Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору. На підставу своїх вимог посилається на те, що 07.11.2021 року о 17.08 год. до нього було здійснено дзвінок з телефону [NUMBER] та невідома особа чоловічої статі повідомила, що він є оператором компанії «Київстар» та проводить авторизацію по його телефонній картці і йому прийде на його телефон SMS з кодом, який йому потрібно було повідомити «оператору». Після цього, на телефон позивача надійшло SMS повідомлення від компанії «Київстар» з кодом і, не підозрюючи нічого, він повідомив даний код так званому «оператору». Закінчивши розмову з «оператором» позивач поклав трубку телефону, а згодом він помітив, що його Sim-картку заблоковано. Для розблокування своєї телефонної картки він вимушений був звертатись до офіційного представництва компанії оператора зв`язку «Київстар», а відновивши свою Sim-картку, позивач з 15.11.2021 року почав отримувати SMS повідомлення та дзвінки з банків, про те, що він має непогашені заборгованості по онлайн кредитах. Дізнавшись про те, що він став жертвою шахраїв, 26.11.2021 року звернувся до Тальнівського відділку поліцейської діяльності №1 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області з повідомленням про факт вчинення відносно нього кримінального правопорушення. На підставі його заяви, було відкрито кримінальне провадження №12021255310000867 від 26.11.2021 р., що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Усвідомлючи, що шахраї, діючи від імені позивача могли оформити на його ім`я велику кількість онлайн-кредитів, він надіслав письмове звернення до ТОВ «КФ. ЮА», а також до ТОВ «Мітер Кеш», ТОВ «Манівео», АТ «Універсалбанк», ФК «Форза», «Качай гроші», ТОВ ФК «Гелексі», АТ «УкрКредитФінанс», «Безпечного Агенства необхідних кредитів», «Сос Кредит», «Служби миттєвого кредитування», ТОВ «ФК К.І.Ф.», з метою повідомлення про можливе укладення в їх установах від його імені кредитних договорів, а також в разі наявності таких договорів з проханням надіслати йому їх примірники для подальшого захисту своїх прав. Також в заяві просив на час розслідування кримінального провадження призупинити нарахування відсотків по кредитах взятих на його ім`я та провести внутрішнє розслідування щодо шахрайських дій невідомої особи та повідомити про результати розслідування органи поліції. На звернення позивача від ТОВ «КФ. ЮА» надійшло повідомлення, що 07.11.2021 року від його імені в ТОВ «КФ. ЮА» був укладений кредитний договір №0002112401 та надали його копію. Також повідомлено, що на його вимогу Товариство провело внутрішню перевірку щодо наявності підстав вважати, що Договір укладений шахрайським способом, однак за результатами такої перевірки не було виявлено підстав вважати, що Договір був укладений шахрайським способом та повідомив, що відповідач не вбачає можливим припинити нарахування за договором. Всі зазначені в позовній заяві обставини дають позивачу підстави стверджувати, що укладений між ним та відповідачем кредитний договір є недійсним, а тому він змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач звернувся до суду із заявою в якій просив суд справу розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до яких суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з`явились, у зв`язку з чим в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволенню повністю, виходячи з таких доказів: Судом встановлено, що згідно з договором про надання позики,в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0021112401 від 07.11.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» надало [PERSON] кредит в розмірі 1768 грн., зі строком повернення до 06.12.2021 р. Проценти за користування кредитом становлять 1,8% в день. Договір укладено в електронній формі. Згідно з довідкою виданою АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] станом на 25.11.2021 р. має в АТ КБ «Приватбанк» такі рахунки: [NUMBER] картка «Універсальна Голд», стан активна, [NUMBER] , картка «Універсальна Голд», стан закрита. 08.11.2021 р. було проведено перевипуск картки з [NUMBER] на [NUMBER] . Згідно з випискою по банківському рахунку відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] , по рахунку [NUMBER] у період з 02.11.2021 р. по 07.11.2021 р. та по рахунку [NUMBER] у період з 08.11.2021 р. по 25.11.2021 р. на вказані рахунки будь які кредитні кошти не зараховувались. Згідно із заявою [PERSON] адресованої зокрема і ТОВ «КФ.ЮА», з метою повідомлення про можливе укладення в їх установах від його імені кредитних договорів, а також в разі наявності таких договорів, [PERSON] просить надіслати йому їх примірники для подальшого захисту своїх прав. Також в заяві просить на час розслідування кримінального провадження призупинити нарахування відсотків по кредитах взятих на його ім`я та провести внутрішнє розслідування щодо шахрайських дій невідомої особи та повідомити про результати розслідування органи поліції. Згідно з повідомленням ТОВ «КФ.ЮА», від 22.12.2021 р., адресованим на ім`я [PERSON] за результатами його звернення не виявлено підстав для припинення нарахувань та анулювання договору. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви [PERSON] від 26.11.2021 р. було відкрито кримінальне провадження №12021255310000867. Короткий виклад обставин: 25.11.2021 р. невідома особа скориставшись особистими даними [PERSON] скоїла крадіжку грошових коштів оформивши кредити в кредитних установах. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1954 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи; Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем, або під впливом тяжкої обставини. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частини третя та п`ята статті 203 ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Судом встановлено, що оскільки в оспорюваному кредитному договорі у розділі «Реквізити й підписи сторін» «Позичальник», зазначено, що договір підписано «Підпис f945671q», через специфіку укладаня та безпосереднього підпису таких договорів неможливо встановити особу, що його укладала та підписувала а згідно з правовою позицією Великої палати Верховного суду (Постанова по справі № 227/3760/19-ц від 26.10.2022 р.) наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником) не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким вилеяволенням. Крім того, судом також встановено, що за короткий період часу - протягом доби 07.11.2022 р. в різних фінансових установах від імені позивача було укладено більше 10 електронних кредитних договорів, які також оспорються позивачем в суді, що на думку суду, також підтверджує факт шахрайських дій з використанням особистих даних позивача. Таким чином, судом встановлено, що оскільки позивачем доведено факт вчинення шахрайських дій відносно нього з використанням його особистих даних, по даному факту зареєстроване кримінальне провадження, а також оскільки в судовому засіданні не підтверджено факту зарахування кредитних коштів за договором на відкриті на ім`я позивача рахунки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного

Outcome: approved