Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25.05.2018 року, зареєстрованому Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №37. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між нею та відповідачем не склалося. Останнім часом між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, відповідач тривалий час проживає з іншою жінкою. Спільне господарство не ведуть, також не мають спільних інтересів, не переймаються проблемами один одного, а тому подальше існування їхньої сім`ї неможливе. Починаючи з 22.08.2022 року вона разом з малолітньою донькою мешкає окремо за адресою: [ADDRESS] . Вони з відповідачем досягли згоди, що їхня донька - [PERSON] залишиться проживати разом з нею. На даний час між нею та відповідачем відсутній спір стосовно розподілу майна, а в разі його виникнення він буде вирішений в іншому провадженні. Подальше її з відповідачем спільне життя, як подружжя неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, який укладений 25.05.2018 року Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис за №37. Встановити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] разом з нею по місцю її проживання. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] ». Крім цього, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, проте його представником адвокатом Кучерявим О.П. на електронну пошту суду надіслано заяву про розгляд справи без відповідача, який позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв?язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 25.05.2018 року Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №37 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.05.2018 року). Від спільного проживання мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивачка не бажає, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суда відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивачки. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги в частині розірвання шлюбу задовольнити. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, судоцінивши докази, які мають значення для розгляду справи в цій частині, вважає, що в їх задоволені слід відмовити з наступних підстав. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних стосунків за домовленістю сторін, їх малолітня дитина постійно проживала і на сьогоднішній день проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, як позивачка, так і відповідач не надали будь-яких доказів існування між нимиспору щодо визначення місця проживання їхньої малолітньої дитини. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Оскільки судом встановлено, що спір щодо місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , між сторонами справи відсутній, відповідно будь-які права чи інтереси позивачки не порушені, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі ст.ст. 7, 24, 110, 112, 161 СК України, ст.ст. 15, 29 ЦК України, ст.ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.4-6, 13, 15, 48, 76-83, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

Outcome: partial