Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою відповідно до якої просила суд ухвалити рішення щодо стягнення на її користь аліментів на утримання спільної дитини сторін у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також коштів на утримання позивачки як дружини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача. У обґрунтування заявленого вказала, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину. Водночас, момент звернення до суду із вказаної позовною заявою, позивач та відповідач проживають окремо, спільна дитина сторін проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Разом з тим, відповідач у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги заявниці на утримання спільного сина, відтак остання вимушена звернутись до суду із даним позовом. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, від позивача до суду надійшла заява про здійснення розгляду справи без її участі, позовні вимоги заявниця підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Причини неявки відповідача суду не відомі. Окрім цього, останній також не скористався власним процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та будь-яким іншим чином не висловив свого ставлення щодо заявлених вимог. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає приписам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на вказаний перебіг подій, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у заочному порядку відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, мають зареєстроване місце проживання та отримували код платника податків. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі закону. [INFO] народився [PERSON] батьком якого є відповідач, а матір`ю - позивачка. Дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю. 26 квітня 2022 року між сторонами укладено шлюб. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, положення ст. 184 СК України вказують на те, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч. 6 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини. Щодо вимог про стягнення коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд зауважує, що у даному випадку наявні підстави для задоволення таких вимог позивача, проте розмір відрахувань, вказаний заявницею, є необґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в даній частині частково визначивши розмір коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у вигляді 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial