Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її донька [PERSON] , яка разом із своєю донькою [PERSON] проживали разом з нею. Після смерті її доньки онука [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. Її донька з 05.10.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16.01.2012. Її донька з 2009 року не проживала разом із відповідачем через застосування ним фізичної сили, відсутність матеріального забезпечення сім`ї та виховання їх дитини. Батьком її онуки [PERSON] є відповідач, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про її фізичний, духовний розвиток, навчання, не спілкується з дитиною та не бере участі у вирішенні питань харчування та медичного забезпечення дитини. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] на користь особи, яка буде займатися вихованням та утриманням дитини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; та покласти на відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації просила розглянути справу без участі їх представника, повідомила про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Інші учасники справи до суду не з`явились. Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає з бабою [PERSON] з дитинства. Вона навчається у 9 класі гімназії №179. Її баба ходить на її батьківськи збори у школу. Коли вона хворіє, то її лікуванням займається баба [PERSON] . [PERSON] є її батьком, з яким вона останній раз спілкувалася місяць назад. Її батько не надавав їй грошей. Грошима їй допомагала матір її батька. Останній раз вони з батьком бачилися на похороні її матері. Її батько не працює, не має інших дітей. Вважала, що слід позбавити батька [PERSON] батьківських прав відносно неї, оскільки участь батька у її житті обмежується телефонними дзвінками. 16.01.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, витребувано докази, залучено до участі в справі третю особу. 14.02.2023 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження. 20.02.2023 до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.1988. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 05.10.2007 по 16.01.2012, що підтверджується копією рішення від 16.01.2012 по справі №2-746/12. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.04.2008. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , власниками якої на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2000 є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії характеристики від 12.09.2022 №07-16/238 [PERSON] , 2008 року народження, навчається у гімназії №179 міста Києва, вихованням дитини займається баба [PERSON] , батько участі у вихованні доньки не брав. Згідно з копією повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Голосіївського району м. Києва від 13.09.2022 №111 на медичному обслуговуванні у лікаря-педіатра дільничного [PERSON] перебуває неповнолітня [PERSON] , про яку турбується, здійснює необхідний догляд, приводить до лікаря баба [PERSON] , також матір дитини [PERSON] , яка померла [INFO] . Батько [PERSON] за весь час не опікувався проблемами здоров`я дитини. Відповідно до копії заяви (згоди) на відмову від батьківства від 18.08.2022, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грушицькою В.В., [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 17.02.2023 Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації склав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №402/428/16-ц викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. Аналізуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, суд встановив, що відповідач ухилився від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї доньки, матір якої померла. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишаються з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сімейних зв`язків, оскільки відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки, зокрема, взагалі не піклується про розвиток дитини, не створює належних умов для її життя та здоров`я, не спілкується з дитиною, не цікавиться її навчанням, не займається її вихованням, підготовкою до самостійного життя, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, лікуванням, не забезпечує їй доступу до моральних та культурних цінностей. З урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України суд погоджується і приймає висновок Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки цей висновок був зроблений в найкращих інтересах дитини з урахуванням умов її проживання та виховання, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків. Також суд при вирішенні цього спору враховує думку неповнолітньої [PERSON] , яка вважала за доцільне позбавити її батька батьківських прав відносно неї, з огляду на те, що вона досягла того віку і стану розвитку, коли може самостійно висловити свою думку з приводу зазначеного питання, яке стосується її особисто. При цьому суд враховує і письмову заяву відповідача [PERSON] щодо надання згоди на позбавлення його батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , та в свою чергу надана відповідачем згода не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , фактично позбавлена батьківського піклування суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати дитину на опікування Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд відзначає, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свою доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої він є, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду з 23.09.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дитини з урахуванням її віку і стану здоров`я та є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Водночас оскільки позивач, якій надано право на звернення до суду із вказаним позовом, обрала спосіб щодо стягнення аліментів на користь особи, яка буде займатися утримання неповнолітньої дитини - не передбачений діючим законодавством, суд на виконання положень ч. 3 ст. 179 СК України з метою захисту прав дитини позбавленої батьківського піклування вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь неповнолітньої дитини, що в свою чергу буде належним та ефективним способом захисту її порушених прав. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у сумі 992,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 992,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Outcome: partial