Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та [PERSON] 14.11.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 228, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з нею, та залишити за нею понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 14.11.2008 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного сімейного життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейні відносини складалися добре, але згодом вони погіршились. На даний час вони жодних подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його збереження суперечитиме їхнім інтересам. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, прізвище їй не змінювати та не стягувати з відповідача понесені нею витрати. Повідомила, що участь у судовому засіданні взяти не може, тому просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій повідомив про неможливість взяти участь у судовому засіданні у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Також за допомогою телефонного дзвінка в суд він підтвердив дійсність поданого ним клопотання, додатково повідомив, що є військовослужбовцем, тому навіть після закінчення лікування не зможе взяти у часть у розгляді справи. Просив шлюб з [PERSON] розірвати, оскільки їхня сім`я припинила своє існування та її збереження є неможливим. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10.03.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 10 квітня 2023 року позивачка подала заяву, в якій просила позов задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Цього ж дня відповідач через канцелярію суду подав заяву про визнання позову та про неможливість його участі у розгляді справи з об`єктивних причин, яку підтримав шляхом телефонного дзвінка на адресу суду. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Згідно із положеннями статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 14.11.2008, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 228, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2008 (а.с. 6). Згідно зі свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 02.07.2009, серії [NUMBER] від 22.03.2016, [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] . Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9). Як вбачається зі змісту акта обстеження від 09.03.2023, депутат міської ради зі слів обстежуваної та сусідів встановив, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають у [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO]., останніх 6 місяців не проживає за даною адресою, участі у вихованні дітей не бере (а.с. 7). Сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітній дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду: беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування у шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що між сторонами припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення між ними неможливим, про що подали власноруч підписані заяви. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Заперечень щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, позивачкою по справі, не поступало. Позивачка просить також після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] їй не змінювати, що, відповідно д ост. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матір`ю, якій прізвище чоловіка після розірвання шлюбу залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просить залишити за нею. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved