Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак не приймає участі у їх вихованні. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідачка не доглядає за дітьми, в будинку антисанітарія, недостатня кількість їжі, безлад, відсутня постільна білизна, одяг брудний та його не достатньо. На неодноразові прохання служби в справах дітей змінити своє ставлення до дітей відповідачка не реагувала, на зайняття не приходила, на роботу не влаштувалась. Відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, від якого народилась донька [PERSON] , яка після розлучення залишилась проживати з матір`ю. Батько [PERSON] виховувати доньку не бажає, не утримує її та не піклується по неї, написав заяву про позбавлення його батьківських прав. В зв`язку з чим органом опіки було прийнято рішення про доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно дітей та стягнення з них аліментів на їх утримання. Ухвалою судді від 20 грудня 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Прилуцьким В.О. та призначено до підготовчого судового засідання. 03 лютого 2023 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовільнити із підстав наведених у позовній заяві. Повідомив суду, що з відповідачкою [PERSON] працівники органу опіки та піклування неодноразово проводили бесіди щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків, однак жодного результату не було. Відповідачка не працевлаштувалась та немає можливості утримувати дітей належним чином, а тому діти були поміщені до патронатних сімей, спеціалізованого будинку дитини, спеціалізованої школи. Повідомив, що [PERSON] не приділяє уваги дітям, не створює їм належні умови для проживання, розвитку та навчання. Вважає, що дітям буде краще в прийомних сім`ях або закладах де створять їм належні умови життя та розвитку, а тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно всіх її шести дітей та стягнути з неї аліменти на їх утримання. Окрім того просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] та стягнути з нього аліменти на її утримання. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила суд дати їй шанс на виправлення та не позбавляти її батьківських прав. Пояснила суду, що вона дійсно наразі не працює, однак чоловік має неофіційний заробіток в розмірі 1200 грн., а тому вони мають змогу утримувати родину. Повідомила, що має намір спілкуватись із дітьми та піклуватись про них. Вважає, що її дітям буде краще саме з нею, а не в патронатних сім`ях чи державних закладах. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він з народження доньки [PERSON] з нею не бачився, не спілкувався та не утримував її. Однак не проти того щоб її передали йому на виховання та щоб вона проживала разом з ним. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення представника позивача, відповідачків, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю семи малолітніх дітей, однак питання про позбавлення батьківських прав, розглядається відносно шести малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10-15). З довідки виданої виконком Балаклеївської сільської ради № 1487 від 15 листопада 2022 року вбачається, що діти відповідачки [PERSON] проживають від неї окремо, а саме: [PERSON] з батьком, [PERSON] знаходиться в Сміялянському дитячому будинку - інтернаті, [PERSON] знаходиться на вихованні у патронатній родині, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знаходяться в КЗ «Черкаський обласний спеціалізований Будинок дитини Черкаської обласної ради» (а.с.23). З листа КЗ «Черкаський обласний спеціалізований будинок дитини» № 419 від 22 червня 2022 року вбачається, що за час перебування дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в державному закладі з 17 травня 2021 року, [PERSON] передала передачу лише один раз, більше життям та здоров`ям дітей не цікавилась, участі у вихованні не приймає (а.с.41). Із копії заяви [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] , вбачається, що онука проживає разом з нею, її син перебуває за кордоном на заробітках та повністю утримує свою доньку. Мати онуки [PERSON] участі у вихованні та утриманні дитини не приймає з народження дитини (а.с.42). З акту обстеження умов проживання від 07 листопада 2022 року вбачається, що в родині [PERSON] немає належних умов для проживання її малолітніх дітей та вона не може дати їм належний догляд та виховання (а.с.50). З заяв [PERSON] та [PERSON] від 07 листопада 2022 року вбачається, що вони просять позбавити їх батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , оскільки не мають наміру забирати її з патронатної родини (а.с.56,57,58). Служба у справах дітей виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради надала висновок № 01-19/205 від 08 листопада 2022 року про доцільність позбавлення [PERSON] відносно її шістьох малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відносно доньки [PERSON] , батківських прав (а.с.71-74). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 3 і 4 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30, березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на надання доказів, які б підтверджували факт піклування про дітей, створення для них належних умов для життя, навчання та виховання, до суду не надали. Суд враховує також той факт, що діти перебували у спеціалізованому державному закладі за заявами матері із травня 2021 року, до суду позивач звернувся 22 листопада 2022 року. Тобто у відповідачки було досить часу для виправлення, влаштування на роботу, проведення ремонтних робіт та виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей. Однак цим часом відповідачка не скористалась та жодних дій на покращення умов утримання дітей не вчинила, що свідчить про її не бажння виконувати належним чином свої батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] з народження доньки [PERSON] про неї не дбає, не утримує та не спілкується. З моменту звернення позивача з даним позовом до суду, жодних дій для утримання, спілкування та проживання з дитиною не вчинив. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов`язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.2, ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст.193 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз`яснень, встановлено, що мати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] відповідачка по справі [PERSON] без поважної причини не виявляє щодо дітей батьківського піклування. Відповідачка ухилилась від виконання своїх обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до внутрішнього світу кожної дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідачки від виховання дітей, що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. Відповідач по справі [PERSON] також не здійснює догляд за своєю донькою [PERSON] , не утримує її, не надає коштів на харчування, лікування, одяг та всі інші необхідні дял дитини речі, що свідчить про не бажання ним утримувати дитину та нехтування батьківськими обов`язками. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення. Окрім того, оскільки мати матеріальної допомоги на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] добровільно не надає, тому вимога про стягнення з неї аліментів на утримання дітей також підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути на користь закладу, в якому будуть перебувати діти чи на користь особи, на утриманні якої в подальшому вони будуть знаходитись, аліменти на утримання в розмірі 1/3 частини всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2022 року і до повноліття старшої дитини. Окрім того з відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , слід стягнути на користь закладу, в якому будуть перебувати діти чи на користь особи, на утриманні якої в подальшому вони будуть знаходитись, аліменти на утримання в розмірі 1/3 частини всих видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2022 року і до повноліття дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 22 листопада 2022 року, а тому з відповідачів підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві ставиться дві вимоги немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів) то з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. - за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 2481 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів, що в сумі складає 4962 грн.

Outcome: approved