Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У вересні 2022 року адвокат Сторожук Ю.М., діючий в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову [PERSON] , її представник вказує на те, що позивач є рідною матір`ю [PERSON] , з яким відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2015 року до 06 листопада 2017 року. Зауважує, що в указаному шлюбі у [PERSON] та її сина, народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , яка для позивача є рідною онукою та, яка після розірвання шлюбу, залишилась проживати разом з відповідачем. Також вказує, що одразу після народження онуки, [PERSON] намагалася по [PERSON] своїх можливостей (з урахуванням її постійного місця проживання в США) спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні, що проявлялося шляхом: поїздок до України, безпосередніх побачень з малолітньою [PERSON] , відправки подарунків, речей та одягу. Представник [PERSON] також зазначає, що відносини між сторонами є емоційними та нестабільними, а ситуація ускладнювалася, крім іншого, й поведінкою її сина та колишнього чоловіка відповідача - [PERSON] , який не виконує своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини та не сплачує аліменти, в зв`язку із чим, між сторонами 20 вересня 2019 року укладено договір щодо спілкування з онукою, при цьому позивач намагалася владнати конфліктну ситуацію із залученням третьої особи, яка б могла скоригувати відносини,в тому числі, й Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, однак така ініціатива [PERSON] відкинута відповідачем і, починаючи з листопада 2021 року, остання почала остаточно ігнорувати звернення, дзвінки та прохання, як самої позивачки, так і його, як представника, припинивши тим самим, виконувати умови укладеного договору. Тому позивач вимушена звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онукою, які чинить відповідач, та встановлення способів спілкування з онукою в межах її потреб та з урахуванням її віку, в зв`язку із чим, просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди їй у спілкуванні з онукою, [PERSON] , [INFO] , та визначити наступні умови спілкування та побачень її, як бабусі з онукою: - спілкування не менше 1 разу на тиждень, тривалістю не менше 15 хв. та не більше 60 хв., в проміжок часу з 19:00 до 22:00 за часом місцезнаходження дитини, шляхом проведення аудіо-, відео-дзвінка з використанням Інтернет-месенджерів (Facetime, Facebook, Skype, Viber, WhatsApp тощо) з номера [PERSON] на номер [PERSON] (за умови попереднього узгодження дати та часу дзвінка в окремо виділеній для цього групі в зручному для сторін Інтернет-месенджері та/або електронному листуванні); - побачення [PERSON] з онукою відбувається без присутності [PERSON] , оскільки вік дитини та відносини дитини і [PERSON] дають можливість особистого спілкування без присутності матері, при цьому [PERSON] забезпечує можливість щоденного одноразового сеансу зв`язку (телефон, Інтернет-месенджери тощо) [PERSON] з донькою; - не менше 2 та не більше 4 разів на рік [PERSON] та онука можуть проводити спільний відпочинок тривалістю не менше 5 календарних днів та не більше 21 календарного дня (якщо [PERSON] не дасть згоду на більш тривалий строк), при цьому [PERSON] та онука мають право проводити разом принаймні 50 % сімейних свят (день народження онуки, Новий рік, Різдво); - місцем спільного відпочинку [PERSON] та онуки може бути м. Київ, інші місця в межах України та/або за її межами (вибір місця відпочинку здійснює [PERSON] , яка надає [PERSON] інформацію та документацію на підтвердження належного оформлення відпочинку); - спільний відпочинок [PERSON] та онуки погоджується [PERSON] з [PERSON] в окремо створеній для цього групі в зручному для сторін Інтернет-месенджері та/або в електронному листуванні за 7-31 календарний день до його початку (відмова [PERSON] у побаченні [PERSON] з онукою має бути належно аргументована письмовими доказами (медичним документом про стан здоров`я доньки, квитками про заплановані на цей час поїздки тощо), за достовірність яких несе відповідальність [PERSON] ; - під час спільного відпочинку [PERSON] та онуки, [PERSON] повинна дотримуватися режиму харчування, сну, звичок та вподобань онуки, згідно з рекомендаціями [PERSON] ; - при погодженні спільного відпочинку [PERSON] з онукою за межами України, [PERSON] зобов`язана не пізніше 14 календарних днів до дати початку відпочинку підготувати заяву на згоду на виїзд дитини за кордон, забезпечити наявність необхідних документів дитини (закордонного паспорта тощо) на момент поїздки; - [PERSON] має право бачитись з онукою з урахуванням визначених вище положень у випадку фактичного знаходження дитини на території будь-якої іноземної держави, відмінної від України; - [PERSON] має право надавати бачитись онуці з батьком, [PERSON] , під час перебування онуки з [PERSON] (за умови дотримання всіх інших зобов`язань перед [PERSON] ); - на запит [PERSON] електронною поштою (не частіше ніж 1 раз в тиждень) [PERSON] зобов`язана протягом 2 календарних днів надавати електронною поштою правдиву відповідь із інформацією про стан здоров`я онуки (в тому числі, але не виключно: довідок, виписок, аналізів тощо), місце її фактичного перебування, навчання, дозвілля, пересування, можливості побачень з онукою згідно із судовим рішенням (електронна адреса [PERSON] : [INFO] , електронна адреса [PERSON] : [INFO] ), про технічну неможливість користуватися електронною поштою більш ніж 7 календарних днів поспіль одна сторона повідомляє іншу в Інтернет-месенджерах протягом 3 календарних днів з моменту настання таких обставин); - [PERSON] зобов`язана не перешкоджати [PERSON] у безпосередньому спілкуванні (отриманні поточної інформації щодо онуки) з вихователем/вчителем та/або керівником навчального закладу, який відвідує онука, дитячим лікарем, логопедом, шкільним психологом, викладачем секції, гуртка тощо (судове рішення із даною умовою є документом, що підтверджує право [PERSON] на спілкування із зазначеним вище колом осіб щодо умов проживання, навчання, розвитку та стану здоров`я онуки); - зобов`язати Службу у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації здійснювати контроль за виконанням [PERSON] встановленого судом графіка побачень [PERSON] у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 26 жовтня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи визначено за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання для розгляду справи в приміщенні суду. 08 лютого 2023 року від представника відповідача - адвоката Ісаєвої Н.С., надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позову відмовити, зазначаючи те, що [PERSON] деякий час прислухалася до порад позивача щодо виховання дитини, однак до моменту коли ці поради перейшли в маніпуляції, шантаж, в тому числі й шляхом фінансів, переслідування та психологічне і економічне насильство, що й продовжує вчиняти бабуся і на цей час; жодного разу під час її зустрічей з онукою, остання не дотримувалася рекомендованого харчування дитини, розпорядку дня та зловживала користування малолітньою дитиною гаджетами; у літку 2021 року [PERSON] покинула відповідача разом з дитиною в Республіці Болгарія, усвідомлюючи відсутність коштів у них на переліт і харчування; у липні 2022 року, під час знаходження відповідача з дитиною в Республіці Німеччина, у речі (рюкзак дитини), переданий через її сина та колишнього чоловіка [PERSON] , не повідомивши останню, позивач вшила спеціальний технічний пристрій для негласного спостереження, у зв`язку із чим відповідач звернулася із заявою до поліції через втручання в особисте життя; позивач тиснула на [PERSON] з метою зміни країни проживання онуки, про що також було повідомлено відповідні органи та фонд захисту жінок у Республіці Німеччина; [PERSON] намагалась оформити документи для вивезення онуки до США, не враховуючи думки відповідача; позивач постійно пише скарги в різні установи про незадоволення діями [PERSON] , надаючи недостовірну інформацію; договір щодо участі в спілкуванні з дитиною відповідач підписала під тиском з боку позивача; всі контакти, а також адреса місця проживання дитини в Республіці Німеччина наявні у [PERSON] . Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року закінчено підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 30 березня 2023 року до суду надійшов висновок Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (онукою) та у її вихованні. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити. Третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Пояснень на позовну заяву від неї до суду не надходило. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка та син позивачки [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2015 року. Вказаний шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року (справа №761/29546/17). У даному шлюбі у подружжя народилися дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 червня 2017 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (повторним). Судом також встановлено, що заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 вересня 2020 року в справі № 759/19553/19 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю - [PERSON] , яка є відповідачкою у вказаній справі. Сторонами визнається та не заперечується, що позивач є рідною матір`ю [PERSON] - колишнього чоловіка [PERSON] , а від так, і рідною бабою малолітньої [PERSON] , [INFO] . 20 вересня 2019 року між сторонами у справі укладено договір щодо спілкування з онукою, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мішеніним І.С. Вказаний договір є чинним. Матеріалами справи встановлено, що в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо можливості позивача - бабусі [PERSON] , [INFO] , в спілкуванні з дитиною, в тому числі, й згідно з умовами договору від 20 вересня 2019 року, пунктом 4.3. якого визначено, що всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України. Посилання позивачки на те, що [PERSON] не виконуються умови договору між матір`ю та бабусею щодо спілкування з дитиною від 20 вересня 2019 року, судом не приймаються, оскільки стороною позивача не надано доказів того, що [PERSON] у встановленому законом порядку зверталась в суд з позовом про зобов`язання [PERSON] виконувати умови вказаного договору. Також судом відхиляються посилання відповідачки про те, що вона підписала вказаний договір під тиском з боку позивача, оскільки вказаний договір є чинним і у встановленому законом порядку недійним не визнаний. З матеріалів справи вбачається та сторонами визнається і не заперечується, що позивач є громадкою та постійно проживає в США, при цьому відповідач разом із донькою, будучи громадянами України, на цей час, в зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, фактично проживають в Республіці Німеччина. З матеріалів справи також слідує, що представник позивача неодноразово зверталась до [PERSON] щодо можливості добровільного врегулювання питання спілкування позивача з онукою та надання відповідної згоди на це та до начальника Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо її онуки [PERSON] , [INFO] . Також матеріалами справи встановлено, що відповідач, за місцем свого перебування, неодноразово зверталася до відповідних правоохоронних органів і установ щодо переслідування та психологічного тиску з боку, в тому числі, й позивача [PERSON] , а також щодо порушення її персональних даних. