Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період перебування в шлюбі сторонами набуто у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прореєстрацію права власності від 01.02.2019 , індексний номер: 154805592. Згідно вказаного витягу власником квартири є відповідач. Позивач прохала визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що набута за час шлюбу та є спільною сумісною власністю. Ухвалою судді від 06.03.2023 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Представник позивача адвокат Касьян В.В. в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе винести рішення по справі під час проведення підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони 01.06.2018 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), який розірвано 30.07.2022 року (а.с. 4). Сторонами під час перебування в шлюбі, було набуто у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2019, індексний номер: 154805592 (а.с. 5), правовстановлюючі документи оформлені на ім`я відповідача. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору суд, виходячи з принципу диспозитивності, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України. Факт придбання спірної квартири в період шлюбу сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи. Тому суд вважає, що спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, квартира за адресою: [ADDRESS] , набута позивачем та відповідачем під час шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін і відповідно при їх поділі частки є рівними. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частину вищезазначеного нерухомого майна.

Outcome: approved