Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

15.09.2021 р. до Гайсинського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Гайсинської міської ради про визнання права на земельну частку (пай), 20.05.2022 р. дану справу після відводу судді Бондар О.В. автоматизованою системою документообігу суду передано судді Швидкому О.В. 01.03.2023 р. позивач звернувся до Гайсинського районного суду із збільшеною позовною заявою до Гайсинської міської ради про визнання права на земельну частку (пай), в якому позивач, як член колишнього колгоспу «Прогрес» с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 2,03 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гайсинської міської ради (Степаського старостинського округу Гайсинського району Вінницької області); в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до записів у його трудовій книжці, він в період з 31.08.1983 р. по 08.03.1988 р. працював в колгоспі «Прогрес» с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області шофером; рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Прогрес» в с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області позивач був прийнятий в члени колгоспу «Прогрес» (протокол від 31.08.1983 р. № 3); 12.01.1988 КСП «Прогрес» с. Харпачка від`єднався від с. Харпачка і утворився колгосп «За мир» с. Степашки (протокол від 12.01.1988 р. № 1), який в квітні 1993 р. реорганізований в КСП «За мир», в якому позивач працював з 15.03.1989 р. по 23.02.1995 р.; Державний акт на право колективної власності на землю КСП «За мир» с. Степашки Гайсинсьткого району Вінницької області серії ВН № 0002, виданий 31.03.1994 р.; в списки членів КСП «За мир» с. Степашки Гайсинського району Вінницької області, що є додатком до Державного акта на право колективної власності від 31.03.1991 р. позивача протиправно не включено, оскільки на період видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП «За мир» с. Степашки Гайсинського району Вінницької області він був членом цього підприємства і у ньому працював,\~у зв`язку\~з чим\~позивач звернувся\~за захистом\~свого порушеного\~права до\~суду; також, у позові зазначено, що ним було пропущено строк, передбачений ЦК України, за захистом порушеного права, по причині що він має хронічне захворювання серця, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Гайсинської міської ради», в даний час він бажає захистити своє порушене право та вважає, що відмова в отриманні земельної частки (паю), є порушенням п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання землі, переданої в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Представник позивача адвокат Задніпровська С.В. в судове засідання не з`явилася, письмово просила справу розглянути у її та позивача відсутність, вимоги задовільнити повністю (а.с.102). Представник відповідача Гайсинської міської ради в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.72). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до трудової книжки колгоспника від 06.03.1984 р. № 222 [PERSON] в період з 31.08.1983 р. по 08.03.1988 р. працював в колгоспі «Прогрес» с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області шофером реорганізованого в КСП "За мир" с. Степашки Гайсинського району Вінницької області та являвся членом даного господарства. Крім того, до державного акту на право колективної власності на землю серії ВН № 0002, виданий 31.03.1994 р. був доданий список громадян членів КСП «За мир» с. Степашки, які на момент його видачі були членами КСП «За мир» с. Степашки для одержання земельного паю, але позивача не було внесено до вказаного списку, та в подальшому не видано сертифікат про право на земельну частку (пай). У зв`язку з хронічним захворюванням серця, позивачем був пропущений строк позовної давності, що призвело до звернення [PERSON] до суду з даним позовом. Відповідно до Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст.25 ЗК України,\~\~при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Відповідно до Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" - членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, на момент розпаювання землі та отримання КСП державного акту на право колективної власності на землю, позивач дійсно являвся членом підприємства та мав право на земельну частку (пай), однак сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом. Тобто, з урахуванням наведених норм земельного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, з моменту видачі 31.03.1994 р. Державного акта на право колективної власності на землю цьому колективному сільськогосподарському підприємству, [PERSON] набув право на земельну частку (пай), мав право отримати відповідний сертифікат і звернутися до уповноваженого органу для виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та оформити документ, що посвідчує право власності на нього. Таке право позивача відповідно до закону припинене не було, ніким не заперечувалось, не оспорювалось і не було обмежене будь-яким строком для його реалізації. Відповідно до ст.80 Цивільного кодексу Української РСР, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Згідно ст.83 Цивільного кодексу Української РСР, позовна давність не поширюється: на вимоги, що випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом; на вимоги державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння колгоспів та інших кооперативних та інших громадських організацій або громадян; на вимоги вкладників про видачу вкладів, внесених у державні трудові ощадні каси і в Державний банк СРСР; у випадках, встановлюваних законодавством Союзу РСР, і на інші вимоги. