Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до ТОВ «ДОРБУДРЕСУРС», в якому просив стягнути із останнього заборгованість по заробітній платі у розмірі 41 764,25 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.03.2021 року по 31.03.2022 року позивач знаходиться у трудових відносинах із відповідачем. З 10.04.2022 року відповідач змінив свої місцезнаходження, проте фактично при його зміні відповідач не забезпечив позивача робочим місцем та роботою. У період перебування у трудових відносинах, відповідач нарахував, але не виплатив позивачу заробітну плату у розмірі 41764,25 грн. 23.12.2022 року позивач направив на адресу відповідача заяву про виплату заробітної плати, проведення розрахунку, звільнення з роботи і видачу наказу про звільнення з роботи та видачу трудової книжки. Відповідач вказану заяву отримав, проте станом на день подання позову не провів з позивачем розрахунок, не видав наказ про звільнення і не повернув трудову книжку. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду. 13.03.2023 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 17.03.2023 року представником позивача подано заяву про усуненні недоліків. 17.03.2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд по суті. У судовому засіданні представник позивача позовів вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. Заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив та відзиву на позов не подав, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 01.03.2021 року по 31.03.2022 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах із ТОВ «Дорбудресурс», місцезнаходження якого до 10.04.2022 року значилось: [ADDRESS] . З 10.04.2022 року ТОВ «Дорбудресурс» змінило своє місцезнаходження: м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13, оф. 4. ТОВ «Дорбудресурс» нарахувало, але не виплатило [PERSON] заробітну плату у розмірі 49764,25 грн., що підтверджується відомостями форми ОК-5 Пенсійного фонду України за звітний 2022 р. 23.12.2022 року позивач на адресу відповідача направив заяву про виплату заробітної плати, проведення розрахунку, звільнення з роботи і видачі наказу про звільнення з роботи і видачі трудової книжки. З даної заяви також вбачається, що позивачем отримано заробітну плату: за січень - 11584,95 грн., та лютий - 9999,71 грн. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРБУДРЕСУРС» підлягають частковому задоволенню в розмірі 28 179, 39 грн. (24856,33+14997,10+9910,82) - (11584,95 +999,71), тобто нарахована заробітна плата за три місяці з січня по березень 2022 року включно за вирахуванням часткової виплати заробітної плати відповідно до заяви позивача. . Не виплата ТОВ «ДОРБУДРЕСУРС» грошових коштів призвела до моральних страждань позивача, які виразились у неможливості матеріальна утримувати себе та свою сім`ю, ускладненої військовими діями на території України, зокрема їхньої інтенсивності в Донецькій області. Суд зазначає, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так й механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Судом встановлено факт завдання позивачеві моральної шкоди внаслідок невиплати частини нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, у зв`язку із чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь [PERSON] у розмірі 10 000,00 грн. Оскільки позивач у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати.

Outcome: partial