Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Представник позивача 26.01.2023 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 7 527,04 грн. та судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Як зазначає позивач, за результатами аналізу оплати за спожиту електроенергію з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, внаслідок чого заборгованість станом на 01.01.2023 року за спожиту електричну енергію становить 5 052,96 грн., індекс інфляції та 3% річних складають 2 474,08 грн. разом - 7 527,04 грн. Ухвалою суду від 27.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомила, в той же час на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито відповідний особовий рахунок. Позивачем надавались послуги на будинок, в якому проживає відповідач. Доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання відповідачки у квартирі. Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Судом встановлено, що відповідач користується послугами, проте належним чином не здійснює оплату за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого за період з 01.12.2019 року по 01.01.2023 р. виникла заборгованість в розмірі 5 052,96 грн. Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», однак вчасно та регулярно платежі не сплачував, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, строки сплати яких відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає стягненню з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 5 вищезазначеної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України постановив: установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Позивачем не враховано вищевказаних вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3%; річних на всю суму заборгованості в період з 24.02.2022 року до моменту звернення до суду, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове обґрунтованість вимог позивача та частковому їх задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 5 052,96 грн., а також сума інфляції за період з 01.12.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 942,06 грн., та сума 3% річних за цей же період в розмірі 338,89 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 258,59,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial