Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

17 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 10 березня 2012 року і до 02 лютого 2021 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого вони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства між ним та відповідачем фактично припинені з 2015 року, а починаючи з грудня 2016 року він взагалі перестав спілкуватись із відповідачем. Позивач посилається на те, що нещодавно від знайомих йому стало відомо про те, що у період зареєстрованого з ним шлюбу відповідач народила ще трьох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вважає, що його батьківство стосовно цих трьох дітей виключене, оскільки будь-яких відносин з відповідачем з 2015 року він не мав, водночас остання у період зареєстрованого між ними шлюбу мала відносини з іншими чоловіками, а тому, посилаючись на положення ст.ст. 121, 122, 125, 136 СК України, він звернувся до суду із цим позовом та просить: -виключити відомості про нього як батька [PERSON] , який народився [INFO] , з актового запису про його народження № 14 від 14 червня 2016 року, проведеного Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); -виключити відомості про нього як батька [PERSON] , яка народилась[INFO], з актового запису про її народження № 19 від 27 вересня 2017 року, проведеного Виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради; -виключити відомості про нього як батька [PERSON] , який народився [INFO] , з актового запису про його народження № 610 від 05 грудня 2018 року, проведеного Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ухвалою судді від 22 червня 2021 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 20). 30 липня 2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви, подавши суду докази сплати ним судового збору за подання до суду цієї позовної заяви в повному обсязі (а.с. 22, 23). 17 серпня 2021 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача (а.с. 26). Ухвалою судді від 27 вересня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 28). Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року постановлено про заміну третьої особи у цій справі на належну - Службу у справах дітей Піщанської сільської ради (а.с. 50). Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року було задоволено клопотання позивача, у справі призначено судову біологічно-генетичну експертизу, у зв`язку із чим провадження у справі зупинялось (а.с. 51-52). 02 вересня 2022 року на адресу суду надійшло повідомлення Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради" про повернення без виконання судової біологічно-генетичної експертизи, у зв`язку із неявкою [PERSON] разом з дітьми 04 липня 2022 року та повторно 01 серпня 2022 року (а.с. 73). Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року постановлено про поновлення провадження у справі (а.с. 78). Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 86). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 103). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 109). У судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Піщанської сільської ради не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності,проти позовних вимог не заперечував (а.с. 110). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2012 року по 05 березня 2021 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, наданим суду у засвідченій позивачем копії, а також рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року, ухваленим у цивільній справі № 183/3555/20, яке набрало законної сили 05 березня 2021 року (а.с. 9, 10-11). Цим рішенням, крім іншого установлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому такі обставини окремому доказуванню не підлягають. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим повторно 02 червня 2021 року і наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 12). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим повторно 02 червня 2021 року і наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с.14). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим повторно 02 червня 2021 року і наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с.13) Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записанною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011року №96/5 установлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 14 грудня 2021 року у цій справі було призначено судову біологічно-генетичну експертизу (а.с. 51-52). Судом неодноразово направлялися повідомлення відповідачеві про необхідність з`явитися разом з дітьми до експертної установи для проведення експертизи (а.с. 64, 69, 71), що відповідачем зроблено не було. 02 вересня 2022 року на адресу суду надійшло повідомлення Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради" про повернення без виконання судової біологічно-генетичної експертизи, у завзятку із неявкою відповідача [PERSON] разом з дітьми 04 липня 2022 року та повторно 01 серпня 2022 року (а.с. 73). Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ураховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ухилення відповідача [PERSON] від проведення експертизи, призначеної з метою визначення кровного споріднення позивача відносно неповнолітніх дітей, суд визнає факт відсутності такого споріднення [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved