Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» грошову суму (3% річних за користування грошовими коштами) в розмірі 12 498,40 доларів США (еквівалент в гривні за курсом НБУ 457\~048,99 грн.) та судові витрати у розмірі 6 855,73 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД05/01/2008/840- К/152. Відповідно до умов даного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 99\~000,00 доларів США строком до 30 січня 2028 року. З метою забезпечення виконання Кредитного договору 04.02.2008 року між Банком та Відповідачкою було укладено Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. та зареєстровано в реєстрі № 204. Відповідно до умов Іпотечного договору предметом іпотеки було визначено земельну ділянку, що розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, площею 0,10 га, кадастровий номер 5122786400:01:001:0859. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». У зв`язку з невиконанням позичальником та відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором виникла прострочена заборгованість. Посилаючись на викладене, ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з вимогою про стягнення з Відповідачки кредитної заборгованості. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.07.2014 року у справі № 504/4122/13-ц, позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено. Суд вирішив, серед іншого, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 04.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 204, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:0859. Окрім цього, в зазначеному рішенні встановлено, що загальна заборгованість по наданому відповідачці кредиту складає 191 275,36 доларів США. Відповідач ухиляється від виконання рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.07.2014 року у справі № 504/4122/13-ц, чим порушує принцип обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили. Крім того, 27.03.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 беззаставним кредитним договором. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700, що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-05-000053-b. 24.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПB_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125. За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки, та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «Надра» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 8 868 842,93 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22.04.2020 року. За змістом пункту 6 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за Кредитним договором № ОД05/01/2008/840-К/152 від 04.02.2008 року та Договором Іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. та зареєстрованим в реєстрі № 204 від 04.02.2008 року. Також ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області 03.06.2021 року у справі № 504/4122/13-ц заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» - задовольнити. Суд постановив замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456 на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс», код ЄДРПОУ 42251700 у справі № 504/4122/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 5122786400:01:001:0859 за іпотечним договором № б/н від 04.02.2008 року та договором поруки № б/н від 04.02.2008 року, укладені між ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456 та [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачка має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 26.01.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але від позивача до суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 98). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини не явки суд не повідомила, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 78, 84-86, 92, 94-96), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено у судовому засіданні, 04.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД05/01/2008/840- К/152. Відповідно до умов даного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 99 000,00 доларів США строком до 30 січня 2028 року, що підтверджується копією Кредитний договір № ОД05/01/2008/840- К/152 від 04.02.2008 року (а.с. 44-48). З метою забезпечення виконання Кредитного договору 04.02.2008 року між Банком та відповідачкою було укладено Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М. та зареєстровано в реєстрі № 204. Відповідно до умов Іпотечного договору предметом іпотеки було визначено земельну ділянку, що розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, площею 0,10 га, кадастровий номер 5122786400:01:001:0859, що підтверджується: копією Договору Іпотеки від 04.02.2008 року (а.с. 49-53). В подальшому, через те, що виникла прострочена заборгованість, ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості, що підтверджується заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.07.2014 року у справі № 504/4122/13-ц, згідно якого позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено та суд вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 04.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 204, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:0859 (а.с. 33-41). 27.03.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-03-05-000053-b за лотом № GL3N216954 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 187 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою та 1 беззаставним кредитним договором. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» ЄДРПОУ:42251700, що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-05-000053-b та додатком до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-03-05-000053-b від 27.03.2020 року (а.с. 54-58). 24.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПB_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125 що підтверджується копією договору № GL3N216954_ПB_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року та додатком № 1 до договору № GL3N216954_ПB_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року (а.с. 59-65). Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області 03.06.2021 року у справі № 504/4122/13-ц суд задовольнив заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» та постановив замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456 на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс», код ЄДРПОУ 42251700 у справі № 504/4122/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 5122786400:01:001:0859 за іпотечним договором № б/н від 04.02.2008 року та договором поруки № б/н від 04.02.2008 року, укладені між ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456 та [PERSON] (а.с. 42-43). Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість надана Верховною Радою України, - і за її межами. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 № 310/11534/13-ц було встановлено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на іпотечне майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц (провадження № 61-1625св18). За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14- 1 бцс 18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦГІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на будь-яке грошове зобов`язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов`язання щодо виконання рішення суду майнового характеру. Аналогічні висновки підтверджені Верховним Судом у постановах від 24 січня 2019 року по справі № 758/5545/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі № 320/7215/16-ц, від 15 січня 2019 року по справі № 910/17566/17. Суд також звертає увагу, що відповідно до\~ст. 192 Цивільного кодексу України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені ст.\~193, ч. 4 ст.\~524 ЦК України,\~Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Kабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»,\~Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству (позиція Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року/ справа № 373/2054/16-ц). Відповідно до\~ст. 524 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, при цьому сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Статтею 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги засновані на законі та умовах укладених договорів, підписаних сторонами, обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача грошової суми (3% річних за користування грошовими коштами) в розмірі 12 498,40 доларів США, що еквівалентно в гривні за курсом НБУ на день подачі позовної заяви 457\~048,99 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви, представник позивача просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 481,00 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 1 240,50 грн. Згідно платіжної інструкції № 503 від 21.12.2022 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6 855,73 грн. (а.с. 8).

Outcome: approved