Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] має дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В свідоцтвах про народження дітей відомості про батька були записані зі слів матері. Так, ім`я, по батькові були вигадані, прізвище дітям заявник надала своє. Опіка над дітьми не призначалась. На час народження дітей [PERSON] в шлюбі не перебувала, у зв`язку з чим відомості про батька було внесено до актових записів згідно ч. 1 ст. 135 СК України. В найближчий час [PERSON] має намір виїхати разом з дітьми на постійне місце проживання до держави Ізраїль, але для оформлення документів необхідно підтвердження факту, що вона є одинокою матір`ю. [PERSON] самостійно утримує дітей та є матір`ю одиначкою, підтвердження вказаного статусу необхідно їй для виїзду разом з дітьми за кордон на постійне місце проживання до держави Ізраїль. Оскільки іншим шляхом неможливо підтвердити вказаний статус, [PERSON] звернулася до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт, що [PERSON] має статус одинокої матері, яка виховує дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без батька, та є їх єдиним законним представником та опікуном. В судове засідання представник заявника не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 31.10.2018 року, актовий запис № 1354. Батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00038986256 від 23.03.2023 р., державна реєстрація актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області від 19.02.2015 року, актовий запис № 25. Батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00038986192 від 23.03.2023 р., державна реєстрація актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Вербівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 09.04.2009 року, актовий запис № 03. Батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 00038986094 від 23.03.2023 р., державна реєстрація актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з копії довідки Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району від 10.11.2022р. № 619/08-13 [PERSON] перебуває на обліку і отримує в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району державну допомогу на дітей одиноким матерям. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама. Чинним законодавством не визначений порядок надання статусу одинокої матері. Як вбачається із заяви, [PERSON] виховує і утримує дітей сама та згідно листа УСЗН ЗМР по Заводському району перебуває на обліку та отримує допомогу на дітей як одинока матір. За таких обставин суд вважає, що заявник є одинокою матір`ю, яка виховує дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] без батька. За нормою частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з заяви, [PERSON] не може виїхати з дітьми на постійне місце проживання в Ізраїль, оскільки для оформлення документів їй необхідно підтвердження факту, що вона є одинокою матір`ю. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статті 3, 11 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року покладають на Держави - учасниці цієї Конвенції зобов`язання забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, також вживати заходів для боротьби з незаконним переміщенням і неповерненням дітей із-за кордону. Вимога Конвенції ООН про права дитини обумовлена потребою забезпечити вирішення питань, що стосуються виховання і піклування про дитину, у легітимний спосіб і таким чином гарантувати стабільне життя дитини і впорядкованість її відносин з батьками чи іншими піклувальниками. Багатостороннім міжнародним договором, спрямованим на захист дитини від незаконного переміщення чи утримання, є Гаазька Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, до якої приєдналися Україна та Ізраїль. У Гаазькій Конвенції вживаються поняття «право піклування» і «право доступу», тлумачення яких обмежено виключно цілями Конвенції. Так, «право піклування» охоплює права, пов`язані з піклуванням будь-якої особи про дитину, і зокрема, право визначати місце проживання дитини, а «право доступу» включає право спілкуватися з дитиною, у тому числі переміщувати дитину на обмежений час у місце інше, ніж місце її постійного проживання (стаття 5 Конвенції). Право піклування в контексті Конвенції охоплює не лише визначення місця проживання дитини, а й вирішення питань про тимчасовий чи постійний виїзд дитини за кордон. Тобто, наявність документа, що визначає місце проживання дитини з одним із батьків, не є підставою для зміни дитиною держави проживання цим з батьків одноособово. Зміна країни проживання дитини вимагає окремого узгодження з тим з батьків, який проживає окремо (а за відсутності - потрібен дозвіл суду), адже такий переїзд, як правило, спричиняє зміну режиму спілкування дитини з другим з батьків, порядку участі у вихованні дитини, а також зміну звичного соціального, культурного, мовного середовища дитини, тобто впливає на питання, пов`язані з її подальшим життям, розвитком і вихованням. Згідно з ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цвітного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визначення походження дитини проводиться в момент державної реєстрації її народження, яке має бути здійснене у відповідності до ст. ст. 144-147 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною 2 ст. 147 СК України, по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Відповідно до ст. 242 Цивільного кодексу України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Оскільки заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , то відповідно до закону вона є законним представником своїх дітей, тому суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , є єдиним законним представником і опікуном своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для виїзду разом з дітьми на постійне проживання до Держави Ізраїль, а також те, що встановлення вказаного факту не породжує спір про право, суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved