Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У червні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач просила розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, шлюб фактично розпався. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що провадження у справі було відкрито всупереч ст. 100 ч.2 СК України, оскільки позов було пред`явлено протягом одного року після народження спільної дитини сторін - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач є громадянином США, за паспортом якого є [PERSON] , останнім місцем проживання сторін є США, позивач не проживає на території України, діти сторін народились за межами України, 05.06.2020 р. сторони уклали шлюб у штаті Флорида США, а тому вказана справа є з іноземним елементом та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити. Представник відповідача не з`явилась, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, подала клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою судді від 10.04.2023 р. залишено без задоволення. Враховуючи те, що стороні відповідача була відома дата та час судового засідання, беручи до уваги те, що позиція відповідача було висловлена у відзиві на позов, а справа перебуває в провадженні судді Осаулова А.А. з 16.06.2022 р., суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача. При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім цього, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 р. у справі №361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 08.09.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 12.04.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача від 11.04.2023 року про закриття провадження у цивільній справі №761/10595/22. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.11.2019 р. у Печерському районному в місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м.Києві було укладено шлюб між [PERSON] (громадянкою України) та [PERSON] (громадянином України), актовий запис №3088 від 11.12.2019 року. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . Сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Отже, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, потрібно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі - 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved