Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

В Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 14 лютого 2000р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області (актовий запис № 3). Вказує, що від даного шлюбу в них народилось донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла повноліття. В обґрунтування позову вказує, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як вони мають різні погляди на сімейне життя та майбутнє, на матеріальне утримання сім`ї. Зазначає, що протягом п`яти років вони з відповідачем проживають окремо. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони на даний час, як сім`я разом не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають. В позасудовому порядку вирішити спір є неможливим, оскільки відповідач не бажає звертатися до органів державної реєстрації актів цивільного стану і з спільною заявою про розірвання шлюбу, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 02.03.2023 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 лютого 2000р. Вельбівненською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.02.2000 року. Під час шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2001 року. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні від 16.02.2023 року та адресної довідки Острозької міської ради від 27.02.2023 року позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно адресної довідки Острозької міської ради від 28.02.2023 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . З доводів позивачки судом встановлено, що вона та відповідач впродовж тривалого періоду часу близько 5 років проживають окремо один від одного за вищевказаними адресами, що відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] \~та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки разом вони як сім`я не проживають впродовж тривалого періоду часу, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 21.02.2023 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~073,60 грн., які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст.105, 110 СК України,

Outcome: approved