Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.01.2023 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 10.07.2021 між позивачем та відповідачем в простій письмовій формі був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач взяв у борг у позивача кошт в розмірі 600 доларів США, які [PERSON] не повернув, зобов`язання за договором не виконав. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики всього 29688,58 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.02.2023 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, відзив на позовну заяву не подавав, про причини своєї неявки суд не повідомив, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.07.2021 між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] укладено простий письмовий договір позики (а.с. 7), згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в розмірі 600 доларів США, які зобов`язувався повернути до 20.07.2021. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеними договорами позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договорами позики підлягає стягненню з відповідача. За нормами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем позивачу грошові кошти не повернуті, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3 % річних у відповідних розмірах. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення суми боргу та 3 % річних підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 07.10.2021 в розмірі 600 доларів США, 3 % річних в розмірі 989,83 грн. Оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 3 березня 2021 року у справі № 130/2604/18. Тому позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення інфляційних втрат заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial