Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 17 лютого 2023 року надійшла позовна заява адвоката Мотуз Олександра Володимировича, який діє в інтересах [PERSON] (надалі Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві (а.с. 1-5). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 17 лютого 2023 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є (а.с.21). Ухвалою судді від 20 лютого 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 22). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 20 березня 2023 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача (а.с.25-28). Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. 20 березня 2020 р. [PERSON] з [PERSON] уклали шлюб. Прізвище дружини та чоловіка [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] працювала на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом форми Н-1/П №22 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 17 грудня 2019 року о 21 год. 37 хв. на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 24 грудня 2019р. Відповідно до п. 1 форми Н-1/П позивачу було встановлено діагноз:Сполучена травма: Закрита травма живота. Розрив брижейки сигмо видної кишки. Гемоперитонеум. Одиночний крововилив на тіло матки. Перелом сідничої кістки праворуч. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 квітня 2020 року серії 12ААА №076345 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 20%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 червня 2021 року серії 12ААА №052951 позивачу повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 20%. Під час роботи на підприємстві відповідача, коли стався нещасний випадок, позивач була на третьому місяці вагітності, що у свою чергу спричинило сильний стрес за стан її дитини. У зв`язку з вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, вона постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Це погіршується ще тим, що у момент, коли з нею стався нещасний випадок, вона була вагітна та ще більше хвилювалася не тільки за себе, а й за свою дитину, що у свою чергу спричинило ще більший стрес. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача їй має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у неї травми. Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 150\~000,00 грн. Дана сума зможе компенсувати їй душевні страждання і не призведе до надмірного збагачення. Враховуючи викладене, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвомсуму грошових коштів у розмірі 150\~000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник Відповідача 20.03.2023 року надав відзив на позовну заяву. Просить звернути увагу , що Позивач уклала шлюб 20.03.2020 року, після чого її прізвище було змінено з [PERSON] на [PERSON] , однак в довідці МСЕК від 23.04.2020 року зазначено прізвище [PERSON] , тобто на момент, коли прізвище Позивача було змінено. Довідка МСЕК від 23.04.2023 року не є належним та допустимим доказом. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що вказували б на те, що вона дійсно зазнає моральних страждань. Правовідносини, що існували між Позивачем та Відповідачем ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди. З огляду на викладене, зважуючи на те, що Позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів, які б підтверджували факт спричинення шкоди саме Відповідачем, доказів, що підтверджують протиправність дій Відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з приводу завдання шкоди його здоров`ю позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Тому, просить суд поновити строк для надання відзиву на позовну заяву, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн. - відмовити у повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 20 березня 2020 року, актовий запис №113, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Згідно Акту №22 форми Н-1/П, 17.12.2019 року о 21 год. 30 хв. тепловоз ТЕМ-2УМ №858 під керуванням машиніста тепловоза цеху експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту [PERSON] та складача поїздів цеху експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту [PERSON] прибули до залізничного тупику №7 цеху блюмінг для виконання робіт з підтяжки на піввагонів. В період часу з 21 год. 30 хв. до 21 год. 36 хв. робітники цеху експлуатації залізничного транспорту виконували роботи по зчепленню з 3-ма на піввагонами, що були розташовані за межами виробничого приміщення цеху блюмінг. О 21 год. 37 хв. складач поїздів цеху експлуатації залізничного транспорту [PERSON] , не дочекавшись відповідального працівника цеху блюмінг, дав команду машиністу тепловоза [PERSON] на зчеплення 3 напіввагонів, що були при тепловозі, з 5 напіввагонами, що були встановлені на цій же колії, (два на піввагона состава який зчіплювали знаходились за межею виробничого приміщення цеху блюмінг, третій на піввагон посеред в`їзних воріт, а четвертий і п`ятий у виробничому приміщенні цеху). Крім цього, на вищезазначеній колії на відстані не більше ніж один метр від зчеплюваних на піввагонів знаходилися ще 2 напіввагони. В цей час бригадир на обробленні, сортуванні, прийманні, здаванні, пакетуванні та пакуванні металу й готової продукції (облік) складу готової продукції цеху блюмінг [PERSON] йшла в напрямку залізничної колії залізничного тупику №7 до кімнати майстрів для того щоб повернути книгу обліку надходження заготовки з мащини безперервного розливу сталі. З метою скорочення шляху вона вирішила пройти між на піввагонами, що стояли на відстані не більше ніж один метр один від одного. Під час перетинання [PERSON] залізничної колії, відбувся рух напіввагона по причин зчеплення групи на піввагонів, внаслідок чого [PERSON] була короткочасно затиснута між зчіпними пристроями на піввагонів. Після затиснення [PERSON] впала. Побачивши, що жінка лежить на підлозі, змінний майстер ООО «Металургсервіс плюс» [PERSON] , що проходив неподалік, підбіг до [PERSON] запитав що трапилося та повідомив в.о. змінного майстра виробничої дільниці складу готової продукції цеху блюмінг [PERSON] , та викликав швидку медичну допомогу, [PERSON] свою чергу викликав і фельдшера сортопрокатного цеху №2 [PERSON] та попрямував на місце нещасного випадку, медичні працівники прибувши на місце надали кваліфіковану долікарняну допомогу [PERSON] та машиною швидкої медичної допомоги доставили її до комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР, де [PERSON] була госпіталізована з діагнозом: Сполучена травма: Закрита травма живота. Розрив брижейки сигмо видної кишки. Гемоперитонеум. Одиночний крововилив на тіло матки. Перелом сідничої кістки праворуч. Згідно з п. 7 акту форми Н-1/П комісія вирішила, що нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом. Відповідно до п. 1 форми Н-1/П позивачу було встановлено діагноз:Сполучена травма: Закрита травма живота. Розрив брижейки сигмо видної кишки. Гемоперитонеум. Одиночний крововилив на тіло матки. Перелом сідничої кістки праворуч. (а.с.10-15). Так, згідно Акту №22 форми Н-1/П від 17.12.2019 року нещасний випадок з [PERSON] стався під час виконання нею трудових обов`язків на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а отже [PERSON] перебувала у трудових відносинах з даним підприємством. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 23 квітня 2020 року серії 12ААА №076345 Позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 20% (а.с.16). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 червня 2021 року серії 12ААА №052951 Позивачу повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 20% (а.с.17). Позивач має скарги на стан свого здоров`я, змушена проходити лікування, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №У-14761, згідно якого основний діагноз: ПТ ЗТЧП. Розрив брижі сигмоподібної кишки. Перелом правої сідничої кістки. Частковий розрив лонного зчленування. Крововилив лівої пахової ділянки. Ускладнення: гемоперітонеум, шок 1 ст., сірома лівого стегна. Супутній вагітність 15 тижнів. Скарги на біль в ділянці тазу, животі (а.с.18). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] ( [PERSON] ) знаходилася у трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4\~статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до\~статті 22 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом №22 форми Н-1/П розслідування нещасного випадку від 17.12.2019 року встановлено та підтверджено, що факт настання нещасного випадку відбувся при виконанні [PERSON] трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Згідно з п. 7 даного Акту комісія вирішила, що нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом. При цьому, медичний огляд та обстеження, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються зібраними матеріалами справи. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві, а саме, що довідка МСЕК від 23.04.2023 року не є належним та допустимим доказом, через те, що видана на ім`я [PERSON] , після того, як остання змінила прізвище, адже саме з даною особою, незалежно від зміни прізвища, 17.12.2019 року стався нещасний випадок на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», згідно якого і було видано довідку МСЕК. Суд також не бере до уваги доводи зазначені у відзиві, а саме, що вина підприємства у настанні нещасного випадку відсутня, оскільки позивач допустив порушення вимог охорони праці, з урахуванням наступного. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З Акту про нещасний випадок який стався із Позивачем, встановлено, що Позивач працювала у відповідача, нещасний випадок стався при виконанні нею трудових обов`язків та на території підприємства під час роботи з джерелом підвищеної небезпеки. З акту №22 форми Н-1/П дійсно вбачається, що під час перетинання Позивачем залізничної колії, відбувся рух напіввагона по причині зчеплення групи напіввагонів, внаслідок чого Позивач була короткочасно затиснута між зчіпними пристроями на піввагонів. Після чого Позивач була госпіталізована з діагнозом: Сполучена травма: Закрита травма живота. Розрив брижейки сигмо видної кишки. Гемоперитонеум. Одиночний крововилив на тіло матки. Перелом сідничої кістки праворуч. (а.с. 13, 13 зворот). Видом події та причиною настання нещасного випадку зазначено «транспортна подія на залізничному транспорті» (а.с.13 зворот). Під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб (статті 1187 ЦК України). Судом встановлено, що нещасний випадок із Позивачем стався під час виконання трудових обов`язків в результаті взаємодії з джерелом підвищеної небезпеки, яке належить Відповідачу, тому відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди завданої Позивачу, незалежно від того, чи є вина потерпілої особи. Згідно частин 1-2 стаття 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що Позивач виконуючи свої обов`язки, навмисно порушила правила охорони праці та вимоги інструкції з безпеки, а так само що нею допущено грубу необережність. Акт, складений за фактом настання нещасного випадку підприємством Відповідача не оскаржувався. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Разом з тим, закону, який би передбачав можливість встановлення факту завдання моральної шкоди потерпілому від нещасного випадку на виробництві лише на підставі висновку МСЕК, немає. Крім того, вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суд не має встановлювати належність або неналежність виконання МСЕК обов`язку зі встановлення факту завдання позивачеві моральної шкоди. Отже, наявність у МСЕК вказаного обов`язку не обмежує суд у праві встановити факт завдання моральної шкоди на підставі інших доказів, врахувавши характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, залишкову працездатність потерпілого тощо. Тому необґрунтованими є доводи представника відповідача про те, що позивач не довів моральні страждання. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач постійно переживає моральні та фізичні страждання, не з власної вини позбавлена на звичайний спосіб життя, позивач постійно відчуває болі, обмеження пересування, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд не бере до уваги доводи Позивача, що під час настання нещасного випадку, вона була на третьому місяці вагітності, що спричинило сильний стрес за стан її дитини, адже будь-які докази, які б підтверджували даний факт, в матеріалах справи відсутні. Так, обговорюючи розмір відшкодування Позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг її душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності в молодому віці, на початку трудової діяльності, зокрема 20 % втрати працездатності від нещасного випадку, у зв`язку із чим вважає за доцільне стягнути з Відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial