Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, укладений 17 грудня 2005 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області м. Лохвиця, про що зроблено відповідний актовий запис за №138 в Книзі реєстрації шлюбів. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2022 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 03 квітня 2023 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову, в якій вона просить розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №138, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 грудня 2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, серії [NUMBER] від 25 січня 2012 року; - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції у Полтавській області, серії [NUMBER] від 23 жовтня 2015 року. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом про розірвання шлюбу, вказав, що кожен з подружжя вже тривалий час живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час сторони сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, бажання розірвати шлюб відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 992,40 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved