Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.03.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Овруцької державної нотаріальної контори, про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 14 лютого 2001 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори, та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.07.2018 року є власником квартири [ADDRESS] . У березні 2023 року позивач вирішила вище зазначену квартиру продати. Однак у процесі підготовки документів для вчинення нотаріальної дії виявилося, що нотаріус не зможе посвідчити договір купівлі-продажу, так як накладено арешт на належну їй квартиру. Підтвердженням цього є Інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якого арешт накладено на майно власника [PERSON] на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби Малинського міського управління юстиції, виданого 25.02.2000 року та відомості про реєстрацію внесені Овруцькою державною нотаріальною конторою 29.03.2006 року за №3030247. У зв`язку з цим позивач звернулася за роз`ясненнями у Малинський відділ ДВС, де їй пояснили, що виконавчі провадження за 2000 рік знищені, а тому надати будь-яку інформацію по питанню, яке її цікавить, вони не мають можливості. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також наявних у позивача правовстановлюючих документів, вбачається, що згідно договору купівлі продажу, посвідченого 14 лютого 2001 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори, квартира [ADDRESS] на час її відчуження належала продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Малинською державною нотаріальною конторою 07 липня 1998 року реєстр. №1-2581 та зареєстрованого в Малинському районному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації в реєстрову книгу №29 під реєстровим №4332. Заборон, арештів не рахується. Вищевказаний договір купівлі - продажу було позивачем зареєстровано у Малинському районному державному підприємстві по технічній інвентаризації, про що 15.02.2001 року було зроблено відповідний реєстраційний напис. Будучи власником квартири, позивач не має можливості в повній мірі здійснювати та реалізовувати своє право власності відносно даного майна через незалежні від неї обставини, а саме перебування під арештом цього майна, що в свою чергу унеможливлює здійснення будь-якої нотаріальної дії відносно вказаного вище майна. Так як вказана вище квартира ніколи не належала [PERSON] , вважає, що арешт на належне їй майно накладений помилково. Однак за викладених обставин скасування арешту майна в позасудовому порядку неможливе, тому змушена звернутись до суду з позовною заявою. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 20.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без участі, щодо розгляду справи та винесення рішення покладається на розгляд суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. \~ \~ \~ \~Частина 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~ \~ \~ \~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Частина 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. \~ \~ \~ \~Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 14 лютого 2001 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори, та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.07.2018 року, позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6,7). \~ \~ \~ \~Згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якого арешт накладено на майно власника [PERSON] на підставі повідомлення відділу державної виконавчої служби Малинського міського управління юстиції, виданого 25.02.2000 року та відомості про реєстрацію внесені Овруцькою державною нотаріальною конторою 29.03.2006 року за №3030247 (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Станом на 09 вересня 2004 року процедура реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5 (далі - Положення)). \~ \~ \~ \~Згідно з п.1.1 Положення (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості, зокрема, про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти. \~ \~ \~ \~Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Положення (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), станом на 09 вересня 2004 року підставою для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна було накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами підпункту 2.1 пункту 2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зі змінами), при посвідченні правочинів про відчуження нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 3 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5 (зі змінами), відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) використовуються державним реєстратором (нотаріусом) для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та під час розгляду заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5 (зі змінами), перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об`єкт нерухомого майна або суб`єкта речових прав, їх обтяжень. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Через наявність арешту позивач обмежений у праві здійсненні свого права на розпорядження власністю. \~ \~ \~ \~Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. \~ \~ \~ \~Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. \~ \~ \~ \~За правилами, встановленими частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках не передбачених ч.ч. 1-4 ст. 59 цього Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність обтяження майна позивача, що перешкоджає йому вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що ним обрано, за наявних обставин не вбачається, ураховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, правильним є висновок про необхідність задоволення позовних вимог про скасування арешту майна, що належить [PERSON] . \~ \~ \~ \~Скасовуючи обтяження, накладене Овруцькою державною нотаріальною конторою суд у такий спосіб звільняє вказане майно з-під арешту. При цьому, суд скасовує лише той тип обтяження, який був застосований державним нотаріусом і який був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved