Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

29 червня 2022 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Волошину О. В. звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 02 листопада 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина залишилася проживати разом з позивачем за місцем її реєстрації, однак відповідач вихованням дитини не займається, будь-якої матеріальної допомоги на її утримання не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, що ставить її в складне матеріальне становище. Позивач зазначає, що обов`язок щодо виховання та матеріального забезпечення покладається на обох батьків. Відповідач фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти на дружину та дитину, так як знаходиться у працездатному віці, може працювати та забезпечувати їх спільну дитину та її матір. Таким чином, ураховуючи те, що спільної згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач вимушена звернутися до суду за цим позовом та просить стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною трьох років, з дня подання заяви до суду. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с.\~17). 16\~лютого 2023\~року [PERSON] \~подав суду\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~зазначив,\~що позовні\~вимоги визнає\~частково,\~та посилався\~на те,\~що дійсно\~вони з\~позивачем перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~02\~листопада 2019\~року,\~від якого\~вони мають\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~До народження\~сина він\~матеріально забезпечував\~дружину,\~та після\~народження сина\~утримував і\~сина,\~і дружину.\~24\~березня 2022\~року він\~добровільно вступив\~до лав\~ЗСУ та\~безпосередньо приймав\~участь у\~здійсненні заходів\~із забезпечення\~національної безпеки\~і оборони,\~відсічі і\~стримування збройної\~агресії Російської\~Федерації в\~Херсонській області,\~забезпеченні їх\~здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Банківська карта, на яку йому перераховували грошове забезпечення військовослужбовця, знаходилась весь час служби у позивача та вона використовувала грошові кошти, які знаходились на карті на власний розсуд на утримання себе та дитини, про що він не заперечував. 29.06.2022 він отримав бойове поранення та стан його здоров`я значно погіршився. Тривалий час він лікувався у госпіталі. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії він став обмежено придатним до військової служби та на теперішній час потребує тривалого лікування та придбання медичних препаратів за власні кошти. Банківська карта, на яку йому перераховували грошове забезпечення військовослужбовця, знаходилась у користуванні позивача до 13 лютого 2023 року. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 його доходу визнає в повному обсязі. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, зазначає, що не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років. 10 березня 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Волошина О. В. подала до суду письмові пояснення, у яких висловила незгоду з відзивом відповідача та зазначила, що відповідач у відзиві вказує на користування позивачкою його банківською карткою, на яку перераховували грошове забезпечення військовослужбовця, проте, жодними доказами ці обставини відповідачем не підтверджені. Вважає, що отримана під час проходження військової служби травма не спричинила втрату працездатності відповідача, а лише обмежила обсяг його обов`язків, які не впливають суттєво на можливість його працевлаштування і матеріального забезпечення. Докази, які надані відповідачем про стан його здоров`я датовані червнем-жовтнем 2022 року, а тому на теперішній час відсутня можливість встановити дійсний стан здоров`я відповідача. Також указує, що на підтвердження викладеного у відзиві відповідач не надав довідку про його доходи, а тому відсутня можливість перевірити у повному обсязі матеріальне становище відповідача. У зв`язку з чим, просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених судом таких обставин. Судом установлено, що сторони з 02 листопада 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 8). Установлено, що дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на утриманні та вихованні матері (а.с. 6, 7), [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, діагноз, на який посилається відповідач не обмежує його у праві на працевлаштування та отримання доходу. Визначаючи розмір аліментів, суд ураховує, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, а також їх малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Крім того, судом установлено, що позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з тим, що дитина, яка не досягла трирічного віку проживає разом з позивачем, суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення їх дитиною трирічного віку, у зазначеним позивачем розмірі з огляду на ненадання відповідачем доказів неможливості та відсутності підстав їх сплачувати саме у такому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved