Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

08 листопада 2022 року позивач подала до суду позовну заяву у якій просила стягнути з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальістю "Вавілон Компані" на користь позивача, вартість не виготовленого та не поставленого товару у сумі 212 432,00 гривеньта штрафні санкції у розмірі 64287,82 грн. Свій позов обґрунтувала тим, що 24 січня 2022 року позивач - [PERSON] , замовила по договору на виготовлення дизайнерських меблів на замовлення №22/01/24 у відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавілон Компані", товар: дизайнерські меблі, перелік яких вказано у специфікації до договору. Згідно договору виробник (відповідач) прийняв на себе зобов`язання надати послуги з проектування меблевих виробів за індивідуальним ескізом і розмірами, а також по виготовленню і збору спроектованих виробів на території замовника (позивач), а замовник зобов`язується оплатити ці послуги в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Придбання - оплата даного товару та послуг підтверджується договором, де в пункті 3.2.1. вказується повна попередня оплата в день укладання договору, що складало 100% вартості повного замовлення. Загальна вартість товару та послуг становила 7480,00 доларів США, що по курсу на день сплати склало 212432,00 гривень. Позивач неодноразово звертався до відповідача з запитом щодо поставки замовлення та часу його відвантаження позивачу, на що отримував відповідь від відповідача, що не може виконати замовлення у зв`язку з введенням воєнного стану. Відповідно до п. 10.1 договору, сторона може бути звільнена від відповідності у випадку настання форс-мажорних обставин, надіславши іншій стороні підтвердження протягом 15 днів від регіонального відділення Торгово-промислової палати. Дане підтвердження позивачу не надсилалось. Грошові кошти, які були передані по договору і якості повної попередньої оплати за замовлення позивачу ні повністю ні частково не були повернуті відповідачем. На електронні повідомлення та дзвінки, направлені позивачем відповідачу, не було отримано жодної зворотної відповіді з 01.05.2022 року. Відповідно до договору кінцевою датою виконання робіт визначено у додатку 5 (календарний план виготовлення товару) до договору 04 квітня 2022 року. Разом з тим, п. 8.1 зазначеного договору передбачено строк дії договору з моменту його підписання і до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Договором та цивільним законодавством України передбачені штрафні санкції у випадку не виконання однією із сторін договору зобов`язань по ньому. Так як відповідач не направив листа з Торгово-промислової палати про неможливість виконувати свої зобов`язання, і не повернув сплачені кошти, тому позивач нараховує штрафні санкції передбачені законодавством, а саме: 23663,84 грн. - інфляційні втрати та 40332,97 грн. - пеня. 09 листопада 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. провадження у вказаній справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 31 січня 2023 року. 8 лютого 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяв про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вавілон Компані" було укладено договір на виготовлення дизайнерських меблів на замовлення № 22/01/24, відповідно до якого позивач замовила дизайнерські меблі. Згідно договору виробник (відповідач) прийняв на себе зобов`язання надати послуги з проектування меблевих виробів за індивідуальним ескізом і розмірами, а також по виготовленню і збору спроектованих виробів на території замовника (позивач), а замовник зобов`язується оплатити ці послуги в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Придбання - оплата даного товару та послуг підтверджується договором, де в пункті 3.2.1. вказується повна попередня оплата в день укладання договору, що складало 100% вартості повного замовлення. Загальна вартість товару та послуг становила 7 480,00 доларів США, що по курсу на день сплати склало 212 432,00 гривень. Відповідно до п. 10.1 договору, сторона може бути звільнена від відповідності у випадку настання форс-мажорних обставин, надіславши іншій стороні підтвердження протягом 15 днів від регіонального відділення Торгово-промислової палати. Дане підтвердження позивачу не надсилалось. Відповідно до договору кінцевою датою виконання робіт визначено у додатку 5 (календарний план виготовлення товару) до договору 04 квітня 2022 року. Разом з тим, п. 8.1 зазначеного договору передбачено строк дії договору з моменту його підписання і до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів", держава забезпечує споживачам захист їх прав. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). У відповідності до п.1, 2 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За правилами ч.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормою ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України ?Про захист прав споживачів? , споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку про задоволенні вимог позивача в частині стягнення із Товариства з обмеженою відповідальістю "Вавілон Компані" на користь [PERSON] вартість не виготовленого та не поставленого товару у сумі 212432,00 гривень. Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вищезазначені вимоги суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача пеню в розмірі 40332 грн. 97 коп. за період з 05.04.2022 року по 02.06.2022 року, та з 03.06.2022 року по 26.09.2022 року, а також інфляційні втрати в розмірі 23663 грн. 84 коп. за період з 05.04.2022 року по 26.09.2022 року. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial