Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 10 травня 2016 року Виконкомом Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області (актовий запис № 1). Посилається на те, що перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 10 травня 2016 року шлюб між сторонами був зареєстрований Виконкомом Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області (актовий запис № 1). Сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя, внаслідок чого сторони не можуть знайти спільну мову. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, неодноразово припиняли та намагалися налагодити спільне проживання у шлюбі. З березня 2018 року сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. В даний час позивач проживає разом із спільним малолітнім сином у своїх батьків, а відповідач - за місцем своєї реєстрації. Вважає, що примирення з відповідачем не є можливим, оскільки вона вже створила нову сім`ю. Факт перебування у зареєстрованому шлюбі із відповідачем позивач підтверджує свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 травня 2016 року Виконкомом Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області (актовий запис № 1). Факт народження під час сумісного проживання сторін малолітньої дитини підтверджує копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 12 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції у Чернігівській області. Крім того, на підтвердження позовних вимог позивачем була подана довідка Виконавчого комітету Переяславської міської ради № 222 від 04 квітня 2023 року про склад його сім`ї, з якої вбачається, що їх син [PERSON] зарежєстрований та проживає разом із батьком. 10 квітня 2023 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 17 квітня 2023 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог, вона не заперечує проти розірвання шлюбу, наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі. Крім того, у своїй заяві відповідач підтвердила, що їх спільний малолітній син [PERSON] проживає із позивачем [PERSON] за місцем його реєстрації. Крім того, 17 квітня 2023 року від позивача надійшла заява, відповідно до якої судові витрати по справі він просить залишити за собою. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших (не відповідача) осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 24, 55, 56 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved