Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення пен) за прострочення сплати аліментів. У позовній заяві позивач вказує, що судовим рішенням від 31.10.2013 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу). З 2016 року не виконує свої зобов`язання, а тому станом на 30.11.2022 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 249\~982 грн. 37 коп. На підставі цього позивачем проведено розрахунок неустойки (пені). 20.02.2023 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не прибули. Подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~ Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому\~статтею 206 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31.10.2013 стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на \~утримання неповнолітньої дитини \~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем Горішньоплавнівського міського відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01.10.2013 по 30.11.2022 складає 249\~982 грн 37 коп. (а.с. 13-14) З розрахунку вбачається, що [PERSON] не сплачував аліменти на утримання дитини з вересня 2016 року. Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третястатті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно до ч. 1\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. За змістомст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу нормглави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз`яснено, що передбаченаст.196 СКУкраїни\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та другастатті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першоїстатті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаноїпалати Касаційного цивільного суду від 14.12. 2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19). Враховуючи викладене, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Устатті 196 СК Українине встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: S=(A1х1%хQ1) + (A2х1%хQ2) + … (Anх1%хQn), де: S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1ст.196\~СК Українипені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц. Враховуючи, що відповідачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не спростований, доказів його недостовірності не надано, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25.04.2018, розмір неустойки (пені) по аліментах розрахований позивачем за період з жовтня 2013 року по листопад 2022 року. \~ \~ \~ \~При цьому, до проведеного розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, суд застосовує положення ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якого, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам, яка згідно довідки № 15018 від 13.12.2022 за період з 01.10.2013 по 30.11.2022 складає 249\~982 грн 37 коп. Оскільки [PERSON] був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, знав про свій обов`язок сплати аліментів, доказів того, що відповідач не міг сплачувати аліменти та те, що заборгованість по аліментам утворилася з неналежних від нього причин суду не надано. Отже, в діях відповідача наявна винна поведінка, що призвела до виникнення заборгованості по аліментах. Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першоюстатті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи положення ч. 1ст. 196 СК України, що розмір пені, який підлягає стягненню, не може бути більшим 100 % заборгованості, максимально враховуючи інтереси дитини, суд,

Outcome: approved