Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Ізяславська державна нотаріальна контора Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницькій), товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», про визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що в грудні 2021 року їй стало відомо про те, що [PERSON] заповів їй земельну ділянку. На її заяву приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Кізюн Т.А., було надано дублікат заповіту [PERSON] , згідно якого останній заповів їй земельну ділянку площею 2,0098 га, що знаходиться на території Росоловецької сільської ради. В грудні 2021 року їй стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] . Вона звернулася до Ізяславської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,0098 га кадастровий номер 6822788200:01:004:0007, яка знаходиться на території Росоловецької сільської ради та належить [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю серії ЯЕ № 053571, виданого 04 листопада 2008 року управлінням Держкомзему у Красилівському районі Хмельницької області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 грудня 2021 року № 1457/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку із пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Заповіт станом на сьогоднішній день чинний, ніким не оскаржувався, рішення суду про недійсність або скасування заповіту не має. Причиною пропуску встановленого законом шестимісячного терміну звернення із заявою до нотаріуса є те, що вона не знала про існування заповіту, при відкритті спадкової справи (по претензії кредитора) нотаріусом не було повідомлено про те, що вона є спадкоємцем за заповітом і їй необхідно звернутися до нотаріуса із вказаною заявою, тому просить визначити їй додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надіслали заяву, в якій позов підтримують, просять розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені у встановленому порядку, клопотання про відкладення справи та відзив на позов не подавали. Третя особа належним чином повідомлена, заяв про відкладення розгляду справи не подала. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 серпня 2021 року (повторно) [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис № 46. Як вбачається із заповіту від 27 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1849, земельну ділянку площею 2,0098 га, що знаходиться на території Росоловецької сільської ради, [PERSON] заповів [PERSON] . Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 65989074 від 12 серпня 2021 року, заповіт за реєстровим № 1849 є чинним. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. У спадковій справі, заведеної до майна [PERSON] є інформація про повідомлення [PERSON] в грудні 2021 року про наявність заповіту [PERSON] на користь [PERSON] , саме тоді і стало відомо про наявність заповіту. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд доходить висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки, як встановлено судом, вона не є родичем спадкодавця, не проживала з останнім, про існування заповіту дізналася лише в грудні 2021 року з повідомлення нотаріуса про існування на її ім`я заповіту та залучення до спадкування, в зв`язку з чим їй 22 грудня 2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , тому в січні вона звернулась з заявою в суд. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування спадкового майна, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність заповіту може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved