Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 18.03.2013 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день донька [PERSON] , [INFO] вже досягла повнолітнього віку. Рішенням Хустського районного суду від 07.03.2018 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зріс, потреби дитини з кожним днем збільшуються, та для забезпечення належного рівня життя та розвиту дитини необхідні значні кошти. Відповідач в добровільному порядку не допомагає та взагалі самоусунувся від виховання та утримання дітей. Позивачка зазначає, що відповідач виїздить на сезонні роботи та має можливість утримувати дітей, однак добровільно цього не робить, у зв`язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розгляд справи проводити у їх з позивачкою відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов визнають частково. Враховуючи, що законодавець покладає обов`язок по утриманню дітей на обох батьків та прожитковий мінімум для дітей відповідного віку вважають, що відповідач повинен платити аліменти в розмірі 1500 грн., що перевищує 50% від прожиткового мінімуму встановленого державою. Просила справу розглядати у її відсутності та відсутності відповідача, врахувавши думку відповідача стосовно суми аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з поданими письмовими заявами сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 18.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Хустського районного суду від 07.03.2018 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] \~ до досягнення дітьми повноліття. На даний час донька [PERSON] досягла повноліття. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працює, однак за твердженнями позивачки має можливість сплачувати аліменти в розмірі який вона вказала у позовній заяві. На сьогоднішній день сума аліментів, яку сплачує відповідач згідно рішення суду від 07.03.2018 року є недостатньою для матеріального забезпечення неповнолітньої доньки сторін, оскільки вона в силу свого віку та встановленого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, потребує більших витрат. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку змінився матеріальний стан дитини та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування, різного роду товари та послуги, тому суд вважає, що розмір аліментів необхідно змінити. Крім цього, суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку та отримання мінливих доходів від сезонних заробітків, про які стверджує позивачка і їхній розмір встановити не можливо, суд вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, задовольнивши вимоги позивачки. Виходячи з наведеного та враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і одержувача, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у більшому розмірі, а саме у сумі 2500 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial