Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] (зацікавлені особи: Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, [PERSON] ) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просить суд встановити факт що має юридичне значення, а саме те що він здійснює постійний догляд за своїм хворим дідусем [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ), який за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду. Заява мотивована тим, що він є онуком [PERSON] , [INFO] , який згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Заявник здійснює за дідусем постійний сторонній догляд. Від встановлення факту здійснення заявником постійного стороннього догляду за дідусем, як особою що цього потребує, залежить виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України від 19.06.2003 №966-ІV «Про соціальні послуги» та Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги». Встановити факт того що заявник здійснює постійний догляд за хворим дідусем, йому потрібно для реалізації своїх прав, передбачених діючим законодавством з метою отримання можливості оформлення матеріальної допомоги і відповідних пільг та захисту прав дідуся, який за станом здоров`я потребує стороннього догляду. На підставі викладеного, заявник звернувся до суду з відповідною заявою. В судове засідання заявник не з`явився, на адресу суду надійшла його заява про розгляд справи у його відсутність та про підтримання заявлених вимог. Зацікавлена особа [PERSON] подав заяву, в якій висловив позицію про визнання вимог заяви, підтвердивши дійсність наведених у ній обставин та просив розглянути справу без його участі. Начальник Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 28.03.2023 надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника зацікавленої особи, проти задоволення заяви не заперечував. Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , є онуком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). [PERSON] , [INFO] хворіє та згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, що підтверджується копією висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 02.02.2023 (а.с.5). Заявник здійснює за дідусем постійний сторонній догляд, що підтверджується актом від 01.03.2023 (а.с.7). З акту-обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.02.2023, складеного працівниками Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та соціальними робітниками КУ «ТСЦО» вбачається, що [PERSON] є пенсіонером, зареєстрований і проживає за адресою [ADDRESS] , хворіє та не може сам себе обслуговувати, пересуватись і потребує постійного стороннього догляду на непрофесійній основі. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 статті 172\~Сімейного кодексу\~України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Положеннями статті 203\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. З огляду на встановлене суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення і такі підстави встановлені судом. Відповідно до роз`яснень п.18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму ВСУ №15 від 25.05.1998) передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved