Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

До Київського районного суду 06.09.2022 року звернувся [PERSON] з позовом до АТ « Альфа-Банк» про припинення дії Іпотечного договору , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є. за реєстровим номером 285, укладений для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №30/22-32/2012 від 29.03.2012 року. 31.10.2022 року від представника позивача адвоката Богданової-Пуф Т.Д. подана заява про зміну предмету позову ( а/с 69 ) , за змістом якої позивач збільшив позовні вимоги та просить суд - визнати припиненими правовідносини та зобов`язання за Кредитним договором № 30/22- 322/2012 від 29 березня 2012 року, укладеним між ПАТ «Банк Кіпру» та громадянином [PERSON] право фактора за яким перейшло до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», у зв`язку повним виконанням зобов`язань за цим договором; - визнати припиненою іпотеку нерухомого майна - двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,9 кв.м, житловою площею 41,5 кв.м ( актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна за РПВН: 28167250), яка встановлена Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є за реєстровим №285 для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30/22-322/2012 від 29 березня 2012 року, право іпотекодержателя за яким перейшло до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у зв`язку з припиненням основного зобов`язання: - скасувати заборону відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві власності, а саме нерухомого майна-двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,9 кв.м, житловою площею -41,5 кв. м, яка виникла на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є за реєстровим № 285 для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 30/22-322/2012 від 29 березня 2012 року, право іпотекодержателя за яким перейшло до Акціонерного товариства «Альфа-Банк із виключенням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: а. Запису про іпотеку № 6684809 (спеціальний розділ), додаткові відомості: - Дата, час державної реєстрації: 29.03.2012 09:53:04; 03.02.2023 року від представника позивача адвоката Богданової-Пуф Т.Д. подана заява про зміну предмету позову ( а/с 163 ) , за змістом якої позивач уточнив позовні вимоги та просить суд зазначити у рішенні суду , задовольняючи позовні вимоги від 31.10.2022 року, зазначити що позовні вимоги заявлені до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (Код ЄДРПОУ: 23494714), яке після державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (30.11.2022 16:44:54, 1000681070177055612) змінило найменування на Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" (АТ "СЕНС БАНК", код ЄДРПОУ: 23494714). Позовні вимоги, які заявлені у позові та підтримані у судовому засіданні позивачем та його представником, обґрунтовані тим, що рішенням суду від 26.12.2017 року у справі №520/8308/15ц, було задоволено позов кредитора ПАТ « Альфа-Банк» та стягнуто з [PERSON] , як боржника по кредитному договору №30/22-322/2012, заборгованість за вказаним кредитним договором , та зазначене рішення виконано у повному обсязі, що у відповідності до вимог законодавства та усталеної судової практики Верховного суду свідчить про припинення як основного зобов`язання за кредитним договором так і припинення зобов`язання по іпотечному договору яким забезпечені зобов`язання по кредитному договору. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову вважаючи що наявність вимог Банку до Позивача про стягнення грошової компенсації, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання по кредитним зобов`язанням, є підставою для визнання неповним виконанням кредитного зобов`язання боржником та відсутністю підстав для припинення основного зобов`язання та зобов`язання яким воно забезпечене. Ухвалою суду від 28.02.2023 року уточнено найменування відповідача , який після «ребрендінгу» 30.11.2022 року, у відповідності до якого АТ « Альфа-Банк», без здійснення реорганізації, змінило найменування юридичної особи на АТ « Сенс Банк» і визначено що нове найменування відповідача є Акціонерне Товариство « Сенс Банк». Як встановлено судом 29 березня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру», код ЄДРПОУ 19358784, в особі начальника відділення №2 у м. Одеса Уварової Ірини Сергіївни, на підставі Довіреності, посвідченої Петровою С.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 вересня 2010 року за реєстровим номером № 2779 та громадянином [PERSON] було укладено Кредитний договір № 30/22-322/2012, згідно п.1.1 та п. 1.1.4 якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 260 000 грн. (двісті шістдесят тисяч гривень) на строк до 26 березня 2027 року включно, що є кінцевим терміном повернення заборгованості або ж п. 1.1.4.1 30-й день з дня направлення Кредитором Позичальнику листа-повідомлення (вимоги) відповідно до будь-якого з пунктів 4.2.2.4 - 4.2.2.5, 4.2.4, 4.2.5, 5.1.1.1, 5.1.9 цього Договору. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 29 березня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» (далі - Іпотекодержатель), ідентифікаційний код 19358784 (місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Урицького, 45), від імені якого на підставі Довіреності, посвідченої Петровою С.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 вересня 2010 року за реєстровим № 2779, діє начальник відділення № 2 ПАТ «Банк Кіпру» у м. Одеса Уварова Ірина Сергіївна, з однієї сторони, та [PERSON] (далі - Іпотекодавець), з другої сторони, укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є за реєстровим № 285 (далі - Іпотечний договір). Згідно п. 1.2 предметом Іпотечного договору є нерухоме майно: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 липня 2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який видано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 01 вересня 2009 року за № 23730696. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої 31.10.2022 р., [PERSON] є власником нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Вказане майно знаходиться під забороною на відчуження на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є за реєстровим № 285. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містяться наступні записи: а. Запис про іпотеку № 6684809 (спеціальний розділ), додаткові відомості: -\~Дата, час державної реєстрації: 29.03.2012 09:53:04; -\~Державний реєстратор: приватний нотаріус Немм Олена Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; Підстава для державної реєстрації: Іпотечний договір, серія та номер: реєстровий №285, виданий 29.03.2012, видавник: Харитонова Т.Є., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. 21.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «БАНК КІПРУ») відступає Фактору (ПАТ «Альфа-Банк») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме АТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 30/22- 322/2012 від 29.03.2012 року позичальником згідно якого є [PERSON] . 11 серпня 2015 року ПАТ « Альфа-Банк» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №30/22-322/2012 від 29.03.2012 року. На підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.12.2017 року по справі 520/8308/15-ц, було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» 141 195 грн 98 коп., з яких борг за кредитом 126 268,02 грн, та борг за відсотками 14 927,96 грн. а також судовий збір в сумі 1 411,96 грн. Одеським апеляційним судом 25.11.2019 року рішення суду в частині стягнення заборгованості залишено без змін. 23 березня 2021 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист №520/8308/15ц про стягнення на користь ПАТ « Альфа-Банк» зі [PERSON] 141\~195,98 грн. 15 серпня 2022 року приватним виконавцем Притуляком Валерієм Миколайовичем винесено постанову по ВП №64998208 з виконання виконавчого листа №520/8308/15ц по закінчення виконавчого провадження , у зв`язку із його повним виконанням . Також постановами приватного виконавця були скасовані заходи примусового виконання , зокрема арешт майна боржника. 15 листопада 2022 року представник позивача АТ «Альфа-Банк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, на підставі вимог ст. 625 ЦК України, у розмірі 52353 грн. 08 коп. ( справа №947/27157/22). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Згідно постанови від 05.03.2020 року по справі №\~\~918/319/19 Верховним Судом розглянуто питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання припиненим Іпотечного договору, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за Кредитним договором; спонукання відповідача до вчинення дій з припинення обтяження нерухомого майна, а також вплив на припинення зобов`язань наявності вимог кредитора про стягнення з боржника грошової компенсації несвоєчасного виконання грошового зобов`язання по кредиту, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України. У вказаної постанові Верховним Судом визначено, що джерелами права за подабними правовідносинами є: Цивільний кодекс України (далі - ЦК України): стаття 15: - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; стаття 16: - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша); стаття 509: - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша); стаття 526: - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша); стаття 546: - виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша); стаття 575: - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша); стаття 593: - право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою\~\~(пункт 1 частини першої); стаття 598: - зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша); стаття 599: - зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; стаття 610: - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); стаття 612: - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша); стаття 625: - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; стаття 1048: - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша); стаття 1050: - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; стаття 1054: - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; - до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Закон України «Про іпотеку»: стаття 1: - іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; стаття 3: - іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (частина перша); - іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (частина четверта); - іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята); - у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (частина шоста); стаття 4: - обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; - іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою; стаття 17: - іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору (частина перша). Як зазначено Верховним Судом у постанові « Судами попередніх інстанцій встановлено, що кінцевий термін погашення кредиту за Кредитним договором станом на момент звернення Банка до суду з позовом про стягнення заборгованості з боржників ще не настав, проте Банк, враховуючи порушення позичальником умов Кредитного договору,\~скористався своїм правом щодо дострокового стягнення заборгованості. Отже, Банк використав право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені за порушення умов Кредитного договору, звернувшись до суду з позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів з боржника та з поручителя у судовому порядку. Таким чином, кредитор\~на власний розсуд\~змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії Кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за кредитом, а також неустойки, з чим погодився й суд, задовольнивши позовні вимоги Банка про стягнення заборгованості (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 зі справи № 202/4494/16-ц). Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та постанові від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц, згідно з якою припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену Кредитним договором неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування\~чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.\~В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №\~\~\~\~444/9519/12). Висновки зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду ґрунтуються на загальних нормах, якими врегульовані правовідносини з кредитного договору (позики), а також загальні норми щодо виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду від 13.05.2019 зі справи № 910/18618/17). Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості\~саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору, відповідно, враховуючи правову природу іпотеки як похідного зобов`язання від основного зобов`язання та пряму залежність від його умов,\~на правовідносини, що виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості іпотека не поширюється, якщо інше не встановлено іпотечним договором\~(у зазначеному висновку Верховний Суд враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 зі справи\~\~№ 202/4494/16-ц). При цьому, поширення умов Іпотечного договору на правовідносини, які виникли після ухвалення рішення про стягнення заборгованості за Кредитним договором, судами попередніх інстанцій не встановлено. Зазначеним спростовується твердження скаржника про те, що іпотека не є припиненою, оскільки\~після\~рішення суду кредитором направлено боржнику вимогу про сплату 3% річних в порядку приписів статті 625 ЦК України, і така заборгованість не сплачена відповідачем. З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що дія іпотеки в силу приписів частини першої статті 593 ЦК України та частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» припинилася, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за Кредитним договором». За змістом постанови від 26.01.2022 року по справі №127/26402/20 Верховний Суд виходить з того, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив, що свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит боржник виконав в повному обсязі та належним чином, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №711/4556/16ц зроблено правовий висновок про те, що зняття обтяження з нерухомого майна здійснюється безпосередньо судом, який розглядає спір про припинення іпотеки, а не шляхом покладення відповідного зобов`язання на державного реєстратора. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що зобов`язання за кредитним договором №30/22-322/2012 від 29.03.2012 року [PERSON] виконані у повному обсязі про що свідчить наявність судового рішення, винесеного за позовом кредитора щодо стягнення заборгованості та постанови приватного виконавця про закриття виконавчого провадження по виконанню рішення суду , у зв`язку із його повним виконанням. Виконання зобов`язання за кредитним договором є підставою для припинення вказаних зобов`язань а також для визнання припиненими і зобов`язань по іпотечному договору яким були забезпечені зобов`язання за виконаним кредитним договором . Припинення як основного так і забезпечувального зобов`язань є підставою для суду і для скасування державної реєстрації обтяжень нерухомого майна накладеного для забезпечення вказаних зобов`язань. Вищевказані обставини надають змогу суду прийти до висновку що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими що відповідають критеріям «ефективного способу захисту» та підтвердженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами а тому є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд критично ставиться до посилання представника відповідача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 року по справі 718/2401/21, щодо наявності забезпечених прав кредитора у випадку несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, статтею 625 ЦК України, як на підтвердження наявної заборгованості у [PERSON] за кредитним договором який забезпечено іпотечним договором. Суд вважає що вказана правова позиція Верховного Суду не стосується саме заборгованості за кредитним договором а визначає інше, визначене Законом, право особи на захист своїх майнових прав, яке вже не забезпечено наявним договором іпотеки, яким були забезпечені саме зобов`язання за кредитним договором. Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопаду 2019 року у справі №127/15672/16ц зазначений правовий висновок про те, що право кредитора на застосування статті 625 ЦК України , виникає в силу Закону, а не договору, а тому вказані правовідносини, як спосіб захисту продовжують існувати після припинення договору. Також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року по справі 263/8216/20 зазначено, що встановивши факт припинення зобов`язання за кредитним договором внаслідок його повного виконання , а також наявні права кредитора на пред`явлення вимог на підставі ст. 625 ЦК України, яки не забезпечені іпотекою, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання зобов`язань за договором іпотеки припиненими. На підставі викладеного та

Outcome: approved