Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що в липні 2021 р. він дізнався про наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (реєстраційний №851278). Арешт було накладено на все майно позивача згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №747647 від 03.03.2009 р., старшим державним виконавцем ВДВС Березівського РУЮ Мусієвичем О.В. З інформаційної довідки №292553214 від 24.12.2021 р., вбачається, що заявником реєстрації обтяження виступав ВДВС Березівського РУЮ. 30.07.2021 р. позивач отримав роз`яснення №9862/02-36 від Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса), з якого вбачається, що відносно [PERSON] , на виконанні перебувало 14 виконавчих проваджень, під час виконання одного з них, постановою старшого державного виконавця ВДВС Березівського РУЮ Мусієвичем О.В. серії АА №747647 від 03.03.2009 р. було накладено арешт на все належне позивачу майно. Відповідно до листа Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) від 09.09.2021 р. №10964/02-36, згідно пошукової системи АСВП (спеціальний розділ) було встановлено, що стосовно [PERSON] перебували на примусовому виконанні виконавчі документи, які були повернені стягувачу та завершені, будь-яку інформацію стосовно даних проваджень надати не являється можливим у зв`язку з тим, що відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби термін зберігання виконавчих проваджень складає три роки, після чого, виконавчі провадження, які було повернуто стягувачу чи завершено підлягають знищенню, рекомендовано позивачу звернутися до суду. Позивач вказує на те, що у нього може виникнути потреба у продажі або здійсненні інших дій, щодо нерухомого майна, а тому він звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Суд, дослідивши надані позивачем та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №747647 від 03.03.2009 р., старшим державним виконавцем ВДВС Березівського РУЮ Мусієвичем О.В., реєстраційний №8512788, накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] . З інформаційної довідки №292553214 від 24.12.2021 р., вбачається, що заявником реєстрації обтяження виступав ВДВС Березівського РУЮ. Відповідно до листа Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса) від 09.09.2021 р. №10964/02-36, згідно пошукової системи АСВП (спеціальний розділ) було встановлено, що стосовно [PERSON] перебували на примусовому виконанні виконавчі документи, які були повернені стягувачу та завершені, будь-яку інформацію стосовно даних проваджень надати не являється можливим у зв`язку з тим, що відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби термін зберігання виконавчих проваджень складає три роки, після чого, виконавчі провадження, які було повернуто стягувачу чи завершено підлягають знищенню, рекомендовано позивачу звернутися до суду для вилучення обтяжень на нерухоме майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Пунктом 3 частини 1 статті 16 ЦК України передбачено спосіб захисту цивільних прав шляхом припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що наявність заборони відчуження нерухомого майна порушує право позивача на розпорядження своїм майном на власний розсуд та дає йому підстави, відповідно до правил ст. 391 ЦК України, вимагати усунення будь-яких порушень здійснення ним права користування і розпорядження своїм майном. За вказаних обставин, суд вважає, що право позивача необхідно захистити, його вимога про скасування арешту є правомірною, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved