Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.02.2015 року, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн на кожну дитину, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.02.2015 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення вказаного рішення матеріальне становище у них погіршилося, витрати на утримання дітей зросли, стан її здоров`я та здоров`я дітей погіршився, а тому встановлений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити дітям належний рівень життя, розвитку, лікування, відпочинку та гармонійного розвитку. Зазначає, що відповідач перебуває за кордоном, де він неофіційно працевлаштований. З огляду на викладені обставини, просить позов задовольнити та збільшити розмір стягуваних зі [PERSON] аліментів. Позивач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій заперечив проти задоволення позову [PERSON] та вказав, що з моменту винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей його матеріальний стан не змінився, постійної роботи у нього немає, а тому він не здатен сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, окрім того дочка [PERSON] з 2012 року до березня 2022 року проживала разомі з ним та повністю перебувала на його утриманні. Ухвалою суду від 08.02.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі. Судом установлено такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007 року, який розірвано рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.12.2012 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилися доньки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.06.2008 року), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.09.2009 року), а також [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.01.2011 року). Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.02.2015\~року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково та вирішено стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн на кожну дитину, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.01.2023 року, виданого Бучацьким відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області, сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.03.2015 року за період з березня 2022 року до грудня 2022 року становить 6477,50 грн. Як убачається з копій квитанцій № 0070 від 23.01.2023 року, № 0075 від 17.02.2023 року, № 0082 від 20.02.2023, № 0108 від 22.02.2023 року, [PERSON] вказану суму заборгованості зі сплати аліментів погасив. Згідно довідки № 1 від 12.01.2023 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради Тернопільської області, [PERSON] до березня 2022 року проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 2 від 11.01.2023 року, виданої Велеснівською гімназією з початковою школою ім. В. М. Гнатюка Монастириської міської ради Тернопільської області, [PERSON] , 2009 р. н., у період з 01.09.2014 року до 03.01.2015 року здобувала дошкільну освіту у короткотривалій групі Велеснівської гімназії з початковою школою ім.\~В.\~М.\~Гнатюка, з 01.09.2015 року була зарахована ученицею першого класу вказаного навчального закладу, де навчалася до 23.02.2022 року за інституційною (очною) формою навчання, з 24.03.2022 року до 09.06.2022 року за інституційною (дистанційною) формою навчання. Як убачається з довідки про склад сім`ї № 09 від 12.01.2023 року, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із позивачем за вказаною адресою також зареєстровані діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та інші члени сім`ї. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються у 6, 8 та 9 класах Ковалівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Монастириської міської ради відповідно, що підтверджується довідками № 7, № 8 та № 9 від 31.01.2023 року, виданими Ковалівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Монастириської міської ради. Згідно довідки № 3 від 10.01.2023 року [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозом дифузний зоб першого ступеня, стан після перенесеної вітряної віспи. Згідно довідки № 4 від 10.01.2023 року [PERSON] перебуває на обліку в ендокринолога з діагнозом субклінічний гіпотиреоз, вперше виявлена кардіопатія. Відповідно до довідки № 2 від 10.01.2023 року [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозом дифузний зоб першого ступеня, кардіопатія, стан після перенесеного бронхіоліту. Наявність у дітей сторін вказаних захворювань також підтверджується відповіддю КНП «Монастириський центр первинної медико-санітарної допомоги» Монастириської міської ради № 22 від 26.01.2023 року. На підтвердження погіршення стану здоров`я позивача [PERSON] представником позивача надано відповідь КНП «Монастириська міська лікарня» Монастириської міської ради № 77 від 31.01.2023 року. Як убачається з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 21.02.2023 року відповідач [PERSON] із серпня 2009 року не працевлаштований. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 12.01.2023 року за [PERSON] з 05.05.2000 року зареєстровано автомобіль Volkswagen Passat 1989 року випуску. З відповіді Державної прикордонної служби України від 16.02.2023 року убачається, що відповідач у період з 2018 року до 2022 року неодноразово перетинав державний кордон України, востаннє 25.01.2022 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких підстав. Відповідно до вимог\~ ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Положеннями\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу вимог\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як убачається зі\~ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2023 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року становить 2833\~ гривень. Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 року у справі № 128/2206/21 дійшов висновку, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладені обставини, з огляду на те, що визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.02.2015 року розмір аліментів (450 грн) є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дітей, з метою забезпечення прав неповнолітніх дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд вважає, що вказаний розмір аліментів слід збільшити. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючись із розміром аліментів, суд враховує інфляційні процеси в державі, а також те, що з віком збільшилися потреби дітей. Доводи позивача, викладені у позовній заяві про те, що відповідач неофіційно працює за кордоном, суд відхиляє, як такі, що не підтверджені. Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей по 2200 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня набранням рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, так як позивач не надала суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. У силу вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial