Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 25 квітня 2009 року між ним та [PERSON] , Солянською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів цього ж дня було зроблено відповідний актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Вказує, що відділом реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області 6 травня 2009 року подружжю було видано свідоцтво про шлюб (серія [NUMBER] ). Зазначає, що від шлюбу у подружжя [INFO] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане виконкомом Солянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області 25 травня 2010 року). Позивач зазначає, що після народження дитини відносини між подружжям поступово почали погіршуватися. Відповідачка часто виїжджала за межі України, залишаючи дитину разом з позивачем. При цьому, будь-яких контактів з чоловіком практично не підтримувала, додому не телефонувала, з сином не спілкувалася. Посилається, що вже більше шести років подружжя проживає окремо, жодних намірів примирення чи відновлення шлюбних відносин сторони не мають. У них різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, обов`язки щодо виховання та забезпечення достатнього життєвого рівня для спільного сина. Позивач та відповідач є людьми з протилежними світоглядами, тому збереження сім`ї є неможливим. Крім того, позивач має намір створити нову повноцінну сім`ю. На думку позивача, подальше спільне проживання і збереження шлюбних відносин є неможливим, суперечить інтересам позивача, відповідача та дитини, а тому вважає за доцільне шлюб розірвати. Заходів до примирення просить не вживати, оскільки шлюбні відносини між сторонами повністю припинені, більше шести років сторони проживають окремо. Відтак примирення сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить волі сторін. Вказує, що майнові спори між сторонами станом на день подання заяви про розірвання шлюбу відсутні. З посиланням на ст.ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. \~Відповідачка відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала.\~ \~ \~ \~ Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується даними телефонограми, в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Гаєва Г.С. у судове засідання не з`явилася. 7 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» від неї надійшла заява, в якій вона просить судове засідання у справі №298/350/23 призначене на 18.04.2023 на 13.30 провести без участі позивача та його представника. У поданій заяві зазначає, що позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримує. Час на примирення просить не надавати. \~ \~ \~ \~ Відповідачка, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. 17 березня 2023 року на електронну адресу суду від відповідачки надійшла заява, в якій вона просить справу №298/350/23 за позовом [PERSON] до неї про розірвання шлюбу розглянути без її участі, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Строк на примирення просить не надавати. Шлюб між нею та [PERSON] просить розірвати. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого (повторно) 6 травня 2009 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 25 квітня 2009 року у Солянській сільській раді Великоберезнянського району, про що в книзі реєстрації шлюбів 25 квітня 2009 року зроблено відповідний запис №2. Від шлюбу [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане 25 травня 2010 року виконкомом Солянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області. Як зазначено позивачем у поданому позові, та дані доводи не спростовані відповідачкою, сторони не проживають разом біля шести років. Позивач має намір створити нову повноцінну сім`ю. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення спільного проживання біля шести років, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з лютого 2023 року. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.1 ст.141\~ЦПК України та вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1073 гривні 60 копійок судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції №32528798800006368544 від 22 лютого 2023року.

Outcome: approved