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку позовної давності суд виходить крім іншого з того, що ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Правова справедливість є безумовним першочерговим, моральним обовязком влади, який повинен бути вищим від будь-яких прогресистських намірів та устремлінь. Наявність справедливості насамперед має існувати як принцип адекватності суспільних зусиль, спрямованих на відновлення священної рівноваги права, порушеної внаслідок діяльності чи бездіяльності суспільства чи конкретної особи. Суд вважає, що при поновлені позивачу строку позовної давності буде відновлена справедливість на отримання ним того, на що він мав право, однак з об`єктивних причин не зміг це право своєчасно та належним чином захистити. Отже, суд дійшов висновку, що матеріалами справи доведено поважність пропуску строку для звернення до суду, а тому він підлягає поновленню. Саме таке рішення буде ґрунтуватися на засадах верховенства права, буде законним та, крім іншого, справедливим, оскільки пропуск даного строку стався не з вини позивача, а право особи на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності,; крім того, позивачу належить право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 2,03 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гайсинської міської ради (Степаського старостинського Гайсинського району Вінницької області), переданих у колективну власність для сільськогосподарського використання колишньому КСП «За мир». Зазначене право не було підтверджене отриманням відповідного сертифікату, відсутність правовстановлюючого документу, що посвідчує право на земельну частку (пай), перешкоджає позивачу у реалізації його права на виділення йому земельної ділянки в натурі (на місцевості). Висновки суду підтверджуються такими доказами: -копією трудової книжки колгоспника від 06.03.1984 р. № 222, відповідно до якої в період з 31.08.1983 р. по 08.03.1988 р. [PERSON] працював в колгоспі «Прогрес» с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області шофером (а.с.7-8); -архівною довідкою Гайсинської РДА від 02.09.2021 р. № 01-11-558, у якій зазначена інформація про те, що рішенням загальних зборів колгоспу, колгосп ім. Леніна с. Степашки (з 1959-1960, 1975 по 1988 роки входив до складу колгоспу «Прогрес» с. Харпачка) від`єднався від с. Харпачка і утворився колгосп «За мир», колгосп реорганізовано в КСП «За мир» (квітень 1993 р., протокол відсутній), КСП реорганізовано в СВК «За мир» (квітень 2000 року, протокол відсутній) (а.с.9, 12); -архівною довідкою від 25.08.2021 р. № 01-11-526, у якій повідомляється, що рішенням загальних зборів колгоспу, колгосп «Прогрес» с. Харпачка (з 1959-1960, 1975 по 1988 роки с. Степашки входило до складу колгоспу «Прогрес» реорганізовано в КСП «Прогрес» (протокол від 15.11.1992 р. № 2), КСП реорганізовано в ПСП «Прогрес (протокол від 30.01.2000 р. № 1) (а.с.10); -архівною довідкою від 25.08.2021 р. № 01-11-527, відповідно до якої [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу «Прогрес» с. Харпачка (протокол від 31.08.1983 р. № 3) (а.с.11); -відповіддю на запит ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 18.08.2021 р. № 374/469-21, відповідно до якого зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю та право постійного користування землею серія ВН 0002 КСП «За мир» с. Степашки зареєстрований 31.03.1994 р. за № 0002. Розпорядженням Гайсинської РДА № 274 від 26.06.1996 р. по вище вказаному підприємству затверджено розмір земельної частки (паю) площею 2,03 га та вартість 9159 грн. (а.с.13); -довідкою Степаського старостинського округу від 18.08.2021 р. № 316, згідно з якою [PERSON] дійсно є помилково пропущений у списках, що є додатком до державного акта в колективну власність КСП «За мир» с. Степашки (а.с.14); -довідкою Степаського старостинського округу від 18.08.2021 р. № 315, у якій надана інформація, що на території округу налічується 73,0813 га ріллі землі запасу (а.с.15); -архівною довідкою від 26.09.2022 р. № 01-11-734, відповідно до якої рішенням засідання управління колгоспу «Прогрес» с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області рекомендовано зборам уповноважених колгоспників прийняти в члени колгоспу і надати роботу [PERSON] (протокол від 23.05.1983 р. № 5) (а.с.65); -архівною довідкою від 26.09.2022 р. № 01-11-735, відповідно до якої рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Прогрес» с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області [PERSON] прийнятий в члени колгоспу (протокол від 31.08.1983 р. № 3) 9а.с.66); -відповіддю Гайсинської районної військової адміністрації від 14.12.2022 р. № 02-14-2132 на адвокатський запит, у якій що включення осіб до списків громадян, що мають право на земельну ділянку (пай), а також внесення чи зміна відомостей в такі списки, до їх компетенції не відноситься (а.с.75); -копією протоколу № 3 зборів уповноважених колгоспників від 31.08.1983 р., відповідно до якої [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу «Прогрес» с. Харпачка (а.с.76-93); -випискою із медичної карти амбулаторного хворого КНП «Центр медико-санітарної допомоги Гайсинської міської ради», відповідно до якої [PERSON] переніс ГДМК по ішемічному типу у ВББ, хворіє гіпертонічною хворобою ІІІ ступеня ІІ стадії, дифузійним міокардіосклерозом, рак передміхурової залози (а.с.105). Позивачем відповідно до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України\~належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права на земельну частку (пай). На підставі вище наведеного, суд з метою захисту майнових прав позивача суд прийшов до висновку про задоволення його позовних вимог. При винесенні рішення, суд керується\~статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Outcome: approved