Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що в трудових правовідносинах з відповідачем він перебуває з 03.03.2003, працює на посаді консультанта з правових питань. Згідно з розпорядженням відповідача від 01.04.2022 № 01/07-01 йому з 04.04.2022 була надана щорічна відпустка за 2022 рік на 24 календарних дні. Під час щорічної відпустки він був тимчасово непрацездатний в зв`язку з чим щорічна відпустка була подовжена після закінчення тимчасової непрацездатності до 04.08.2022. 05.08.2022 він звернувся до відповідача із заявою про надання додаткової відпустки на час профспілкового навчання на період з 08.08.2022 по 13.08.2022 на підставі листа ППО «Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» ВАТ «СМНВО» від 05.08.2022 № 3. В цей же день відповідач ознайомив його з розпорядженням від 24.06.2022 № 01/07-03, згідно з яким призупинив дію трудового договору з ним в перший робочий день після закінчення тарифної відпустки у 2022 році, тобто з 05.08.2022. Розпорядження відповідача від 24.06.2022 № 01/07-03 є незаконним з таких підстав. Під час ознайомлення зі спірним розпорядженням він письмово виклав свої заперечення на цьому розпорядженні, які унеможливлювали призупинення дії трудового договору з підстав, зазначених у спірному розпорядженні, однак відповідач його не скасував. Так, призупиняючи дію трудового договору відповідач виходив з недопущення збільшення заборгованості із заробітної плати працівникам відповідача з причини відсутності надходжень профспілкових внесків від AT «Сумське НВО» у зв`язку із введенням військового стану в Україні з 24.02.2022 та у зв`язку зі збройною агресією РФ та неможливості продовження роботи на підставі ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та ЗУ «Про правовий режим воєнного стану». Станом на день призупинення дії трудового договору 05.08.2022 діє ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в редакції від 19.07.2022, ст. 13 якого пов`язує призупинення дії трудового договору зі збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, а ч. 2 цієї статті зазначає вимоги до розпорядження роботодавця про призупинення дії трудового договору. Таким чином, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності збройної агресії проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може об`єктивно надати роботу працівнику і працівник не може її виконувати. Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою, мають для сторін наступити відповідні наслідки за обставинами, що передбачає така норма права. Крім цього, він є членом профкому ППО «Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» ВАТ «СМНВО» і на нього поширюються гарантії,\~передбачені ч.\~2\~ст.\~252\~КЗпП України,\~зокрема,\~зміна умов\~оплати праці\~працівників,\~які є\~членами виборних\~профспілкових органів,\~допускається лише\~за попередньою\~згодою органу,\~членами якого\~вони є. Оскільки на час призупинення дії трудового договору змінюються умови оплати праці (виплату зарплати замість роботодавця покладено на державу, що здійснює збройну агресію проти України, ч. 4 ст. 13 Закону), то відповідач повинен був отримати попередню згоду на призупинення дії трудового договору з ним, внаслідок чого змінилися умови оплати праці, профкому ППО «Солідарність» ДП «Завод ОБ та ВТ» ВАТ «СМНВО», однак такої згоди не отримав. У зв`язку з цим просить суд визнати незаконним розпорядження відповідача 24.06.2022 № 01/07-03; поновити дію трудового договору з консультантом з правових питань [PERSON] з 05.08.2022; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2022 по день ухвалення рішення суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку за один місяць. Представник відповідача Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» надав відзив в якому просив у позовних вимогах [PERSON] відмовити в повному обсязі, а розпорядження від 24.06.2022 № 01/07-03 визнати законним. Судом встановлено, що 01.04.2022 було винесено розпорядження № 01/07-01, з якого вбачається, що з 04.04.2022 по 27.04.2022 [PERSON] була надана щорічна відпустка за 2022 рік (а.с. 4-5). 05.08.2022 [PERSON] звернувся із заявою до голови Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» з проханням надати йому додаткову відпуску на період навчання з 08.08.2022 по 13.08.2022 (а.с. 6-7). 05.08.2022 [PERSON] ознайомився з розпорядженням від 24.06.2022 № 01/07-03, згідно з яким голова Об`єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ «Сумське НВО» призупинив дію трудового договору з ним в перший робочий день після закінчення тарифної відпустки у 2022 році, тобто з 05.08.2022 (а.с. 8). З довідки від 09.08.2022 № 19 вбачається, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 01.08.2022 становить 452666,09 грн (а.с. 18). 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022на території України строком введено воєнний стан, який затвердженоЗаконом України № 2101-ІХ. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на території України введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду справи. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, який набув чинності 24 березня 2022 року. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон), передбачено, що призупинення дії трудового договору- це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Згідно з п. 2 розділу «Прикінцеві положення» цього ЗУ главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено п. 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч. 2, 3 ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Отже, положення ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Відповідно до ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. Тобто, з аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що законом надано право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, однак таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її. Міністерство економіки України розмістило на сайті міністерства коментар до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, зокрема і коментар до статті 13 вказаного Закону. При цьому вважають, що у зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши в сукупності надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведені законність та обґрунтованість оскаржуваного розпорядження, зокрема, що на час його видання існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її, а тому розпорядження відповідача від 24.06.2022 № 01/7-03 є незаконним, у зв`язку з цим слід поновити дію трудового договору відповідача з консультантом з правових питань [PERSON] з 05.08.2022. Таким чином, внаслідок видання незаконного розпорядження про призупинення дії трудового договору фактично наявний факт вимушеного прогулу працівника, викликаний протиправними діями роботодавця, але в такому випадку КзПП України не передбачає виплату працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тому суд вважає можливим на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а саме положення ст. 235 КЗпП, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» середній заробіток працівника визначається за правилами, закріпленими у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідно до п. 2 зазначеного порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. З табелів обліку робочого часу за квітень-липень 2022 року вбачається, що [PERSON] в квітні працював один день - вісім годин, в квітні, травні, червні та липні не працював жодного дня. З розрахунково-платіжної відомості працівників за квітень 2022 року вбачається, що [PERSON] за один робочий день було нараховано 962,57 грн (тарифна ставка 282,61 грн + індексація заробітної плати 581,05 грн + 98,91 надбавка), що і є середньоденним заробітком. А тому з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.2022 по 17.04.2023 в сумі 175187,74 грн (962,57 грн * 182 роб.дн.), з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Об`єднаної первинної\~організації профспілки\~працівників машинобудування\~та металообробки\~ПАТ «Сумське\~НВО» необхідно стягнути 1984,80 грн. судового збору в дохід держави. Згідно пунктів 2 і 4 частини 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved