Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У сіні 2022 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача у якому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Свої вимоги позивач мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Волочанського районного суду від 23.08.2019 шлюб між ними було розірвано. Вказує, що їх спільна донька приживає разом з нею та вітчимом [PERSON] , з яким позивачем укладено шлюб, та перебуває на їх спільному утриманні. Останнього [PERSON] вважає своїм батьком, оскільки він піклується про неї. При цьому відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, навчанням, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач з липня 2019 року, після присудження аліментів, жодного місяця аліменти не сплачував, у зв`язку з чим його заборгованість по аліментам станом на березень 2021 року складає 20 000,00 грн. Окрім того, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї Святошинським районним судом м.Києва, зокрема, 23.10.2014 (справа №759/17871/14-п), 27.02.2015 (справа №759/3079/15-п), 22.05.2015 (справа №759/7816/15-п). З урахуванням викладеного вище позивач просила позовні вимоги задовольнити. 25.01.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.07.2022 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засіданні позивач не з`явилася, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому процесуальним законом. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, яка направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав. Треті особи у судове засідання також не з`явилися. 31.08.2022 до суду надійшов лист Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому третя особа просить розглянути справу без участі її представника та при ухваленні рішення виходити з інтересів дитини. 14.12.2022 до суду надійшов висновок Служби у справах дітей Волочиської міської ради про доцільність та можливість позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . 17.04.2023 до суду надійшов лист Служба у справах дітей Волочиської міської ради, в якому просили розглядати справу без участі їх представника, підтримали позовні вимоги. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.05.2018 Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №106. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі в її вихованні та матеріально не забезпечує. Так, відповідно до виданої 23.11.2021 Копачівським дошкільним навчальним закладом «Дзвіночок» характеристики [PERSON] , мати та вітчим [PERSON] приділяють належну увагу вихованню дівчинки, забезпечуючи всім необхідним, піклуються, завжди приймають активну участь у житті садочка, прислуховуються до порад педагогів. За весь період перебування дівчинки у садочку батько [PERSON] до навчального закладу не з`являвся і не цікавився успіхами,, вподобаннями та інтересами дитини, не відвідував жодних батьківських зборів. Всі питання щодо відвідування дитини дошкільного закладу вирішувались без участі та підтримки батька. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №62492377, виданого Солом`янським РВ ДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), заборгованість [PERSON] станом на 01.03.2021 становить 20 000,00 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] за період з липня 2019 року по лютий 2022 року жодного разу не було сплачено аліментів. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 22.11.2021, сім`я, до якої зокрема входять позивач, її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] , проживає у житловому будинку загальною площею 125,0 кв.м., сім`я забезпечена необхідними продуктами харчування, в підсобному господарстві утримуються свійські тварини, на земельній ділянці вирощуються сільськогосподарські культури. [PERSON] забезпечена одягом, взуттям та всіма необхідними речами, регулярно відвідує Копачівський дошкільний навчальний заклад. Згідно довідки-характеристики КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Війтовецької селищної ради, [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-педіатра, в супроводі матері [PERSON] регулярно відвідує лікаря-педіатра, отримує щеплення. На прийоми лікаря ходить в супроводі матері та її теперішнього чоловіка [PERSON] . Батько дитини [PERSON] жодного разу дитини до лікаря не супроводжував. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Волочиської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд вважає Висновок органу опіки та піклування Волочиської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини [PERSON] , [INFO] , і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як батько, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, долею доньки не цікавиться та про неї не піклується. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 992,40 грн. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved