Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами які в подальшому уточнила та остаточно просила: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначено, що вона є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З батьком сина, [PERSON] , з червня 2014 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, в зареєстрованому шлюбі не перебували. За спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі пункту 1 частини 2 статті 125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] . З жовтня 2021 року відповідач виїхав на роботу до Польщі. З грудня 2021 року між сторонами припинені будь-які стосунки, спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно не виконує обов`язку щодо утримання сина, згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. 16.08.2022 позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " у зв`язку з одруженням. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 20.12.20222 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 17.01.2023 о 09.00 годині. 17.01.2023, 15.02.2023, 09.03.2023, 31.03.2023 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 08:45 год. 07.04.2023. 07.04.2023 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання були повідомлений належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8, частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Октябрським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 12.05.2016 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 22.03.2023 № 00038964851, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). З декларації, укладеної лікарем - терапевтом ТОВ "Центр медико - санітарної допомоги" [PERSON] та [PERSON] та довідки від 10.03.2023 ТОВ "Центр медико - санітарної допомоги" вбачається, що малолітній [PERSON] проходить огляди та лікування разом з матір`ю та проживають за одною адресою. Норми права, що підлягають застосуванню та висновки суду за результатами розгляду справи. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Вимоги щодо розміру аліментів на дитину заявлені з дотриманням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] , проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільного малолітнього сина, тому зобов`язаний його утримувати до досягнення повноліття, однак між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. Відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, не спростував повідомлені позивачем обставини щодо наявності підстав для стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), тому позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої сина є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В частині стягування аліментів належить звернути рішення до виконання негайно в межах платежу за один місяць. Відповідно до частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Щодо стягнення судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки позивач, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, судовий збір суд стягує з відповідача в дохід держави у зв`язку із задоволенням позовних вимог у розмірі 1073 грн 60 к.

Outcome: approved