Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

14.04.2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, 02.09.1997 року є його рідною бабусею. З 01 березня 2000 року [PERSON] було надано статус інваліда ІІ групи, у зв`язку з загальним захворюванням - безстрокового терміну дії, що підтверджується довідкою МСЕК серії ДОН №132283 . Тривалий час [PERSON] проживає зі своєю бабусею [PERSON] - створює необхідні побутові умови для належного проживання, забезпечує її необхідним доглядом та лікуванням, якого вона потребує, відповідно до надано Висновку «ЦПМД Курахівської міської ради» від 02.02.2023 року № 46. Факт встановлення спільного проживання та здійснення догляду [PERSON] , [INFO] за свою бабусею [PERSON] , [INFO] підтверджено актом №3 від 03.02.2023 року. Заявник та представник заінтересованої особи не з`явилася в судове засідання, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] , проживає спільно з нею. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення опіки урегульовано ст. ст. 60, 63 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст.55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до довідки МСЕК, серії ДОН № 132289, [PERSON] , [INFO] , надано статус інваліда ІІ групи, у зв`язку з загальним захворюванням - безстрокового терміну дії. Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування ( не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і, за поданням органу опіки та піклування, призначає їй опікуна. Ухвалюючи рішення від 24 жовтня 1979 року у справі Винтерверп (Winterwerp) противНидерландов Європейський Суд виходив із того, що у справах осіб, що страждають психічним розладом, національні суди володіють певною свободою розсуду, наприклад, вони можуть застосовувати процесуальні заходи для забезпечення належного відправлення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи тощо, які, проте, не повинні зачіпати саму сутність права особи на справедливий судовий розгляд. У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини визнав невиправданим рішення судді розглянути справу на підставі письмових доказів, без особистої присутності громадянина і заслуховування його доводів і визнав, що в даному розгляді мало місце порушення принципу змагальності і тим самим порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Досліджені докази свідчать про можливість призначення заявника опікуном.

Outcome: approved