Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

26.08.2022 року представник [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24.06.2022 року у справі 534/253/22 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення трьох процентів річних від прострочення суми за час прострочення за кредитним договором. 08.09.2022 року ухвалою суду було прийнято вищевказану заяву до розгляду. 12.09.2022 року ухвалою суд заяву [PERSON] представника [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано вищевказане заочне рішення та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 26.09.2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому мотивує тим, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 22.09.2010 року у справі №2-878/10 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 615 к-ф від 04.07.2008 року у сумі 26\~595,22 доларів США. Також відповідач звертає увагу суду на те , що відповідно до вищевказаного рішення заборгованість з відповідача була стягнута достроково у повній сумі, а строк виконання вищевказаного договору був змінений позивачем згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вищенаведеного відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у стягненні всіх сум заборгованості оскільки вважає, що у позивача спливли строки позовної давності. 21.10.2022 року до надійшла відповідь на відзив на позовну заяву Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення трьох процентів річних від прострочення суми за час прострочення за кредитним договором. У вищевказані відповіді позивач свої позовні вимоги підтримав та просив суд долучити на підтвердження нарахованої суми заборгованості виписки з рахунків, що відкриті у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на ім`я відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, дійшов до висновку про відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення трьох процентів річних від прострочення суми за час прострочення за кредитним договором з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2015 року ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області у справі № 534/1711/15-ц було задоволено подання ВДВС Комсомольського міського управління юстиції про видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника [PERSON] , у зв`язку з втратою при повернені стягувачу. 16.06.2016 року ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області у справі № 534/1019/16-ц виходячи з вищезазначених обставин було ухвалено рішення про видачу дублікату виконавчого листа, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області у справі № 2-878/10 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 26595,22 доларів США та судових витрат в сумі 606,66 грн. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.12.2020 року у справі № 2-878/10 провадження 6/534/28/20 прийнято рішення про відмову у поновлені строку на пред`явлення виконавчого листа та видачі дублікату. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.09.2021 року у справі № 2-878/10 відмовлено у заяві ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про видачу виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення. Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про видачу виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення залишено без задоволення. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ст.\~6\~«Конвенції з\~прав людини\~та основоположних\~свобод» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. У постанові ВСУ від 16.04.2014 року у справі № 6-24цс14 зазначено «Позовна давність відповідно до ч.\~1\~ст.\~260\~ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~254\~ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~ Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. \~ \~ \~ \~ Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. \~ \~ \~ \~ Після переривання перебіг позовної давності починається заново. \~ \~ \~ \~ Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У постанові ВСУ\~від 06.03.2019\~року у\~справі №\~757/44680/15-ц вирішуючи питання про застосування строків позовної давності відповідно, ч.\~1\~ст.\~ 267,\~ч.\~1\~ст.\~509,\~ст.\~625\~ЦК України зазначено, що: - натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; - конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; - кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Постановою ВСУ\~від 03.04.2019\~року у\~справі №\~756/9094/15-ц зазначено Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), вказав, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми (рішення Європейського суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» («Stubbings and Others v. the United Kingdom»). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.\~1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~ \~ \~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~ Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд дійшов до висновку, що позивач не спростував доводи позивача.

Outcome: dismissed