Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

у січні 2023 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовним вимогами, просить суд визнаити імсце проживання дитини разом з матір`ю; визначити наступні способи участі [PERSON] , [INFO] у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] : - кожної неділі з 11 год. 00 хв. До 14 год. 00 хв. або в інший день тижня за погодженням з матір`ю (за обов`язкової присутності матері дитини); - інші зустрічі за попереднім погодженням з [PERSON] ( з нею або без її присутності). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , після чого на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва вказаний шлюб було розірвано, дочка проживає разом матір`ю, перебуває на її утриманні, при цьому з початку окремого проживання [PERSON] всього кілька разів бачився із дитиною, зрідка спілкувався по телефону її утриманні, вихованні та житті участі фактично не бере, у зв`язку із чим 26.12.2022 Святошинським судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] стягнено аліменти на утримання дитини, проте до теперішнього часу належним чином так і не було вирішено питання щодо місця проживання дитини, внаслідок чого позивач просить щоб дитина проживала разом із нею, оскілки вона постійно слідкує за дочкою, за її станом здоров`я, її розвитком, виховує та піклується про неї, а також у них встановлений психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2023 відкрито провадження по справі (а.с. 49). 07.02.2023 ухвалою судді постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 108). 01.02.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якій просив в позовних вимогах відмовити з підстав того, що твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки дитина залишилася проживати разом з матір`ю за спільною згодою, а позивач у свою чергу перешкоджає відповідачу з 31.10.2022 побаченням з донькою і не дозволяє спілкуватися з нею, при цьому засіб маніпуляції використовує дитину, з цього приводу була зареєстрована заява від 20.11.2022 №45139 у Голосіївському УП ГУ НА у м. Києві, внаслідок чого позивач порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь обоє батьків, а також поивач порушує права відповідача, як батька, що передбачені ст.ст. 141, 153, 157 СК України, а саме право на особисте спілкування з донькою (а.с. 56-60). 06.02.2023 від позивача по справі надійшла відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідач фактично погоджується із позовними вимогами, вказуючи, що він не проти аби дитина проживала разом із матір`ю але без визначення місця проживання, проте не відповідає дійсності той факт, що позивач перешкоджає відповідачу спілкуватися з дочкою, при цьому як зазначив представник позивач у відзиві, позивач не може примушувати дочку спілкуватися із батьком, коли дитина не виявляє бажання, а відповідач почав брати участь в утриманні дитини лише після того, як позивач подала до виконавчої служби судовий наказ про стягнення аліментів, оскільки він добровільно утримувати дитину відмовлявся, також відповідач заперечує будь-яке насилля щодо позивач і дитини, так як за результатами оглядів психологів у них обох є виражена тривожність та прояви стресу внаслідок проживання разом з відповідачем (а.с. 98-100). 13.02.2023 від відповідача надійшли заперечення щодо відповіді на відзив в яких зазначив, що не погоджується із викладеними твердженнями позивача, зазначаючи, що копії скріншотів, які було надано у додатку у відповіді до відзиву містять ознаки коригування з боку позивача, тому такі докази є неналежними, також відповідач зазначає, що він систематично брав участь у матеріальному забезпеченні дитини , тобто до видачі судового наказу, а інформація стосовно того, що у неї з дитиною наявні психологічні травми, внаслідок проживання з відповідачем не відповідають дійсності, оскільки це її особисті твердження у яких відсутній причинний зв`язок, на підставі чого просив зазначити, що він зацікавлений в тому, щоб його дочка отримувала все необхідне для духовного розвитку та розвитку її особистості (а.с. 113-115). Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 19.04.2023 від позивача надійшла заява про слухання справи без її участі, та просила задовольнити позовні вимоги з урахуванням висновку ООП (а.с. 142). Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 135). Третя особа Голосіївська РДА у м. Києві ССД та сім`ї у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 17.04.2023 від неї надійшло клопотання в якому просила розгялд справи проводити без участі представника (а.с. 136). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04.10.2014 між сторонами укладений шлюб, який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.12.2022 розірвано (а.с. 13, 14). У вказаному шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] (а.с. 15). 26.12.2022 Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). [PERSON] згідно довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №131 від 27.12.2022 виховання та проживання з дитиною (невпонолітньою) не виявлено (а.с. 27). Згідно довідки №470648 від 26.12.2022 КМНК «Соціотерапія» [PERSON] під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 28). Згідно висновку дитячого медичного центру «Педіатрія» від 12.12.2022 [PERSON] має сильні страхи, важко відпускає маму. Зі слів мами, поки проживали разом у повному складі сім`ї, дівчинка мала прояви тривоги:скрегіт зубамии та гризла нігті (а.с. 29). Як вбачається із характеристики від 08.12.2022 №44 [PERSON] доброзичлива та охайна, вихованням дитини займається мама, мама відвідує батьківські збори та дитячі заходи, батько [PERSON] за час перебування дитини у закладі до дошкільної освіти не з`являвся, розвитком не цікавився та не був присутнім на батьківських зборах (а.с. 30). Згідно довідки від 21.12.2021 0520-1743 №58 від 13.12.2022 малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дитина спостерігається та задекларована у лікаря педіатра [PERSON] з 27.05.2022 (а.с. 35). Також позивач 31.10.2022 зверталася до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявою в якій просила перевірити правильність зберіання зброї її чоловіка [PERSON] , яку він зберігає за адресою: [ADDRESS] , у легко доступному місці (а.с. 36). Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] виділено окреме спальне місце. Наявні шафа для одягу, комод та дитячий стіл. Наявні дитячі речі, одяг, іграшки відповідного віку, статі та сезону, а тому умови для проживання та виховання створені належним чином (а.с. 102). Відповідачем у свою чергу надано копії квитанцій, згідно яких він сплачує кошти на утримання дитини у вигляді аліментів (а.с. 64-67). Також відповідач звертався із заявою від 11.01.2023 до ССД та сім`ї в якій просив встановити йому графік зустрічей з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] (а.с. 70). Окрім цього, 20.11.2022 [PERSON] звертався із заявою-скаргою до ГУ НП у м. Києві Голосіївське управління поліції стосовно застосування впливу до його дружини [PERSON] , оскільки остання перешкоджала бачитися йому із донькою (а.с. 75-77). Згідно висновку від 13.04.2023 №100-4020 Голосіївської РДА у м. Києві ССД та сім`ї, визнано за доцільно визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , а також визначено наступні способи участі [PERSON] , [INFO] у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] : - кожної неділі з 11 год. 00 хв. До 14 год. 00 хв. або в інший день тижня за погодженням з матір`ю (за обов`язкової присутності матері дитини); - інші зустрічі за попереднім погодженням з [PERSON] ( з нею або без її присутності) (а.с. 137-140). Частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що дитина повиннп проживати разом з матір`ю з метою захисту прав та інтересів. Суд вважає, що встановлення саме такого порядку проживання буде повністю відповідати інтересам дитини а також не буде порушувати права батьків щодо виховання та спілкування з дитиною. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище, враховуючи висновок Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА у м. Києві від 13.04.2023 №100-4020. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2147 грн 20 коп. (Дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved