Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

21.11.2022 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Київ з позовом до [PERSON] про стягнення сплачених комунальних платежів. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 72,9 кв. м., житловою площею 42,6 кв. м. Частка позивача становить , а відповідача . Дані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Витрати по утриманню вказаного майна, у тому числі в частині оплати надані житлово-комунальні послуги, здійснює лише позивач. Відповідач участі в утриманні цього майна не бере. Зокрема за період з 2019 по жовтень 2022 року (включно) позивачем сплачено: за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі - 38 994,06 грн.; за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, вивезення побутових відходів в розмірі - 26 990,97 грн. Дані обставини підтверджуються довідкою про нарахування та сплати по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), Актами звірки взаєморозрахунків за послуги з централізованого опалення, та централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2019 по 30.09.2022, банківськими виписками по картковому рахунку позивача. Отже загалом за період з 2019 по жовтень 2022 року позивачем понесені витрати на оплату житлово-комунальних послуг по об`єкту: квартира [ADDRESS] в загальній сумі 65 985,03 грн. Враховуючи викладене просила стягнути з відповідача витрати з оплати житлово-комунальних послуг та супутні витрати із утримання спільної квартири в розмірі 16 496,25 грн. та судові витрати. Згідно правил ч.6 ст.19ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 28.11.2022 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причин не явки суду не повідомила, в той же час на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні їх відмовити, вважає їх необгрунтованими, не підкріплені належними та допустимими доказами та такими що не підлягає задоволенню. Суд, заслухавши сторону, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов таких висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 72,9 кв. м., житловою площею 42,6 кв. м. Частка позивача становить , а відповідача . Дані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Витрати по утриманню вказаного майна, у тому числі в частині оплати надані житлово-комунальні послуги, здійснює позивач. Відповідач участі в утриманні цього майна не бере. Зокрема за період з 2019 по жовтень 2022 року (включно) позивачем сплачено: за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі - 38 994,06 грн.; за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, вивезення побутових відходів в розмірі - 26 990,97 грн. Дані обставини підтверджуються довідкою про нарахування та сплати по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), Актами звірки взаєморозрахунків за послуги з централізованого опалення, та централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2019 по 30.09.2022, банківськими виписками по картковому рахунку позивача. Отже загалом за період з 2019 по жовтень 2022 року позивачем понесені витрати на оплату житлово-комунальних послуг по об`єкту: квартира [ADDRESS] в загальній сумі 65 985,03 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання умов вимоги позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Відповідно дост. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 4ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Правовідносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, а самеЗаконом України «Про житлово-комунальні послуги» Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг належатькомунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно дост. 322 ЦК Українивласник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч.ч. 1, 2ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно дост. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Виходячи зі змісту даних норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. На підставіст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені та документально підтвердженні судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved