Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у період з 01.08.2015 р. по 01.01.2021 р. надав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкають відповідачі. У зв`язку з тим, що відповідачі сплачують за надані послуги не в повному обсязі, виникла заборгованість в розмірі 42718,96 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. судового збору. Ухвалою суду від 24.03.21р. відкрито провадження по справі (а.с.19). Заочним рішенням від 13.05.21р. позов задоволено (а.с.31-33). Ухвалою суду від 09.02.23р. вказане заочне рішення суду скасоване (а.с.70). Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує про розгляд справи в заочному порядку, надав суду письмові пояснення (а.с.93-94) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду відзив на позовну заяву, в якій просила застосувати позовну давність та справу розглянути без неї (а.с.97-99). Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Про дату, час і місце судового засідання відповідачі повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за адресою їх зареєстрованого місця проживання. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 29481,16 грн. за таких підстав. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла , а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше. Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.08.2015 р. по 01.01.2021 р. надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 42718,96 грн., за вказаний період сума оплат складає 0,00 грн.(а.с. 7-8 ). Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі УРСР ( ст. ст. 64, 67, 68). Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для звільнення від сплати за надані послуги . Концерн «Міські теплові мережі'" по відношенню до відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. В п. 18 „ Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України „Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-кому нальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі УРСР (ст.ст. 67, 68). За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну „Міські теплові мережі» не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги ДБН України (Державні будівельні норми України), а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідачів покладається обов`язок по оплаті наданих їм послуг. Разом з цим, суд вважає частково застосувати позовну давність за таких підстав. Зроблений Позивачем розрахунок боргу містить в собі місяці заборгованості за період з 01.08.2015 р. - 01.01.2021 року. (а.с.7-8). З позовом до суду позивач звернувся 17.02.2021р. (а.с.2). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, при подачі позову по цій справі сплив позовної давності згідно ст. 257 ЦК України вважається тільки відносно порушень прав сторони у періоді по березень 2018 року, але згідно п.5 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COV1D-19)» - Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 12-14 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Ця норма була включена до Цивільного кодексу Законом № 540-1Х від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020р. Стаття 257 ЦКУ - Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.263 ЦКУ перебіг позовної давності зупиняється: 1)якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2)у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3)у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4)якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерном «МТМ» до суду з цим позовом. Дію карантину продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022. Станом на день подання позову карантин не відмінено. На підставі вищевикладеного, ураховуючи продовження строків на період дії карантину, суд вважає, що сплив позовної давності мав місце до березня 2017р., тому заборгованість підлягає стягненню до періоду з березня 2017 по січень 2021 рр. Отже, заборгованість в сумі 13237, 36 грн., яка мала місце до березня 2017р., стягненню не підлягає у зв`язку із пропуском строку позовної давності (а.с.7). Тому позов підлягає задоволенню на суму 29481,16 грн., тобто в межах позовної давності, а саме: 42718,96 грн. - 13237,36 грн. = 29481,16 грн. Судовий збір підлягає стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial