Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом про\~зміну способу\~та розміру.\~Обґрунтовуючи позовні\~вимоги тим,\~що на\~підставі рішення\~Вишгородського районного\~суду Київської\~області від\~27.07.2018\~року з\~нього стягуються\~аліменти та\~утримання неповнолітньої\~дитини [PERSON] ,\~в розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше ніж\~50%\~прожиткового мінімуму\~встановленого для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~починаючи з\~01.08.2018\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~В березні\~2022\~року у\~зв`язку із\~збройною російською\~агресією проти\~України [PERSON] \~втратив роботу,\~а тому\~не в\~змозі сплачувати\~присуджені аліменти\~у розмірі\~1/4\~частки від\~усіх доходів,\~що становить\~близько 5\~000,00\~грн.\~Крім того,\~на утриманні\~позивача перебуває\~його дружина,\~яка є\~інвалідом другої\~групи,\~неповнолітня донька\~дружини від\~першого шлюбу\~та мати\~позивачащо свідчить про зміну його сімейного та матеріального стану. На підставі викладеного [PERSON] просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Вишгородського районного суду Київської області по справі №363/377/18 від 27.07.2018 року, яким [PERSON] призначено сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку Законом України «Про державний бюджет України», щомісячно, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі що не перевищує 2\~000,00 грн. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 06.12.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.02.2023 року відповідач відповідно до вимог ст.178\~ЦПК України подала відзив на позовну заяву, та просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Після направлення виконавчого документу на примусове виконання, [PERSON] почав періодично платити невеликі аліменти, однак станом на 30.09.2022 року існувала заборгованість у розмірі 22\~845,49\~грн. Крім того, станом на 03.02.2023 року у [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19\~652,95 грн. Позивач працездатний, доказів про скрутне матеріальне становище до суду не надав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначив, що позивач щомісячно особисто перераховує [PERSON] кошти на утримання доньки у розмірі 2\~000,00\~грн. Відповідач в судовому засіданні, не заперечувала, що отримує від [PERSON] кошти на утримання доньки. Однак, проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Як вбачається з копії виконавчого листа виданого 07.11.2018 року Вишгородським районним судом Київської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку Законом України «Про державний бюджет України», щомісячно, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 13.04.2010 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Частиною 1 статті 141\~Сімейного кодексу\~України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.3 ст.181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Згідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому необхідно зауважити, що зміна розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.192 СК України, можлива за умови зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Тобто, ці обставини повинні виникнути у платника або одержувача аліментів після того, як обов`язок по сплаті аліментів був раніше встановлений судом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він втратив роботу, на його утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом другої групи та не може працевлаштуватись, на підтвердження чого подано копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №1080832 від 13.10.2022 року, згідно якої [PERSON] довічно встановлено другу групу інвалідності з 01.11.2022 року, донька дружини від першого шлюбу та мати на підтвердження чого подано виписку із медичної карти стаціонарного хворого №2808 хірургічного відділення [PERSON] , що свідчить про зміну майнового стану. Однак, твердження [PERSON] , що на його утриманні перебуває дитина дружини [PERSON] , від першого шлюбу належними та допустимими доказами у розумінні статті 77, 78 ЦПК України, не підтверджено. Крім того, довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №1080832 від 13.10.2022 року, згідно якої [PERSON] довічно встановлено другу групу інвалідності з 01.11.2022 року та виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2808 хірургічного відділення [PERSON] , не може бути належним та допустимим доказом, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні у [PERSON] . Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування у нього на утриманні інших осіб, а також зміни майнового стану. Разом з тим, [PERSON] укладаючи шлюб та створюючи сім`ю, повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Крім того, суд звертає увагу [PERSON] , що у відповідності до норм ч.1 ст.192 СК України, вказуючи як на підставу своїх заявлених вимог, не передбачено зміни способу стягнення аліментів. Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні статті 192 СК України та позиції Верховного Суду України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому розмір стягуваних аліментів за судовим наказом відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів у розуміння статей 77, 78 ЦПК України, на підтвердження зміни його матеріального стану. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання доньки відсутні, таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed