Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Представник позивачки-адвокат Заєць Б.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовною заявою про встановлення юридичного факту, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0476476, виданий [PERSON] , належав [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлення юридичного факту, що [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] шляхом вступу в управління її майном, та визнання у порядку спадкування за позивачкою права на земельну частку (пай) розміром 1,85 в умовних кадастрових гектарах на території Тесівської сільської ради Літинського району Вінницької області, на яке мала право [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0476476. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивачки посилався на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка на день своєї смерті була зареєстрована та проживала у будинку [ADDRESS] . За життя бабуся отримала право на земельну частку (пай) та їй був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0476476 площею 1.85 в умовних кадастрових гектарах. Однак, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) у позивачки відсутній, оскільки втрачений через крадіжку її сумки, що трапилось у 2021 році. Дочкою [PERSON] була мати позивачки [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] . Спадщину після смерті матері вона прийняла, оскільки зверталась із відповідною заявою до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. На скільки їй відомо, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Відомості про те, що хтось із спадкоємців приймав спадщину після смерті [PERSON] у позивачки відсутні. Водночас позивачка звертається до суду із питанням встановлення юридичного факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки до дня її смерті [INFO] , її доглядала дочка [PERSON] , а вже після смерті дочка продовжила користуватись її майном, речами побутового вжитку. Окрім цього, мають місце розбіжності у документах, що підтверджують право спадкодавці на земельну частку (пай), оскільки у вищезгаданих архівних довідках та Витязі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки її ім`я записане як [PERSON] , [PERSON] , а у свідоцтві про смерть серія [NUMBER] записане [PERSON] . Дані розбіжності вимагають встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай) спадкодавці. У зв`язку із усім вищевикладеним позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно, у зв`язку із чим отримала відмову у нотаріуса. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.02.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.03.2023, у якому оголошено перерву до 31.03.2023 у зв`язку із повторним витребуванням доказів. Ухвалою від 31.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2023. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник-адвокат Заєць Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від відповідача Хмільницької міської ради надійшла заява, в якій просили судовий розгляд провести без участі представника. Хмільницька міська рада підтримує вимоги позивача в повному обсязі. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні встановлено, що вони добре знали покійних [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначили, що [PERSON] проживала в с. Іванівці Тесівської сільської ради, там працювала у колгоспі, а в старості переїхала жити в с. Порик Хмільницького району, поближче до своєї єдиної доньки [PERSON] . Підтвердили, що після смерті [PERSON] її дочка [PERSON] , яка її доглядала, здійснила поховання матері та продовжила користуватись її майном. Повідомили, що за життя [PERSON] мала пай в с. Теси, відповідно отримувала за нього зерно. Також пояснили, що покійну [PERSON] у інколи називали [PERSON] або [PERSON] . З`ясувавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , ім`я померлої записано як « [PERSON] », згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Хмільницьким міськрайонним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 28 квітня 2021 року(а.с.5). [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована у [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою крім неї ніхто не був зареєстрований, згідно довідки №818 виданої Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради Вінницької області 12.10.2022 (а.с.6). Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] у Хмільницькій державній нотаріальній конторі не заводилась, згідно листа Хмільницької державної нотаріальної контори №79/01-16 від 14.02.2023 (а.с.51). [PERSON] була матір`ю для [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13 січня 1966 року (а.с.7). [PERSON] 01 травня 1984 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого змінила собі прізвище на « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] була матір`ю для [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14 серпня 1975 року (а.с.9). [PERSON] 29 травня 1993 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого змінила собі прізвище на « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 29 травня 1993 року (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Хмільницьким міськрайонним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 28 лютого 2020 року (а.с.11). [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки звернулась із відповідною заявою до приватного нотаріуса Горщинської Юлії Петрівни, в результаті чого заведено спадкову справу №40/2020 (а.с.59-92) та видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.12). Згідно матеріалів спадкової справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] . Рішенням засідань правління КСП «Мир» с. Іванівці від 21.03.1998 (протокол №8) затверджено комісію по розпаюванню майна та землі КСП «Мир». У списку громадян, які мають право на земельний пай від 18.12.1999, підписаного головою КСП «Мир» та головою Тесівської сільської ради, [PERSON] (так у документі) с. Теси значиться під №176, згідно архівної довідки №01.3-16/10 виданої Архівним відділом Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області 17.01.2023 (а.с.14). В документах фонду СВК «Мир» с. Іванівці в книгах обліку і розрахунків з членами колгоспу за 1971-1973 роки рахується [PERSON] , згідно архівної довідки №843 виданої КУ «Хмільницький трудовий архів» Хмільницької міської ради 30.12.2022 та копій Книг обліку праці і розрахунків з членами колгоспу (а.с.15-17). Метричні книги про народження громадян по Свято-Вознесенській церкві с. Теси Літинського повіту Подільської губернії в архіві на зберіганні є лише за 1861 рік, у зв`язку з чим неможливо видати довідку про народження [PERSON], 1917 року народження, згідно відповіді Державного архіву Вінницької області №07-1194/7 від 28.04.2021 (а.с.18). Відповідно до інформації викладеної у Витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за №1499/14-22 від 27.10.2022 (а.с.13), відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельку частку (пай), що видавалися Літинською державною адміністрацією на підставі рішення Літинської районної державної адміністрації №83 від 02.03.2000 року по колективному сільськогосподарському підприємству «Мир» с. Іванівці Тесівської сільської ради гр. [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН №0476476, площею 1,85 в умовних, кадастрових гектарах, який зареєстрований від 14.03.2000 року за порядковим №176. Факт отримання сертифікату засвідчено підписом у згаданій Книзі у відповідній графі для проставлення підпису власником сертифікату. Такий правовстановлюючий документ був втрачений. Приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Горщинською Юлією Петрівною листом №6/01-16 від 11.01.2023 (а.с.20) надано відповідь [PERSON] , у якій зазначено, що у відповідності до п.4.18 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 (із змінами та доповненнями), у разі відсутності у спадкоємця документів та відповідної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснюється у пункті 12 Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення у таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться у документі, відповідно до чинного законодавства. Крім того, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно з положенням ст. 549 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року, при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки та показання свідків, даних у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити в частині встановлення фактів та встановити факт належності правовстановлюючого документа та прийняття спадщини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даних фактів і позивачем надано достатньо доказів для підтвердження таких фактів та доведено мету встановлення факту належності правовстановлюючого документа та прийняття спадщини - оформлення спадкових прав. Крім того, згідно ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 Цивільного Кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За таких встановлених судом обставини справи, врахувавши позицію сторін та задоволення позовних вимог в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту прийняття спадщини, обґрунтованими є твердження позивачки про належність спадкодавцеві [PERSON] права на земельну частку (пай), яке вона успадкувала від [PERSON] , котре не припинилося у зв`язку із її смертю, як і наявність у позивача права на таку земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті останньої, котре підлягає захисту судом у порядку, визначеному чинним законодавством. Суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та була спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в нотаріальному порядку позивачка не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити і в частині визнання права та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Одночасно, зважаючи на відповідну позицію представника позивачки, суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, слід залишити за останньою.

Outcome: approved