Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Фастівської міської ради(далі - відповідач), в якому просила визнати за нею право власності на незакінчений будівництвом (23% готовності) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який за життя заповіт не склав. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої увійшло незавершене будівництво, а саме, житловий будинок готовністю 23% за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у подальшому отримано відмову у видачі свідоцтва на зазначене майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Так, померлий не зареєстрував за собою право власності на спірне майно, що змішує позивача звернутися до суду для визнання права власності на незавершений об`єкт будівництва в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні(ч. 1 ст. 211 ЦК України). Ухвалою суду від 24 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано належним чином звірені копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] 21.03.2023 року надійшли витребувані судом документи. Ухвалою суду від 31.03.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що12. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). 03.02.2022 року до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишової О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка звернулась [PERSON] , [INFO] . Син померлого [PERSON] , [INFO] звернувся до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишової О.А. із заявою від 03.02.2022 про відмову від спадкових прав на користь [PERSON] . Дочка померлого [PERSON] , [INFO] була повідомлена про відкриття спадковою справи, але із заявою про прийняття спадщини у встановлений строк не звернулась. Постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишової О.А. від 31.01.2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок готовністю 23%, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Підставою для відмови стала відсутність правовстановлюючих документів та документів, що підтверджують факт державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок (а.с. 17-19). За відсутності можливості оформити спадкові права, позивач звернулась до суду з даним позовом. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської Ради народних депутатів Київської області від 27.10.1986 року №258 [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в [ADDRESS] , площею 600 кв.м. для будівництва будинку за проектом №КО-4К-М8 жилою площею 55,5 кв.м., загальною площею 97,89 кв.м. (а.с. 22). 30.10.1986 року між Фастівською міською Радою народних депутатів та [PERSON] укладено Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. 29.11.1986 року даний договір посвідчено державним нотаріусом Фастівської міської нотаріальної контори Новохатньою Т.П. та зареєстровано в реєстрі за № 3828. 30.11.1986 року договір зареєстровано у Фастівському МБТІ (а.с. 23-24). 23.12.1986 року Обласним відділом у справах будівництва та архітектури виготовлено план забудови земельної ділянки [ADDRESS] (а.с. 26). Рішенням виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 09.01.1990 року [PERSON] продовжено строк договору на забудову житлового будинку по [ADDRESS] на 1 рік до січня 1991 року (а.с. 27). У матеріалах справи наявний технічний паспорт на незавершений об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , готовність 23%, який виготовлено на замовлення [PERSON] (а.с. 12-16). Як вбачається із Типового договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 30.10.1986 року, по завершенню будівництва на земельній ділянці житловий будинок та інші споруди вводяться в експлуатацію після прийняття державною приймальною комісією, уповноваженою виконкомом Ради народних депутатів, повної готовності побудованих об`єктів, оформленого актом комісії. У той же час, житловий будинок у встановлені строки побудовано не було, в експлуатацію його введено не було, та, відповідно, право власності померлий [PERSON] за життя за собою не зареєстрував. За умовами п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка була чинною станом на час будівництва будинку, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Проте, спірний будинок будівництвом не звершено, відповідно, в експлуатацію його не прийнято. За змістом ч. 3 ст. 331 чинного ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону. У той же час, спосіб виникнення права власності, визначений ст. 331 ЦК України, не був передбачений ЦК УРСР в редакції 1963 року. Станом на час відкриття спадщини та розгляду справи діє ЦК України 2004 року з відповідними змінами. Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як зазначалось вище, підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність реєстрації за померлим права власності на майно у встановленому законом порядку. Судом перевірено, що спадкодавець за життя не завершив будівництво будинку, як передбачалось умовами договору, та не зареєстрував за собою право власності на майно. При цьому, чинним станом на час будівництва будинку законодавством не передбачалась реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва. За таких обставин, на даний час відсутність підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, оскільки станом на час відкриття спадщини це майно не належало спадкодавцю. У справі ЄСПЛ "SundayTimes v. UnitedKingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steelandothers v. TheUnitedKingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання права власності на спадкове майно, а тому позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: dismissed