Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогою до відповідачів Акціонерного товариства «Українська залізниця», [PERSON] про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 05 грудня 2019 року о 12.25 по бул. Дружби Народів, буд. 35 [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Isuzu CXZ51K» д.н.з. [NUMBER] порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, а саме: не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] , який від удару здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Aydi», а останній здійснив зіткнення з транспортним засобом «КАМАЗ», в зв`язку з чим транспортний засіб «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження, а власнику [PERSON] були завдані матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована в ПрАТ CK "Українська Страхова Група" за полісом обов`язкового страхування № АО4456110, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000 грн. ПрАТ CK "Українська Страхова Група" здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. Позивачем було фактично понесені витрати на здійснення відновлювального ремонту у розмірі 724 125,25, що підтверджується Актом надання послуг №15 від 26.02.2020. Відповідач [PERSON] під час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця» та виконував покладені на нього трудові обов`язки. Враховуючи вищевказане, позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і здійсненою страховою виплатою у розмірі 624 125,25 грн., а також моральну шкоду у розмірі 6 000 грн., мотивуючи тим, що позивач протягом тривалого часу зазнавав багатьох ускладнень, порушень звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою та ремонтом транспортного засобу. Відповідач [PERSON] скористався правом подачі відзиву, в якому зазначає, що дійсно перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», однак не погоджується з розміром відшкодування збитків, вказаних позивачем, оскільки збитки, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу мають відшкодовуватись з урахуванням фізичного зносу автомобіля та підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент виконання робіт. Для відновлення пошкодженого транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкодженні, на нові, страховик за договором страхування відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Щодо відшкодування моральної шкоди, вважає, що позивачем не отримано жодних тілесних ушкоджень, до медичного закладу не звертався, не надано доказів про втрату працездатності, тому розмір моральної шкоди позивачем не доведений та не підлягає стягненню. Представником відповідача АТ «Українська залізниця» - адвокатом Мерженко Т.П. також подано відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову за відсутності обґрунтованих доказів, мотивуючи тим, що рахунок, акт наданих послуг та прибутковий ордер про сплату коштів, які містяться в матеріалах справи, не є належним доказом підтвердження збитків, їх обґрунтування визначається сумою за наявності автотоварознавчої або транспортно-товарознавчої експертизи. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 16.12.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 25.01.2021 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження, витребувано в Головного управління державної податкової служби у м. Києві інформацію щодо працевлаштування та отримані доходи [PERSON] , за період з 01.06.2019 по 01.01.2020. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 20.10.2021 за клопотанням представника відповідача АТ «Укрзалізниця» призначено автотоварознавчу та автотехнічну експертизу, зобов`язано ПрАТ «СК Українську страхову групу» надати у розпорядження експерта страхову справу. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 13.09.2022 провадження по справі поновлено. Представник позивача - адвокат Конюшко Д.Б. в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. В подальшому надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Калюжна Л.Є. в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві. Представник відповідача АТ «Українька залізниця» - адвокат Мерженко Т.П. в судових засіданнях заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в задоволенні у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. (ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до вимог ст.ст.12-13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступне. 05 грудня 2019 року о 12.25 по бул. Дружби Народів, буд.35, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Isuzu CXZ51K» д.н.з. [NUMBER] , порушив п.п.12.1,13.1 ПДР України, а саме: не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості, безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] , який від удару здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Aydi», а останній здійснив зіткнення з транспортним засобом «КАМАЗ», у зв`язку з чим транспортний засіб «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпПА закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. За змістом ч.1 ст.38 КУпАП закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення, спливу встановленого законом строку. Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, з огляду на викладене, вина відповідача у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу ОСЦПВВНТЗ №АО 4456110. Відповідно до Полісу, страхова сума за заподіяння шкоди майну становить 100 000 грн. на одного потерпілого. На підтвердження розміру матеріального збитку позивач надав суду Рахунок-фактуру № 20 від 26.02.2020 та Акт з надання послуг № 15 від 26.02.2020, згідно з яким вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження (із зазначенням вартості виконання ремонтних робіт та вартості запчастин (матеріалів) складає 724 125,25 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №12 від 26.02.2020 позивачем проведено оплату відповідних робіт у сумі 724 125, 25 грн. Однак, суд не приймає до уваги надану позивачем рахунок-фактуру від 26.02.2020 №20 з огляду на таке. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 ( надалі по тексту Методика) методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Згідно п. 1.4 Методики, методика застосовується з метою: визначення ринкової вартості КТЗ, їх складників у разі відчуження; визначення стартової ціни КТЗ для їх продажу на аукціоні чи за конкурсом; визначення вартості КТЗ як об`єкта застави; визначення вартості КТЗ у складі майна фізичних осіб для його декларування; визначення вартості КТЗ для страхування фізичними та юридичними особами; визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок; визначення вартості арештованих, конфіскованих або визнаних безхазяйними КТЗ, їх складників у разі вимушеного їх продажу; визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України; визначення вартості відокремленого КТЗ в складі основних засобів юридичних осіб; в інших випадках у разі визначення вартості відокремленого КТЗ для встановлення розміру обов`язкових платежів до бюджету. Згідно з пунктом 2.4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: - вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; - сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови що вартість ремонту менша вартості ТЗ. Згідно наданої позивачем Рахунка-фактури №20 від 26.02.2020, складеного ФОП [PERSON] визначено, що вартість завданого власнику автомобіля «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП складає 724 125,25 грн., при цьому не враховано коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля. ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» при відшкодуванні збитків, попередньо провела оцінку збитків майна, результатом якого слугували калькуляційні розрахунки, з яких вбачається, що загальний розмір збитків сягнув 153 905,42 грн., але враховуючи коефіцієнт фізичного зносу запчастин, що складає 70 %, загальна сума після вирахувань склала 100 312,78 грн. З метою отримання матеріальних збитків внаслідок ДТП, позивач звернувся із заявами до ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» про здійснення страхового відшкодування, яке в свою чергу здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. Як встановлено в ході розгляду справи та не оспорювалося сторонами, позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. (в межах ліміту) ПрАТ «СК «Українська Страхова Група». Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем АТ «Українська залізниця», про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, якій і належить вказаний автомобіль, що не оспорювалось відповідачем. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З висновку за результатами проведення судової автотоварознавчої, автотехнічної експертизи від 12.08.2022, який суд приймає в якості належного доказу, вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження цього транспортного засобу при ДТП , яка відбулася 05.12.2019, дорівнювала 212 860,61 грн, в тому числі ПДВ. Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу - «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] дорівнював 0,7. Ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] на дату складання ремонтної калькуляції 06.12.2019 ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» дорівнювала 731 574,80 грн. в тому числі ПДВ. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП,яка відбулася 05.12.2019 дорівнювала 564 153,71 грн. в тому числі ПДВ. Розмір втрати товарної вартості транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП , яка відбулася 05.12.2019, дорівнював "0". Оскільки автомобіль «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] знаходиться у видозміненому стані, визначити повний перелік утворених на ньому пошкоджень, внаслідок ДТП, в рамках даного дослідження не є можливим. Запчастини транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. [NUMBER] пошкодженні внаслідок ДТП і потребують заміни і які підлягають ремонту наведені в ремонтній калькуляції №34582-21Т, що є невід`ємною частиною до даного висновку. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Конюшко Д.Б. надано додаткові пояснення по справі, в яких останній просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки висновок експертів від 12.08.2022 не тільки не суперечить, а і підтверджує необхідність придбання конкретних деталей та здійснення ремонтних робіт саме в тому обсязі, який наведено у Рахунку-фактурі №20 від 26.02.2020, однак при проведені експертизи завжди беруться середні по регіону ціни на запасні деталі та середня вартість і кількість годино-робіт, а тому кінцева вартість ремонту може відрізнятися від тієї суми, яка зазначена у висновку експерта. Представником відповідача АТ «Українська залізниця» - адвокатом Мерженко Т.П. надано заперечення на додаткові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову, оскільки встановити об`єктивні пошкодження, які були завдані саме неправомірними діями відповідача [PERSON] - 05.12.2019 станом на сьогодні неможливо у зв`язку із діями позивача стосовно ремонту КТЗ; страховик, провівши безпосередній огляд пошкодженого КТЗ, дійшов висновку про пошкодження 45 деталей, заміна яких коштувала 100 321,78 грн., що позивачем не оспорювалось; у зв`язку із неможливістю встановлення пошкоджень, які виникли через неправомірні дії відповідача [PERSON] недоведеними є та обставина , що ремонт, який був проведений позивачем 26.02.2020 в повному об`ємі був спричинений неправомірними діями відповідача, що вказує на необґрунтованість суми, яку просить стягнути позивач. Відповідно до ч.1 ст.15 та п.п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1,2 ст.1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь позивача підлягає стягненню матеріальний збиток в розмірі 464 153,71 грн. (вартість матеріального збитку відповідно до висновку судової експертизи 564 153,71 грн. - 100 000 грн. страхового відшкодування страховиком відповідача). При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини першої, пунктів 1,3 частини другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того відповідно роз`яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дана вимога позовної заяви задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивачем не додано жодних доказів які б свідчили, що останній зазнав душевних страждань, внаслідок ДТП. Згідно ст.141 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір в розмірі 4 641,53 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial