Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У червні 2022 року позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що відповідно до розписки від 03.12.2020 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 56 600 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 31.08.2021 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики у встановлений строк не виконав, позику не повернув. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики від 03.12.2020 року в розмірі 56\~600 доларів США. Покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2022 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Під час підготовчого провадження представником відповідача був поданий відзив на позов, в якому він позов не визнав, посилаючись на те, що розписку від 03.12.2020 року, в редакції наданій позивачем, відповідач не підписував. Підпис від імені відповідача на розписці виконаний не ним, а іншою особою з наслідуванням його підпису. Представником відповідача у відзиві відзначено, що 03.12.2020 року [PERSON] дійсно позичив у [PERSON] грошові кошти, однак не у сумі 56 600 доларів США, а в сумі 30 000 доларів США, про що була складена відповідна розписка, оригінал якої переданий [PERSON] 29.06.2021 та 13.10.2021 [PERSON] повернув [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 30\~000 доларів США, чим повністю виконав свої зобов`язання по поверненню коштів, що підтверджується розписками, складеними [PERSON] . Заборгованість відповідача перед позивачем погашена в повному обсязі, у зв`язку з чим представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року за клопотанням представника відповідача по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Цією ж ухвалою судом було призначено судове засідання для відібрання зразків підпису [PERSON] . Однак відповідач у призначені судом засідання 23 січня 2023 та 16 лютого 2023 року не з`явився. Представником відповідача були подані заяви про відкладення підготовчого засідання з тієї причини, що відповідач ще 10.05.2022 року через загрозу життю та здоров`ю виїхав за межі України і не зможе особисто прийняти участь при розгляді справи. Водночас судом враховано, що відповідно до\~статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану"\~правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Тож навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Тому праву відповідача безпосередньо брати участь у судовому засіданні та подавати докази кореспондується право позивача на судовий захист. Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При цьому суд має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. Суд звертає увагу, що загальна ситуація в місті Дніпрі є такою, що дозволяє складу суду, працівникам апарату, представнику позивача з`явитися в судові засідання. В даному випадку неявка відповідача в цілому не перешкоджає розгляду справи. В свою чергу, неприбуття відповідача до суду для відібрання зразків, необхідних для проведення раніше призначеної судової почеркознавчої експертизи, перешкоджає проведенню такої експертизи та подальшому провадженню у справі. Виходячи з того, що без надання експерту вільних та експериментальних зразків підпису відповідача проведення почеркознавчої експертизи неможливо, а відповідач до суду для відібрання та отримання судом таких зразків не з`явився, згідно заяв його представника перебуває за кордоном, ухвалою суду від 16 лютого 2023 року було скасовано ухвалу про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 03 грудня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 56 600 (п`ятдесят шість тисяч шістсот) доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 01 вересня 2021 року відповідно до графіку: до 31.03.2021 20\~000 доларів США, до 30.04.2021 10\~000 доларів США, до 31.05.2021 6\~650 доларів США, до 30.06.2021 6\~650 доларів США, до 31.07.2021 6\~650 доларів США, до 31.08.2021 6\~650 доларів США, що підтверджується оригіналом письмової розписки, яка була надана позивачем і долучена до матеріалів справи. Згідно з копією розписки від 29.06.2021 року, яка була долучена представником відповідача, [PERSON] отримав від [PERSON] 20\~000 доларів США в якості погашення заборгованості згідно з розпискою від 03.12.2020 року. Як відзначено в розписці позивача, станом на 29.06.2021 заборгованість [PERSON] перед ним складає 36\~000 доларів США. Згідно з копією розписки від 13.10.2021 року, яка була долучена представником відповідача, [PERSON] отримав від [PERSON] 10\~000 доларів США в якості погашення заборгованості згідно з розпискою від 03.12.2020 року. Як відзначено в розписці позивача, станом на 13.10.2021 заборгованість [PERSON] перед ним складає 26\~000 доларів США. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За загальними правилами доказування, визначеними у статтях 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору позики та передання позивачем відповідачу на виконання цього договору грошових коштів у сумі 56 600 доларів США, оскільки це підтверджується розпискою відповідача про одержання ним цих грошових коштів та його зобов`язання повернути їх у строк до 01.09.2021 року. Доводи представника відповідача про те, що відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі не 56\~600 доларів США, а 30\~000 доларів США, суд не може прийняти до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду не надано. Суд вважає, що твердження представника відповідача про отримання відповідачем позики в сумі 30\~000 доларів США спростовуються як розпискою відповідача від 03.12.2020 року, яка була надана позивачем, так і розписками про повернення боргу від 29.06.2021 та 13.10.2021, наданими стороною відповідача, в яких позивачем було зазначено про залишок суми боргу, яка станом на 13.10.2021 року склала 26\~000 доларів США. Суд звертає увагу, що відповідач з приводу протиправних дій з боку позивача до правоохоронних органів чи суду не звертався, укладений договір позики в судовому порядку не оспорював, такий договір недійсним не визнаний. Відтак, у суду немає підстав ставити під сумнів дійсність правочину, укладеного між сторонами та підтвердженого розпискою від 03.12.2020 року. В той же час суд також ураховує, що позивач та його представник належних доказів на спростування факту часткового повернення боргу відповідачем не надали. Заперечуючи проти доводів представника відповідача та наполягаючи на стягненні заборгованості в сумі 56\~600 доларів США, позивач та його представник не надали доказів на спростовування розписок про повернення боргу від 29.06.2021 та 13.10.2021. Клопотань про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи для дослідження цих розписок не заявляли. Отже, у суду немає підстав не довіряти доводам представника відповідача про повернення відповідачем позивачу боргу в сумі 30\~000 доларів США. Суд бере до уваги, що згідно власноручної розписки позивача, що останнім не спростовано, залишок суми боргу за договором позики від 03.12.2020 року склав 26\~000 доларів США. За таких обставин, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача залишок суми боргу за договором позики від 03.12.2020 року в сумі 26\~000 доларів США, що на день розгляду справи за курсом НБУ еквівалентно 950 783 грн. 60 коп. (26\~000 х 36,5686). Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 12405 грн. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (45,94 %), з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 5698,86 грн.

Outcome: partial