Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимирівна, в якому просила: визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на частку у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 2060707980000, що належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.05.1996 року Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації міста Києва згідно з розпорядженням (наказом) від 29.05.1996 року № 13286, та зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації м. Києва у реєстрову книгу за № 3456 11.06.1996 року, її чоловікові - [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , та має наступні характеристики: трикімнатна, загальна площа 57,1 кв.м, житлова площа 38,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2060707980000. При цьому, 25.01.2019 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, згідно з яким заповіла [PERSON] належну їй квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 24.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. за реєстровим номером 175 на ім`я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та проведено державну реєстрацію права власності на зазначену частку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205183009, виданий 24.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. Водночас, у зв`язку з тим, що належність частки у праві спільної часткової власності на вищевказану квартиру спадкодавцеві [PERSON] встановити неможливо, оскільки не пред`явлений правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті чоловіка спадкодавця [PERSON] (який помер [INFO] ), яке [PERSON] за життя не отримала та не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на це майно, 24.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 21/02-31. У свою чергу, позивач зазначає, що спадщину, яка залишилися після смерті [PERSON] , його дружина - [PERSON] прийняла шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяви про прийняття спадщини, але за життя не встигла оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом та не провела реєстрацію права власності на успадковане майно відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, враховуючи неможливість зареєструвати успадковане майно на своє ім`я та отримати відповідні документи згідно чинного законодавства України, позивач вважає, що вона має всі законні підстави для звернення до суду за захистом свого права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Інші учасники справи про причини своєї неявки у судове засідання суд не сповістили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 29.05.1996 року, виданим 29.05.1996 року Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації міста Києва згідно з розпорядженням (наказом) від 29.05.1996 року № 13286, та зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації м. Києва у реєстрову книгу за № 3456 11.06.1996 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці) належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії № [NUMBER] . При цьому, за своє життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 25.02.2009 року за реєстровим номером 7-444, згідно з яким заповідав належну йому частку квартири своїй дружині - [PERSON] . Згідно з матеріалами спадкової справи № 2/2019, 25.01.2019 року, тобто у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жерліциної О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть Серії № [NUMBER] . За своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. 25.01.2019 року за реєстровим номером 89, згідно з яким заповіла позивачу належну їй квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини за заповітом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. 07.10.2019 року було заведено спадкову справу за № 15/2019. 24.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. за реєстровим номером 175 на ім`я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та проведено державну реєстрацію права власності на зазначену частку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205183009, виданий 24.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. Водночас, у зв`язку з тим, що належність частки у праві спільної часткової власності на вищевказану квартиру спадкодавцеві [PERSON] встановити неможливо, оскільки не пред`явлений правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті чоловіка спадкодавця [PERSON] (який помер [INFO] ), яке [PERSON] за життя не отримала та не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на це майно, 24.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 21/02-31. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що спадщину, яка залишилися після смерті [PERSON] , його дружина - [PERSON] прийняла шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяви про прийняття спадщини, але за життя не встигла оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом та не провела реєстрацію права власності на успадковане майно відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, як передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц. Крім того, слід зауважити, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року №7, у разів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вказані положення законодавства та встановлені обставини справи, суд вважає, що відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири після смерті [PERSON] не є перешкодою для реалізації позивачем права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, яка у встановленому законом порядку та строк звернулася з заявою про отримання спадщини, однак отримала відмову нотаріуса в оформленні спадщини на частку спірної квартири з тих підстав, що належність частки у праві спільної часткової власності на квартиру спадкодавцеві [PERSON] встановити неможливо, оскільки не пред`явлений правовстановлюючий документ, а саме: свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті чоловіка спадкодавця [PERSON] (який помер [INFO] ), яке [PERSON] за життя не отримала та не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на це майно, суд дійшов висновку, що право позивача на спадкування підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на частку у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене та

Outcome: approved