити і змонтувати своїми силами і зі своїх матеріалів суцільноскляні конструкції, загальна площа виробів: [ADDRESS] , і здати роботи замовнику в установлений цим договором термін, а замовник зобов`язується прийняти, а також оплатити роботи в порядку і в розмірах, передбачених цим договором. Роботи здійснюються виконавцем відповідно до узгодженого замовником технічного завдання, яке є невід`ємною частиною цього договору. Сторони домовились, що загальна вартість матеріалів і робіт за цим договором складає 261 660,00 грн., що є еквівалентом 9 800 доларів США. На виконання умов договору замовник 09 жовтня 2021 року передав аванс у сумі 6 000,00 доларів США. Виконавцем було проведено заміри для розміщення та виготовлення замовних конструкцій 19 листопада 2021 року. Замовником 26 листопада 2021 року погоджено додаток №1 до договору. Також цього дня виконавець повідомив, що ним розпочаті роботи. Відповідно до умов договору виконавець зобов`язаний був виконати роботу за 41 робочий день, тобто до 24 січня 2022 року. При проведенні монтажних робіт було виявлено, що скляні конструкції мають дефекти, які необхідно переробляти виробником. Працівники замовника 10 лютого 2022 року демонтували скляні конструкції для відправки виробнику для усунення недоліків. У квітні 2022 року виконавець повідомив, що частина конструкцій перероблена, декілька разів Виконавець знов відправляв скляні конструкції на переробку у зв`язку з наявними дефектами. Вже 28 червня 2022 року Виконавець повідомив, що при виготовлені конструкцій у його постачальника/виробника є технологічні складнощі і немає інформації чи будуть ними виготовлені скляні конструкції із необхідним радіусом, що відповідають кресленням. Враховуючи, що сплив досить тривалий час з дати укладення договору, а робота так і не виконана у позивача є обґрунтовані сумніви, що виконавець взагалі спроможний виконати свої зобов`язання за договором. Також не існує та не існувало обставин, які перешкоджають виконанню робіт у встановлений термін, і що не залежать від виконавця і дають йому право на заміну строків, а саме виникнення додаткових, обумовлених даним договором робіт, за бажанням замовника; відсутність будівельної готовності для замірів або під монтаж виробів;обставини непереборної сили. Сторонами договору не підписувався Акт про погодження змінених термінів закінчення робіт. Такі дії відповідача стали передумовою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.74-75). Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.76). Від представника відповідача надійшов відзив по справі у якому останній зазначає, що між ТОВ «ГЛАС-СТОР» та [PERSON] укладено договір підряду №091021 від 09.10.2021 року. Роботи за договором повинні бути розпочаті протягом 3 робочих днів з дати надходження авансу, згідно п.2.2.1., на поточний рахунок відповідача і затвердження технічного завдання. Однак в порушення вимог п.п.1.1.,1.2., 2.1., 2.2., 2.3., договору, відповідач не оплатив аванс, як то передбачають умови договору підписаного сторонами. Зазначені обставини підтверджуються довідкою №4 від 07.02.2023 року виданою ТОВ «ГЛАС-СТОР» та випискою по рахунку ТОВ «ГЛАС-СТОР». З урахуванням наведеного, просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимогах [PERSON] до ТОВ «ГЛАС-СТОР» (а.с. 89-98). 15.02.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій остання зазначає, що на звороті договору підряду №091021 від 09 жовтня 2021 року міститься підпис [PERSON] про отримання 6 000,00 доларів США від позивача. Самим договором визначено, що роботи повинні бути розпочаті протягом 3 робочих днів після дати надходження авансу згідно п.2.2.1. і затвердження технічного завдання. Відповідач не заперечує та не спростовує, що доставив для монтажу скляні конструкції, які виготовлялись на його замовлення. При проведення монтажних робіт було виявлено, що скляні конструкції мають дефекти, які необхідно переробити виробником. Відповідач з посиланням на формальні підстави намагається уникнути цивільної відповідальності. (а.с. 82-84). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛАС-СТОР» та [PERSON] , укладено договір підряду №091021 від 09 жовтня 2021 року у відповідності з яким виконавець за завданням замовника зобов`язався виготовити, доставити і змонтувати своїми силами і зі своїх матеріалів суцільноскляні конструкції, загальна площа виробів: [ADDRESS] , і здати роботи замовнику в установлений цим договором термін, а замовник зобов`язується прийняти, а також оплатити роботи в порядку і в розмірах, передбачених цим договором. ( а.с.13-17). Роботи здійснюються виконавцем відповідно до узгодженого замовником технічного завдання, яке є невід`ємною частиною цього договору. Сторони домовились, що загальна вартість матеріалів і робіт за цим договором складає 261 660,00 грн., що є еквівалентом 9 800 доларів США. На виконання умов договору замовник 09 жовтня 2021 року передав аванс у сумі 6 000,00 доларів США. Виконавцем було проведено заміри для розміщення та виготовлення замовних конструкцій 19 листопада 2021 року. Замовником 26 листопада 2021 року погоджено додаток №1 до договору. Також цього дня виконавець повідомив, що ним розпочаті роботи. Відповідно до умов договору виконавець зобов`язаний був виконати роботу за 41 робочий день, тобто до 24 січня 2022 року. При проведенні монтажних робіт було виявлено, що скляні конструкції мають дефекти, які необхідно переробляти виробником. Працівники замовника 10 лютого 2022 року демонтували скляні конструкції для відправки виробнику для усунення недоліків. У квітні 2022 року виконавець повідомив, що частина конструкцій перероблена, декілька разів Виконавець знов відправляв скляні конструкції на переробку у зв`язку з наявними дефектами. Вже 28 червня 2022 року Виконавець повідомив, що при виготовлені конструкцій у його постачальника/виробника є технологічні складнощі і немає інформації чи будуть ними виготовлені скляні конструкції із необхідним радіусом, що відповідають кресленням. Враховуючи, що сплив досить тривалий час з дати укладення договору, а робота так і не виконана у позивача є обґрунтовані сумніви, що виконавець взагалі спроможний виконати свої зобов`язання за договором. Також не існує та не існувало обставин, які перешкоджають виконанню робіт у встановлений термін, і що не залежать від виконавця і дають йому право на заміну строків, а саме виникнення додаткових, обумовлених даним договором робіт, за бажанням замовника; відсутність будівельної готовності для замірів або під монтаж виробів; обставини непереборної сили. Сторонами договору не підписувався Акт про погодження змінених термінів закінчення робіт. Позивач вважає необхідним скористатися передбаченим чинним законодавством правом відмовитися від договору підряду і вимагає повернення сплаченої за цим договором суми авансу - 6000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 219 411,66 грн. Такі дії відповідача стали передумовою для звернення до суду з даним позовом. Також позивач вважає за необхідне стягнути з виконавця пеню у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних робіт за договором за кожен календарний день прострочення виконання робіт у відповідності до п.8.2 договору. Розрахунок заявленої до стягнення суми пені: Відповідно до п.2.1 загальна вартість матеріалів і робіт за цим договором складає 261 660,00 грн. Кількість календарних днів прострочення виконання робіт з 25 січня 2022 року по 16 січня 2023 року - 357 днів. Пеня 261 660,00 грн./100%*0,001% 357 днів = 93 412,62 грн. Згідно статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору, що передбачено у статті 3 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Судом встановлено, що між сторонами дійсно було укладено відповідний договір підряду №091021 від 09 жовтня 2021 року на виконання виготовлення, доставлення і змонтування своїми силами і зі своїх матеріалів суцільноскляні конструкції та відповідач отримав від позивача аванс у розмірі 6 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою на звороті договору підряду, а також підписом директора ТОВ «ГЛАС-СТОР» [PERSON] (а.с. 18). У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Змістом частин першої та третьої статті 857 ЦК України підтверджено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. Частинами 2 та 3 ст. 849 ЦК України встановлено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, Замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання Підрядником цієї вимоги-відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Частиною 4 ст. 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Отже, частиною другою цієї статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначеної законодавством умови, коли підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. При цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Згідно із ч. 3 ст. 875 ЦК України до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Для правильного вирішення спору, що виник у зв`язку з виконанням договору будівельного підряду необхідно з`ясовувати обставини належного/неналежного виконання як замовником, так і підрядником умов договору підряду, в тому числі і щодо виникнення/не виникнення у замовника права на відмову від договору підряду, яке відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України не є безумовним і пов`язано із діями підрядника (своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим), та чи належним чином воно (право на відмову) реалізовано (постанова Верховного Суду від 21.12.2020 року у справі № 910/14846/19). Аналогічні положення містяться і в частинах першій та другій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, зокрема, передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до Преамбули Закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). Підстави для зміни або розірвання договору визначені положеннями статті 651 ЦК України, відповідно до яких зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до частини другої статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Судом встановлено, що позивач виконав умови Договору щодо оплати вартості робіт шляхом передачі відповідачу 6 000,00 доларів США авансового платежу, проте віповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Однак, при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). Під час розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним виконано роботи в обсязі та у строки, передбачені Договором. Крім того, відповідачем не доведено наявність поважних причин невиконання ним своїх обов`язків по даному договору підряду щодо виконання робіт. З огляду на вищевикладене, вимоги [PERSON] про розірвання Договору підряду на виконання робіт по виготовленню, доставці з змонтуванню своїми силами і зі своїх матеріалів суцільноскляних конструкцій від 09.10.2021 року підлягають задоволенню. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, із чиєї вини це відбулося. Аналогічні правові висновки викладено й у постанові Верховного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17. За таких обставин, у зв`язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не було виконано умови Договору, а саме порушено зобов`язання з виконання робіт, то сплачена позивачем сума авансу (попередньої оплати) за вказаним договором підлягає поверненню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача грошових коштів (авансу) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого авансу за Договором у розмірі 6 000,00 доларів США, що в гривневому еквівалент і по курсу НБУ складає 219 411,66 грн. Згідно приписів ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно частини другої статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. У статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Таким чином, відповідно до п. 8.2 Договору сторони узгодили, у разі порушення термінів виконання робіт, зазначених в п.3.1 цього договору, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості невиконаних робіт за договором за кожен календарний день прострочення виконання робіт. Пеня стягується за весь період прострочення. Кількість календарних днів прострочення виконання робіт з 25 січня 2022 року по 16 січня 2023 року - 357 днів. Пеня 261 660,00 грн./100%*0,001% 357 днів = 93 412,62 грн. Тому суд дійшов висновку, що розмір пені, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає стягненню на користь позивача у сумі 93 412,62 грн. Крім цього, із відповідача на користь держави, у порядку ст. 141 ЦПК підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved