Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся в.о. генерального директора КП "Рівненський обласний центр психічного здоров"я населення" Рівненської обласної ради Ю.Черняк із заявою, в якій просить винести рішення, яким задоволити заяву КП "Рівненський обласний центр психічного здоров"я населення" про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] в психіатричний стаціонар КП "Рівненський обласний центр психічного здоров"я населення" для надання психіатричної допомоги. Заява обгрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , поступив ургентно у супроводі брата-опікуна в комунальне підприємство „Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення, у зв`язку з неадекватною поведінкою вдома. Згідно огляду лікарів-психіатрів комунального підприємства „Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення від 20.04.2023 р. є достатні підстави вважати, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, через який він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього. Зі слів брата-опікуна змінився в поведінці два тижні тому, коли його ледь не збила машина. Почав робити дивні вчинки: розмальовувати банківські картки, псувати документи і власні речі. Почав знову скаржитись на здоров`я, висловлювати думку, що «уколи не допомагають». Інколи проявляє агресію до власних рідних. Критика до свого стану відсутня. Згідно рішення Рівненського міського суду від 20.02.2019 року визнаний недієздатним, брат [PERSON] призначений його опікуном. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, через який він виявляє реальні наміри вчинити дії небезпечні для себе. У зв`язку з тим, що лікування можливе лише в стаціонарних умовах та згідно рішення Конституційного Суду України, потребує госпіталізації в заклад з надання психіатричної допомоги, а саме Комунальне підприємство «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення». В судовому засіданні представник [PERSON] та лікар-психіатр Лубенець Е.В. підтримали заяву, просили задоволити. Зазначили, що при огляді 20.04.2023 року встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, через який він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього. Оскільки його лікування можливе лише в стаціонарних умовах, виникла необхідність госпіталізації в заклад з надання психіатричної допомоги. Заінтересована особа [PERSON] підтримав заяву та вважає, що на даний час його братові [PERSON] необхідне надання психіатричної допомоги в стаціонарі КП "Рівненський обласний центр психічного здоров"я населення" у зв"язку з погіршенням його психічного стану здоров"я. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву КП „Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] поступив ургентно у супроводі брата-опікуна в комунальне підприємство „Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення, у зв`язку з неадекватною поведінкою вдома. Згідно огляду лікарів-психіатрів комунального підприємства „Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення від 20.04.2023 р. [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, через який він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього. У зв"язку із тим, що [PERSON] недієздатний і його лікування можливе лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Як встановлено судом із копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2019 року [PERSON] , [INFO] , визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку та призначено [PERSON] його опікуном. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Конституційний Суд України прийняв рішення у справі №1-170/2018 (1114/18) за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень шостого речення частини першої статті 13 Закону України Про психіатричну допомогу . Конституційним Судом України було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення шостого речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III зі змінами, якими передбачено, що особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. В статтях 339 та 340 ЦПК України законодавець закріпив, що за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» закріплені підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку. Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи вказані правові норми, суд звертає увагу, що на даний час представник закладу з надання психіатричної допомоги може звернутися із заявою про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заявою про продовження такої госпіталізації. Тобто, діюче законодавство передбачає розгляд судом лише справ про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією недієздатної особи, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, до закладу з надання психіатричної допомоги чинним законодавством не визначено. Однак, суд враховує, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 20.12.2018 у справі №1-170/2018 (1114/18) підтвердив юридичну позицію, викладену ним у Рішенні від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, та встановив такий порядок виконання цього Рішення: до законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією недієздатної особи, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, до закладу з надання психіатричної допомоги така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, зважаючи на відсутність механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією недієздатної особи, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, до закладу з надання психіатричної допомоги, та необхідність надання [PERSON] психіатричної допомоги, суд доходить висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved