Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому вказувала, що з 23 жовтня 2004 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом ІІІ курсу Вознесенського професійного ліцею. Навчається за денною формою на бюджетній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2024 року. У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків. Проте відповідач належної та достатньої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, а тому позивачка вважала, що відповідач має змогу та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення сином 23 років. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК України повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом використання засобів мобільного зв`язку, а також шляхом направлення йому СМС повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи також вбачається, що [INFO] [PERSON] досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом ІІІ курсу Вознесенського професійного ліцею. Навчається за денною формою на бюджетній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2024 року. У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матір`ю, проте навчається, несе витрати на навчання, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків. За встановлених обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів, що відповідач не може надавати допомогу на утримання сина або існують обставини, що можуть вплинути на розмір такого утримання, а тому суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь державного бюджету 1\~073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved