Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на її утримання під час вагітності, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення народженою дитиною трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не складається, тому вже більше двох місяців вони проживають окремо. Їхня сім`я фактично розпалась, відповідач перестав з нею спілкуватись. Їхній син залишився проживати з нею та практично перебуває на її утриманні, оскільки відповідач з часу окремого проживання не надає коштів на утримання дитини. Для забезпечення дитині належного і комфортного проживання вона витрачає всі свої кошти. Кошти потрібні на одяг для сина, його харчування, лікування. Дитина швидко росте, а тому витрати на його утримання лише збільшуються. Однак, відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, хоча є фізично здоровим, має регулярний дохід, аліментів нікому не сплачує. Окрім цього, вона вагітна та перебуває на обліку в КНП «Долинська багатопрофільна лікарня». Сімейним законодавством передбачено її право на утримання чоловіком - батьком вагітної дружини, а також дружини з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років. Проте, з часу залишення сім`ї відповідач припинив надавати будь - яку допомогу на її утримання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначивши, що згідний сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі. ІІ. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 08.03.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Матеріалами справи встановлено що сторони по справі перебувають у шлюбі, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.02.2017 (а.с. 5). Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.05.2017 (а.с. 9) у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Позивачка [PERSON] на даний час перебуває у стані вагітності (27-28 тиждень), що підтверджується довідкою центральної ЛКК №44/1 від 03.03.2023 КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» ДМР (а.с. 6). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні малолітнього сина та сплати аліментів на дружину під час вагітності. ІV. Оцінка суду: заслухавши сторін, вивчивши зміст позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами, передбаченими ст. 180-184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, поняття «мінімум» визначає крайню межу, а ч. 2 ст. 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18. Суд вважає доведеними доводи позивачки [PERSON] про те, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні дитини всім необхідним, однак не робить цього, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, визначивши їх у частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, визнання даної позовної вимоги відповідачем та приходить переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. Позивачкою [PERSON] також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти, на її утримання під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьох років, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч. 2 ст. 75 СК України). Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії та незалежності надання утримання від доходу дружини. Як передбачено ч. 1 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 Сімейного кодексу України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачає умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право вагітної дружини, матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що вагітна дружина чи дружина з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить вагітній дружині та/або матері незалежно від цієї обставини. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час перебуває на 27-28 тижні вагітності, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги чоловіка - відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] будь - яких заперечень про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу, в судовому засіданні не висловив, навпаки погодився сплачувати аліменти в такому розмірі. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, фізично здоровий. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності та, враховуючи той факт, що відповідач не довів та не обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти на утримання дружини, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, яка перебуває у стані вагітності, можливостей відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України, аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Отже, враховуючи норми ч. 5 ст. 84 та ч. 1 ст. 79 СК України, стягнення аліментів слід розпочати від дня подання позовної заяви, проводити під час вагітності позивачки [PERSON] і до досягнення народженою дитиною трьох років. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат: беручи до уваги те, що позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 2 147,20 грн (по 1 073,60 грн за кожну позовну вимогу), від попередньої сплати якого позивачка звільнена. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 75, 79, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України, ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved