Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Представник позивача звернулась до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Юр`ївської об`єднаної територіальної громади в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, загальною площею 61,70 кв.м., житловою площею 36 кв.м розташований за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заявлених вимог зазначає наступне: - [INFO] померла її мати [PERSON] ; - [INFO] помер її батько та чоловік [PERSON] - [PERSON] ; - за життя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Юр`ївської селищної Ради народних депутатів від 22.03.1983 № 14 належав житловий будинок загальною площею 61,70 кв.м., житловою площею 36 кв.м розташований за адресою: [ADDRESS] ; - після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину та оформила спадкові права на частину майна, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді права на земельну частку/пай. При цьому [PERSON] спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку не приймала; - за життя [PERSON] не оформила спадкові права на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] ; - єдиним спадкоємцем за законом є позивачка, яка прийняла спадщину після смерті матері та оформила свої спадкові права на майно у вигляді земельної ділянки; - звернувшись із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, житловий будинок який знаходиться в [ADDRESS] , позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний об`єкт нерухомого майна. -відтак, позивачка не може оформити спадкові права на вищевказаний житловий будинок, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, від представника позивачки (адвоката Ільченко І.В.) до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 97). Відповідач по справі Юр`ївська об`єднана територіальна громада в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, про розгляд справи в його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 93-96). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 28.02.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано копії спадкових справ та інформації з КП «Павлоградське МБТІ» (а.с.36-37); - 28.03.2023 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 90). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 16.02.2010 (а.с. 13). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Юр`ївської селищної ради, Юр`ївського району, Дніпропетровської області, та іншого майна. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217,1258,1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до копії свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровської області від 21.07.2011 (а.с. 67 зворот), а також копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.12.1983, виданого Юр`ївською селищною радою Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с. 11) позивачка [PERSON] є донькою померлих [PERSON] та [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . За положеннями ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла у встановлений законом строк, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Юр`ївської державної нотаріальної контори, на підставі чого 08.08.2011 року заведено спадкову справу № 113-2011. Відомості про інших спадкоємців в матеріалах спадкової справи відсутні. Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до вимог закону [PERSON] звернулася до нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, постановою від 15.02.2023 року нотаріус Юр`ївської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 25). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Юр`ївського районного управління юстиції від 11.09.1999 (а.с. 12). З матеріалів спадкової справи № 162 встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину та оформила спадкові права лише щодо земельної частки / паю в КСП « Заповіт Леніна» Юр`ївського району Дніпропетровської області, Юр`ївської селищної ради розміром 6,89 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі; згідно довідки виданою Юр`ївською селищною радою народних депутатів Юр`ївського району Дніпропетровської області від 23.03.2000 за № 83 остання була прописана на момент смерті [PERSON] в домоволодінні розташованому: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] (а.с.54-60). Так, на підставі рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Заповіт Леніна» виділена земельна ділянка площею 0,15 га по [ADDRESS] під забудову нового жилого дома, дозволеної до забудови рішенням Юр`ївської сільської ради депутатів трудящих від 25.04.1972 року, виданого Виконкомом Павлоградської райради депутатів трудящих УРСР від 20.06.1972 року на ім`я [PERSON] , видане свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР без номеру (а.с. 16-18). Також рішенням виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області від 22.03.1983 року № 14 за [PERSON] визнано право особистої власності на домоволодіння (житловий будинок) загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 36 кв.м., розташованого в [ADDRESS] , побудоване в 1976 році (а.с. 19-24). Разом з тим, [PERSON] за життя не отримав правовстановлюючий документ на нерухоме майно та не здійснив державної реєстрації права власності на житловий будинок. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5). На підставі п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Одночасно суд відмічає, що відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] стала тією обставиною, що унеможливила оформлення позивачкою право на спадщину в нотаріальному порядку. В свою чергу, встановлення моменту набуття особою права власності визначає законодавство, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин. Оскільки спірний будинок збудований у 1976 року, застосуванню підлягає законодавство, яке визначало умови та правові наслідки у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року) і прийняту відповідно до цього Указу постанову Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Відповідно до ст. 2 Закону України "Про власність" право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно положень ст.ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж Кодексу не пов`язувала виникнення такого права з його обов`язковою реєстрацією. Відповідно до Указу від 26.08.1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів. За ст.1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держмісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за вказаними нормативними актами підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним будинку з додержанням відповідних вимог незалежно від подальшого отримання свідоцтва про право власності та проведення державної реєстрації права власності. Верховний суд у Постанові від 15.10.2019 у справі № 916/780/18 зазначив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права, і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину. Підставою видачі Свідоцтва про право власності є Рішення Ради, тобто видача свідоцтва є дією з оформлення права власності на підставі Рішення. Згідно з довідкою № 231, виданою Юр`ївською селищною радою Павлоградського району Дніпропетровської області від 07.02.2023 домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] , належало [PERSON] на підставі рішення Юр`ївської селищної ради від 22.03.1983 № 14 « Про визначення права особистої власності на домоволодіння за [PERSON] », відповідно до рішення Юр`ївської селищної ради від 30.11.2022 № 3380-37/VІІІ «Про адресне упорядкування будинків та споруд в населених пунктах Юр`ївської селищної ради», на теперішній час дане домоволодіння має адресу: [ADDRESS] , згідно рішення Юр`ївської селищної ради від 07.12.2015 №12-2/VІІ «Про перейменування вулиць населених пунктів Юр`ївської селищної ради», назву [ADDRESS], змінено на [ADDRESS] (а.с. 27). Відповідно до наданої інформації КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.03.2023 № 72 право власності на будинок [ADDRESS] та на будинок [ADDRESS] не зареєстроване за [PERSON] ; станом на 30.08.1985р. була проведена інвентаризація будинку [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , але право власності не зареєстровано. Рік побудови будинку 1972р.; але є інша інвентаризаційна справа на інший житловий будинок по [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] , станом на 16.12.2004р. на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.12.2004р. виконкомом Юр`ївської селищної ради. Рік побудови будинку 1987р.; інвентаризація та реєстрація права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] не проводилася (а.с. 51). На час звернення до суду право власності на домоволодіння за спадкодавцем, позивачкою або іншою будь-якою особою не зареєстроване (а.с. 28). Таким чином, [PERSON] за життя на підставі відповідного дозволу та свідоцтва на забудову садиби на відведеній для цих цілей земельній ділянці збудував житловий будинок, а також набув право власності на вказане нерухоме майно відповідно до рішення виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області від 22.03.1983 року № 14, однак, за життя не отримав свідоцтво про право власності та не зареєстрував право власності на житловий будинок. В зв`язку з тим, що законодавством, діючим на час закінчення будівництва домоволодіння, виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалось з отриманням будь-якого документа, що підтверджує право власності, та реєстрацію цього права, спадкодавець за життя з об`єктивних причин не мав правовстановлюючих документів на нерухоме майно та не здійснив державної реєстрації. Зазначене право власності на майно увійшло до складу спадщини після смерті [PERSON] , яку в свою чергу прийняла його дружина [PERSON] . За нормами, закріпленими в ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку після смерті [PERSON] не приймала, інші спадкоємці, які могли б претендували на спадкове майно згідно спадкових справ №162 та № 113-2011 - відсутні, відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем позбавляє спадкоємця можливості отримати спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, враховуючи волю позивачки (зазначену у письмовій заяві а.с. 2-8) про залишення за нею судових витрат по справі, суд не стягує такі з відповідача.

Outcome: approved