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). Також ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» («Shvets v. Ukraine», заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20). При цьому у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено, у тому числі, й те, що для врахування балансу інтересів у цій справі суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом. Вказані за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 607/9336/20 (провадження № 61-20367св21), вирішуючи питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Так, статтею 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Звертаючись з даним позовом до суду позивачкою не було надано та не було доведено належними, достовірними та допустими доказами те, що відповідачкою чиняться перешкоди у спілкування позивачки з онукою. Не було здобуто таких доказів і під час розгляду даної справи. З наданих сторонами до матеріалів справи доказів, у тому числі, скрін-шотів з їх телефонних переписок, вбачається, що між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] виникають взаємні непорозуміння щодо виховання малолітньої дитини. Поряд з цим, сама по собі наявність неприязних відносин між позивачкою та відповідачкою не є доказом того, що остання створює перешкоди позивачці у питаннях, пов`язаних із вихованням та спілкуванням малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. При цьому суд зауважує, що визначений позивачкою спосіб участі у спілкуванні та вихованні онуки не у повній [PERSON] відповідає інтересам останньої та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування баби із онуками обов`язковим є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. З наданого Печерською районною в м. Києві державної адміністрації висновку про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (онукою) та у її вихованні від 28 березня 2023 року за №105/01-438/В-140 слідує, що провести обстеження умов проживання дитини - [PERSON] , [INFO] за адресою її мешкання: [ADDRESS] не виявилось можливим, оскільки згідно з пояснень матері дитини [PERSON] , у зв`язку із воєнним станом в Україні вона разом з донькою перебуває в Німеччині. З вказаного висновку слідує, що з`ясувати думку дитини щодо предмету позову спеціалістам Служби не надалось можливим через відсутність згоди матері на бесіду з [PERSON] . З метою уникнення психологічного травмування дитини, мати самостійно з`ясувала думку дитини та повідомила, що « [PERSON] все одно, буде вона спілкуватись з бабусею чи ні». При цьому, у вказаному висновку не було зазначено, що матір дитини чинить перешкоди у спілкуванні неповнолітньої онуки з бабусею. Також даним висновком третя особа вважала за доцільне визначити участь баби - гр. [PERSON] у вихованні онуки - малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за наступним графіком: не менше 1 разу на тиждень, тривалістю на менше 15 хвилин та не більше 60 хвилин, в проміжок часу з 19 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. за часом місцезнаходження дитини, шляхом проведення аудіо/відео дзвінка з використанням інтернет-месенджерів; не менше 2 та не більше 4 разів на рік бабуся та онука можуть проводити спільний відпочинок тривалістю не менше 5 календарних днів та не більше 21 календарного дня. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст. 19 СК України). Відповідно до правових висновків Верховного Суду (дивитись, наприклад, постанову від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Суд не погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він оскільки несе виключно інформативний характер та має рекомендаційний характер. Крім того, з вказаного висновку не вбачається, що відповідач чинила перешкоди позивачці у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд зауважує, що позивачка є громадянкою США, проживає у вказаній країні, а відповідачка та її дитина є громадянами України, у зв`язку із воєнним станом, запровадженим в Україні, вона разом з дитиною перебуває в Німеччині, [PERSON] є малолітньою особою, тобто відстань між місцем проживання дитини та місцем проживання позивачки є значною. Враховуючи наведене, вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з онукою задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Щодо задоволення інших вимог в частині графіку спілкування, а також зобов`язання не перешкоджати [PERSON] у безпосередньому спілкуванні (отриманні поточної інформації щодо онуки) з вихователем/вчителем та/або керівником навчального закладу, який відвідує онука, дитячим лікарем, логопедом, шкільним психологом, викладачем секції, гуртка тощо, та зобов`язання надання інформації протягом 2 календарних днів електронною поштою правдиву відповідь із інформацією про стан здоров`я онуки (в тому числі, але не виключно: довідок, виписок, аналізів тощо), місце її фактичного перебування, навчання, дозвілля, пересування, можливості побачень з онукою позивачки суд приходить до висновку про їх відмову, оскільки вони є похідними від вимог про усунення перешкод у спілкуванні з онукою. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Вимоги позивачки про те, що вона має право надавати бачитись онуці з батьком, [PERSON] , під час перебування онуки з [PERSON] також не підлягають задоволенню, оскільки батько [PERSON] - [PERSON] не позбавлений права, у відповідності до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, звернутись до суду з відповідним позовом в разі порушення його прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed