Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою в які просить оголосити [PERSON] , громадянин України, [INFO] , уродженця м. Києва, адреса останнього відомого місця проживання: [ADDRESS] померлим від дня набрання законної сили рішенням суду. Позивач обґрунтовує заяву тим, що із 30.11.1996 він та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 12.11.2012. [INFO] під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] . У липні 2019 року заявник дізнався групу крові дитини і зрозумів, що не може бути його біологічним батьком. 12 серпня 2019 року за результатами проведення ДНК-дослідження заявник з`ясував, що його батьківство відносно [PERSON] виключається. Вважає, що після народження, дитина була підмінена невстановленими особами на іншу фізичну особу, яка користується свідоцтвом про народження та іншими документами, виданими на його дитину та отримує майнові та немайнові блага, належні дитині, в силу приписів СК України. 26 жовтня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана заява передана на розгляд судді Лещенко О.В. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2021 було відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2021 залишено без розгляду заяву. 25 травня 2022 року Київським апеляційним судом було скасовано ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30.11.2021 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.06.2022 залишено заяву без руху. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.06.2022 залишено заяву без руху. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.07.2022 було відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду. 21 листопада 2022 року Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду виніс постанову про залишення касаційної скарги представника [PERSON] без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 25.05.2022 залишено без змін. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.01.2023 постановлено визнати необґрунтованим відвід головуючому по справі - судді Лещенко О.В., заявлений заявником [PERSON] , самовідвід, заявлений головуючим суддею Лещенко О.В. задоволено та справу передано для вирішення питання про визначення іншого судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, повідомив суд, що перебуває за кордоном. Заінтересована особа [PERSON] до суду не з`явилась. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення зави заперечувала та пояснила, що дитину, яку народила [PERSON] [INFO] забрала з пологового будинку та отримала на цю дитину свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , який постійно проживає з матір`ю у квартирі, що належить на праві власності [PERSON] . Дитина - [PERSON] перебуває на утриманні матері, проте позову щодо стягнення аліментів на утримання дитини не подавала та такі рішення відсутні. Справа про виключення з актового запису відомостей про батька дитини [PERSON] перебуває у провадженні судді Подільського районного суду м. Києва Захарчук С.С. Подільського районного суду м. Києва. [PERSON] до суду з`явився особисто та дав пояснення, що проживає постійно разом із матір`ю. До січня 2023 року [PERSON] також проживав з ними у квартирі. З [PERSON] має конфліктні відносини. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.11.1996, який був зареєстрований відділом РАЦС Красноперекопського міськвиконкому Автономної Республіки Крим, актовий запис № 175. 12 листопада 2012 року Подільським районним судом міста Києва між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з народження постійно проживає за адресою: [ADDRESS] по місцю своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживав та був зареєстрований заявник та заінтересована особа. В своїй заяві [PERSON] бажає встановити, що [PERSON] не є [PERSON] за походженням, а отже вважає, що син померлий. Заявник не заперечує, що проживав та був зареєстрований за однією адресою з [PERSON] , бачив його та спілкувався при необхідності, однак заперечує, що [PERSON] є його сином, оскільки заперечує його кровне споріднення. Заявник [PERSON] вказав обставинами, що на його думку підтверджують безвісну відсутність [PERSON] , той факт, що у липні 2019 року заявник вперше випадково дізнався про групу крові [PERSON] і співставлення групи крові цієї особи з групами крові та групою крові заявника та заінтересованої особи [PERSON] поставило під сумнів їх біологічне батьківство та материнство щодо зазначеної особи. 12 серпня 2019 року за результатами проведеного ДНК-дослідження біологічних зразків заявника і біологічних зразків [PERSON] іноземна компанія «Medical Genomics Ltd» склала експертний висновок про біологічне батьківство № MG19-73609 відповідно до якого біологічне батьківство заявника щодо зазначеної особи, виключається. На думку заявника, в дійсності особа, яка вважається дитиною, не є фізичною особою, яка походить від заявника та заінтересованої особи і факт народження якої засвідчується свідоцтвом про народження, як це передбачено частиною першою статті 122 СК України. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд зокрема розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України). Верховний суд у складі Касаційного цивільного суду 21 листопада 2022 року виніс постанову по даній справі, де зазначив, що особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Суд розглядаючи в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою не розглядає питання встановлення кровного споріднення, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Питання встановлення кровного споріднення між заявником [PERSON] та особою [PERSON] , якого просить оголосити померлим заявник, та чи є [PERSON] дитиною [PERSON] за походженням розглядається Подільським районним судом м. Києва у позовному провадженні, що не заперечується ні самим заявником, ні заінтересованою особою. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Так, свідоцтво про народження [PERSON] видане в 2004 році з дотриманням вимог чинного законодавства, Закону України «Про органи реєстрації актів громадського стану», який втратив чинність на підставі Закону № 2398-VI від 01 липня 2010 року. Відповідно до статті 1 чинного в 2004 році Закону України «Про органи реєстрації актів громадського стану» акти громадського стану - це засвідчені державою факти народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені, по батькові. Вони є юридичними фактами, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення відповідних прав та обов`язків. Свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] видане саме тій фізичній особі, яка з`явилась до суду. Видача свідоцтва про народження підтверджує факт реєстрації народження дитини і цей факт був зареєстрований саме на цю дитину, яку матір забрала з пологового будинку, отримала медичну документацію та відомості про які подала до органу реєстрації актів громадського стану згідно з вимогами діючого законодавства. Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи. Порядок здійснення ідентифікації та верифікації встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до Реєстру вноситься така інформація про особу: 1) ім`я особи; 2) дата народження/смерті; 3) місце народження; 4) стать; 5) дата внесення інформації про особу до Реєстру; 5-1) відомості про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, зняття особи з реєстрації місця проживання або про зміну місця проживання (перебування) особи; 5-2) відомості про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання або залишення на постійне проживання за кордоном чи повернення на проживання в Україну; 6) відомості про батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників та інших представників; 7) відомості про громадянство або його відсутність та підстави набуття громадянства України; 8) реквізити документів, виданих особі засобами Реєстру, а також документів, на підставі яких видані такі документи (тип, назва документа, серія, номер, дата видачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ, строк дії документа); 9) реквізити документів, що підтверджують смерть особи або визнання особи померлою чи безвісно відсутньою; 10) відцифрований зразок підпису особи; 11) відцифрований образ обличчя особи; 12) відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа особи, якій надано додатковий захист, картки мігранта); 13) за згодою особи - відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення паспорта громадянина України); 14) додаткова змінна інформація про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу). У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються, що передбачено ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Одним із документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), є паспорт громадянина України (ст. 13 Закону). Відповідно до статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. До паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово "відмова". У судовому засіданні [PERSON] надав паспорт громадянина України, отриманий та виготовлений відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, в судовому засіданні було ідентифіковано особу, яка з`явилась до суду як [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Києва, адреса місця проживання та місця реєстрації: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. В супереч вимогам, заявник не надав суду відомостей щодо відсутності [PERSON] в місці його постійного проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] зник безвісті за обставин, що загрожували його смерті або дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку. Крім того, заявник сам повідомив про місце проживання та реєстрації особи [PERSON] , якого просить оголосити померлим. За таких обставин суд не вбачає підстав для припущення смерті особи, яка з`явилась до суду та яку було ідентифіковано відповідно до наданих документів. Відповідно до положень ст. ст. 3, 4, 13, 19, 23, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 268, 293, 306, 308 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed