Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договором купівлі-продажу удаваний договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений 24 вересня 2021 року між ним та [PERSON] , зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 1973 та визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок. Також [PERSON] просить визнати договором купівлі-продажу удаваний договір дарування земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] зкадастровим номером 7121210100:01:001:1382, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, укладений 24 вересня 2021 року між ним та [PERSON] , зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 1974 та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку.Стягнути з [PERSON] понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 10000 грн. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим,що укладені між сторонами договори дарування житлового будинку та земельної ділянки є удаваними правочинами, оскільки вчинені для приховання інших правочинів, які вони насправді вчинили, а саме договорів купівлі-продажу. На підтвердження цих обставин позивач зазначає, що вони з відповідачкою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з 1998 року в будинку [PERSON] по [ADDRESS] .В 2011 році громадянин [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, однак при оформленні спадщини позивач на прохання відповідачки відмовився від своєї частки у спадщині на її користь.Відповідачка [PERSON] стала одноособовим власником спадкового майна [PERSON] , а саме житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . В 2017 році позивач [PERSON] отримав спадщину після смерті свого батька, що проживав в Російській Федерації. В листопаді 2019 року частково отриману спадщину, а саме 1300000 російських рублів, позивач перевів в іноземну валюту та перерахував в Україну на користь відповідачки [PERSON] грошові кошти в сумі 15500 доларів США. Нестабільність та постійні конфлікти з у відносинах з [PERSON] змусили позивача шукати власне окреме житло та він попросив відповідачку повернути перераховані їй валютні кошти, а також повернути спадкового майна [PERSON] . На претензії позивача відповідачка отримані кошти не повернула, однак запропонувала в рахунок компенсації передати житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] та зареєструвати шлюб. 14 липня 2021 року сторони уклали шлюб та продовжили проживати спільно в будинку відповідачки по [ADDRESS] . 24 вересня 2021 [PERSON] передала позивачу [PERSON] житловий будинок та земельну ділянкупо [ADDRESS] . Передачу нерухомого майна відповідачка запропонувала оформити договорами дарування, а не договорами купівлі-продажу, мотивуючи значно меншими витратами за оформлення, на що позивач погодився. Позивач стверджує, що після укладання договорів дарування він залишив відповідачці грошові кошти в сумі 15500 доларів США, які перерахував їй як плату за передане майно. Також позивач вважає, що йому повернулась частина спадщини після смерті [PERSON] , від якої він відмовився на користь відповідачки. Після оформлення договорів дарування житлового будинку і земельної ділянки стосунки між сторонами знову погіршились. Черговий конфлікт, який стався в жовті 2021 року,закінчився бійкою та вироком Звенигородського районного суду позивача було засуджено за ч. 1 ст.125 КК Україниз призначенням покарання у виді громадських робіт. Позивач перейшов проживати в будинок [ADDRESS] та зареєструвався в ньому, однак відповідачка подала позов про розірвання договорів дарування на підставі ч. 1 ст. 727 ЦК України. Також відповідачка звернулась до суду та розірвала шлюб між сторонами. Позивач вважає, що відповідачка шляхом звернення до суду з позовами про розірвання договорів дарування реалізує свій задум позбавити його житла, залишивши собі спадкове майно [PERSON] та грошові кошти позивача всумі 15500 доларів США. Позивач вважає, що договори дарування житлового будинку і земельної ділянки не є безоплатними, оскільки в рахунок оплати вартості майна відповідачка забрала грошові кошти в сумі 15500 доларів США, а також він відмовився від своєї частки у спадщині, до якої належали житловий будинок та земельна ділянка. На момент укладання договорів дарування позивач повністю оплатив вартість переданого майна,а тому такі договори насправді є договорами купівлі-продажу. Відповідачка [PERSON] подала відзив, в якомуповністю заперечила позовні вимоги позивача. Відповідачка зазначила, що [PERSON] добровільно відмовився від належної йому спадщини після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] дійсно отримав спадщину після смерті свого батька, до складу якої входила квартира та незначна сума грошових коштів. Позивач продав успадковану квартиру та отримані грошові кошти в сумі 1300000 російських рублів перевів в долари, що на той час становило приблизно 20000 доларів США. Грошові кошти в сумі 15500 доларів США позивач дійсно 15.11.2019 року переводив на рахунок відповідачки, щоб не везти значну суму коштів через кордон. Однак 20.11.2019 року відповідачка повернула позивачу грошові кошти в сумі 15422,50 доларів США та наступного дня позивач поклав їх на депозитний рахунок в Ощадбанку. Жодних домовленостей між сторонами про залишення вказаних грошових коштів за житловий будинок не було. Відповідачка вирішила подарувати позивачу житловий будинок та земельну ділянку в зв`язку з тим, що вони уклали шлюб та між ними на той час склались добрі сімейні стосунки. Твердження позивача про те, що між ними насправді були укладені договори купівлі-продажу не відповідають дійсності. Крім того, відповідачка вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, так як грошові кошти за будинок зі слів позивача він передав їй 15.11.2019 року, а з позовом до суду звернувся лише 19.01.2023 року. В задоволенні позову просить відмовити повністю. Позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідачка не повернула йому грошові кошти в сумі 15500 доларів США та не надала суду доказів про це. Вказує на те, що в спадок після смерті батька він отримав не лише квартиру, а й грошові кошти, які конвертував у валюту. В листопаді 2019 року позивач дійсно відкривав депозитний валютний рахунок, але це були інші кошти, а не ті, які він перерахував відповідачці. Строк позовної давності ним не пропущено, оскільки в позові він оспорює договори дарування, укладені 24.09.2021 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Вказав на те, що грошові кошти в сумі 15500 доларів США відповідачка просила позичити для її сина, однакв подальшому їх не повернула.Кошти, які він поклав на депозит - це решта від спадщини після смерті батька, а також його особисті заощадження. Щодо відмови від спадщини після смерті [PERSON] , то пояснив, що зробив це за погодженням з відповідачкою, з метою уникнення зайвих витрат на оформлення документів. Вказав, що вважає, що викупив будинок, який був предметом спірного договору купівлі-продажу оскільки здійснив у ньому багато поліпшень, проте документальних доказів цьому надати не може. Хоча при відчуженні будинку і малася на увазі угода купівлі-продажу, проте договір дарування було укладено з метою уникнення зайвих витрат пов`язаних з його оформленням. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Вказала на те, що між сторонами було укладено саме договори дарування нерухомого майна. Вказана потреба була обумовлена тим, що після одруження позивач висловив бажання бути власником будинку юридично, на що відповідачка погодилась. Грошові кошти в сумі 15500 доларів США вона повернула позивачу. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 06.02.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 03.03.2023 року вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.02.2023 року відповідачка [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності в зв`язку з пропуском строку позовної давності, встановленого для вимог про розірвання договорів дарування будинку та земельної ділянки. В судовому засіданні 11.04.2023 була допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що є сестрою відповідачки і обізнана про обставини укладення оскаржуваних правочинів зі слів обох сторін. Вказані правочини укладалися безоплатно і сторони мали на меті саме укладення договору дарування, а не купівлі-продажу. Укладаючи вказані договори відповідачка хотіла зробити позивачеві подарунок. В судовому засіданні 11.04.2023 було проголошено вступну і резолютивну частини рішення. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що згідно договору дарування від 24 вересня 2021 року відповідач [PERSON] подарувала позивачу [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] (а.с. 18-19). Також 24 вересня 2021 року між сторонами укладено договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 7121210100:01:001:1382 за адресою [ADDRESS] (а.с. 21-22). 23.08.2011 року громадянин [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). [INFO] [PERSON] помер, а позивач [PERSON] подав нотаріусу заяву від 29.08.2012 року про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь [PERSON] (а.с. 25). 08.10.2013 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 3446 на майно, що належало [PERSON] , та складається із земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер 7121210100:01:001:1382, розташованої за адресою [ADDRESS] (а.с. 26). Також 08.10.2013 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 3444 на майно, що належало [PERSON] , а саме 39/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , а 09.10.2013 року отримала свідоцтво про право на спадщину № 3473, яким успадкувала 61/100 частину житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 18, 19, 20, 27). 13.03.2017 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , а саме на майнові права на грошові кошти в ПАТ Ощадбанк (а.с. 28). 14.11.2019 року [PERSON] уклав договір про відкриття рахунку № [NUMBER] в ПАТ Ощадбанк Росії та вніс на вказаний рахунок грошові кошти в сумі 1300000 російських рублів (а.с. 30). 15.11.2019 року грошові кошти в сумі 15500 доларів США за заявою [PERSON] відділенням Ощадбанку Росії переведено на ім`я [PERSON] (а.с. 31-32). 19.11.2019 року на рахунок [PERSON] у відділенні Приватбанку надійшли грошові кошти в сумі 15423,50 доларів США, які [PERSON] отримала готівкою 20.11.2019 року (а.с. 68). 21.11.2019 року [PERSON] відкрив депозитний рахунок № [NUMBER] в Ощадбанку та вніс на нього 19000 доларів США. Кошти в сумі 19789 доларів США були зараховані на рахунок № [NUMBER] 21.05.2021 року (а.с. 83, 89). 14.07.2021 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у Звенигородському відділі ДРАЦС (а.с. 33). Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.07.2022 року задоволено позов [PERSON] таким, що втратив право користування житлом по [ADDRESS] та прийнято рішення про його виселення з даного житла (а.с. 45-46). Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.09.2022 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 47-50). Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.07.2022 року [PERSON] засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відносно [PERSON] (а.с. 77-78). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Для визнання правочину удаваним необхідною умовою є те, що умисел на приховання іншого правочину має виходити від обох сторін договору. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо. У ч. 2 ст. 235 ЦК України зазначено, що якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Для визнання договору дарування удаваним слід установити, що обидві сторони договору діяли свідомо, приховуючи, що між ними укладено інший договір, а їх дії були направлені на приховання справжньої волі, досягнення інших правових наслідків та отримання якоїсь особистої користі. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо. У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16 зроблено висновок, що «за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2022 року в справі №576/564/21 (провадження №61-19258св21) вказано, що: «якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed