Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просила стягнути з відповідача 2000 доларів США, що на день подачі позову становить 73\~137.20 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 29.01.2022 між сторонами укладено угоду про взяття на себе зобов`язань укласти договір купівлі-продажу. За змістом п. 1.1 угоди є взяття на себе зобов`язань укласти договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості кімнати в комунальній квартирі, розташованій за адресою [ADDRESS] . Такий договір мав бути укладений в строк до 02.03.2022, також на продавця покладені обов`язки з погашення боргу за комунальні послуги, зняття з реєстрації осіб тощо. Пунктом 2.8 угоди передбачено, що на виконання таких додаткових обов`язків покупець передає продавцю грошову суму в розмірі еквіваленту 1000 дол. США. Згідно п. 4.1 угоди, у випадку невиконання зобов`язань, взятих на себе продавцем, він сплачує покупцю суму, вказану в п. 2.8 та неустойку в розмірі 1000 дол. США не пізніше 02.03.2022. Враховуючи, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Також позивач просила стягнути витрати на правову допомогу, докази про понесення яких нею будуть подані у строк 5 днів з дня розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 17.01.2023 позов залишено без руху. Ухвалою суду від 25.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу позивачем, згідно вимог ч.2 ст. 177 ЦПК України, про що позивачем надано відповідний доказ. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відправлено відповідачу рекомендованим повідомленням за її зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим. Відзиву на позов відповідачем не надано. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 29.01.2022 між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено угоду про взяття на себе зобов`язань укласти договір купівлі-продажу. (а.с. 5-6) Згідно такої угоди, її предметом є взяття на себе зобов`язань в строк до 02.03.2022 заключити договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості кімнати в комунальній квартирі [ADDRESS] . Також згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3 угоди продавець бере на себе зобов`язання в строк до 02.03.2022 підготувати всі документи, необхідні для укладання договору купівлі-продажу, погасити заборгованість по комунальним послугам, зняти з реєстрації у зазначеному об`єкті нерухомості всіх осіб. Пунктом 2.8 угоди передбачено, що для виконання продавцем зобов`язань, взятих на себе за цією угодою, покупець передає продавцю, а продавець ще до укладання такої угоди отримує від покупця суму, еквівалентну 1000 дол. США. Згідно п. 4.1 угоди, у випадку невиконання взятих на себе продавцем зобов`язань за цією угодою, вона сплачує покупцю суму, вказану в п.2.8 угоди і неустойку в розмірі, еквівалентній 1000 дол. США. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в\~ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За нормами ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\~\~\~\~ Як встановлено судом, відповідач не виконала умови угоди від 29.01.2022, взяті на себе з приводу в строк до 02.03.2022 укласти з позивачем договір купівлі-продажу належного відповідачу об`єкту нерухомості кімнати в квартирі за адресою [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями п.2.8 угоди від 29.01.2022 передбачено, що покупець передає продавцю ще до укладення цієї угоди суму в еквіваленті 1000 дол. США для виконання продавцем взятих на себе зобов`язань. Передача грошової суми відбулась до укладання цієї угоди. Підписавши вказаний договір відповідач підтвердила факт отримання грошової суми, зазначеної в п. 2.8 Угоди від [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.01.2023 вбачається, що право власності на кімнату в квартирі [ADDRESS] (37/100 квартири), зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Відтак, умови угоди від 29.01.2022 продавцем [PERSON] не виконані. Згідно п. 4.1 угоди, у випадку невиконання взятих на себе продавцем зобов`язань за цією угодою, вона сплачує покупцю суму, вказану в п.2.8 угоди і неустойку в розмірі, еквівалентній 1000 дол. США. Доказів щодо поважності неможливості виконання вимог угоди відповідачем до суду не надано. Враховуючи викладене, у зв`язку з невиконанням взятих на себе угодою від 29.01.2022 зобов`язань, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена останньою сума згідно п. 2.8 угоди. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.\~549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.\~550\~ЦК\~України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Оскільки судом встановлено порушення [PERSON] умов угоди від 29.01.2022, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача збитків за порушення нею умов угоди, згідно п. 4.1 Угоди в розмірі 1000 доларів США. При цьому, щодо визначення в рішенні суду одночасно еквівалент стягнення суми в гривні, а саме 73\~137.20 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 3 ст. 53 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами 1 і 2 цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржників в іноземній валюті та їх еквівалент в гривні вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена останньою сума згідно п.п. 2.8, 4.1 угоди від 29.01.2022 в розмірі 1000 дол. США та неустойка згідно п. 4.1 в розмірі 1000 дол. США. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір. Ухвалою суду від 25.01.2023 частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову, а саме накладено арешт на нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві власності, а саме: 37/100 квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.ч.\~7,\~8\~ст.\~158\~ЦПК України,\~у разі\~ухвалення судом\~рішення про\~задоволення позову\~заходи забезпечення\~позову продовжують\~діяти протягом\~дев`яноста днів\~з дня\~набрання вказаним\~рішенням законної\~сили або\~можуть бути\~скасовані за\~вмотивованим клопотанням\~учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial