Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.11.2013 вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис №364 та видано свідоцтво про шлюб. За час перебування в шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між нами не розірвано, проте нею подано до Придніпровського районного суду міста Черкаси позовну заяву про розірвання шлюбу. Їх малолітній син перебуває на її повному матеріальному утриманні та проживає разом з матір`ю. Відповідач проживає окремо від них, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Проте вона одна не може забезпечити відповідний рівень, оскільки на даний час не працює, а кошти для проживання їй надають її батьки. На сина в місяць витрачається близько 8000 9000 грн., а саме: 4000 грн./місяць на харчування; близько 1000 грн./місяць на одяг сину, оскільки одяг зношується та дитина з нього виростає; на репетиторів з іноземної мови 2000 грн. /міс. (1 заняття 200 грн., мінімум два заняття на тиждень); секції витрати на спортивну форму та спортивний інвентар, не враховуючи, що дитина інколи хворіє і гроші потрібні на лікування. А тому, з огляду на те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, вважає, що останній може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн. на місяць. Таким чином, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. на місяць, починаючи з дати подання позову і до досягнення сином повноліття, зі щорічною індексацією визначеного судом розміру аліментів відповідно до закону. А також судові витрати згідно підтверджуючих документів стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою суду від 04.01.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.03.2023 відповідачем до суду подано відзив, у якому заперечує проти позовної вимоги про стягнення аліментів у розмірі 5000 грн., оскільки факти вказані у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що він завжди добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, проте розписок з колишньої дружини не брав. Зазначає, що позивачка разом з сином після введення воєнного стану перебуває у Фінській республіці як біженці, де знаходиться на повному забезпеченні як житлом, одягом, харчами так і грошовими коштами наданими щомісячно цією країною для неї та сина. Зимою син перебував місяць у м. Черкаси і цей місяць він проживав разом з ним та був повністю на його утриманні. Жодних претензій з боку позивачки не було. Наголошує на тому, що це його син і він надавав та буде надавати йому допомогу незалежно від наявності рішення суду. Наразі він не може проводити весь час з сином, оскільки дитина знаходиться з матір`ю за кордоном, а він є чоловіком призивного віку і через військовий стан в Україні не може виїхати до сина. Але коли він з мамою приїжджає в Україну на певний час, то постійно вони проводять час разом з сином, який проживає у нього. У зв`язку з теперішнім його матеріальним становищем, він не в змозі сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 5000 грн., оскільки він не працевлаштований та має нерегулярний заробіток, якого вистачає на харчування та предмети першої необхідності, та допомагає своїм непрацездатним батькам, які є пенсіонерами. Натомість син і позивачка перебувають на повному забезпеченні іншої європейської держави і отримують усі необхідні речі у вигляді гуманітарної допомоги та стабільних соціальних виплат. Максимальна грошова сума аліментів, яку він може щомісячно сплачувати на утримання сина становить 1500 грн., це мінімального прожиткового мінімуму на дитину. У судовому\~засіданні представник\~позивачки адвокат\~Фонрабе Є.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що дитина знаходиться на повному утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги не надає. У судовому\~засіданні відповідач\~ [PERSON] \~позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов та враховуючи добровільне надання матеріальної допомоги на утримання сина. Зазначив, що на разі він не працевлаштований, і шукає роботу, дитині він регулярно надає допомогу, перераховує кошти на картку та купує речі за потребою, кожного місяця така допомога становить різну суму в залежності від того скільки він може надати, в середньому це складає 4000-5000 грн., але за рішенням суду стабільно саме такий розмір сплачувати не може. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2013 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис №364, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.2013, який на час розгляду справи розірвано за рішенням суду. Сторони є батьками неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.02.2014. Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3\~ст. 181 СК України\~передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей: віком від 06 до 18 років 01.01.2023 в розмірі 2833,00 грн. Частиною 2\~ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 2 Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» від 03.07.1991, дію якого зупинено з 01.01.2023 на підставі закону № 2710-ІХ на 2023 рік, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. До таких доходів відноситься в тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. А тому, з огляду на вказане, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи та думки сторін, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітніх дітей. Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне. Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 133 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається із матеріалів справи позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу подано ряд документів, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Фонрабе Є.В. від 22.11.2022; довідку № 2 про виконані роботи за договором № 2 про надання правої допомоги від 22.11.2022, в якій викладено опис та вартість проведених робіт та наданих послуг на загальну суму 4500 грн.; квитанція про перерахування [PERSON] коштів на суму 5000 грн. З огляду на викладене вище, суд вважає, враховуючи складність справи, час затрачений на надання допомоги, підготовку процесуальних документів, такий розмір винагороди є співмірним із складністю справи, що випливають із даних правовідносин, а тому до стягнення [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 4500,00 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved