Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просив стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1142,26 грн., 3% річних у розмірі 24,41 грн., інфляційні збитки у розмірі 208,26 грн., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 7922,76 грн., 3% річних у розмірі 169,30 грн., інфляційні збитки у розмірі 1444,48 грн. та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. В обґрунтування позову зазначає, що що 02.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. було відкрито виконавче провадження № 64334433. Вказане виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого напису № 311 від 11.01.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості у розмірі 413 862,80 грн. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року у справі № 760/5865/21 позов [PERSON] до ТОВ «Росвен інвест Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький П.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис № 311 від 11.01.2021 року складений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 11177480001 від 27.02.2009 року за період з 17.11.2018 по 19.11.2020 у розмірі 413 862,80 грн., таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького П.С. від 06.12.2021 року виконавче провадження № 64334433 закінчено. Позивач вказує, що у рамках виконавчого провадження № 64334433 було примусово стягнуто з його заробітної плати грошові кошти у розмірі 9 065,02 грн. Позивач вважає, що відповідачі безпідставно отримали грошові кошти, які були утримані з його заробітної плати в ході примусового виконання виконавчого напису, який на підставі рішення суду було визнано таким, що не підлягає виконанню, тому грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису вважаються безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Також за період часу з 20.12.2021 року до 05.09.2022 року позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховано 3% річних та інфляційні збитки. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2022 року справу передано для розгляду головуючому судді Митрофановій А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копія ухвали суду разом з копією позовної заяви та додатків до неї направлялись відповідачам за місцем їх знаходження. До суду повернулось зворотне повідомлення про отримання відповідачем ТОВ «Росвен інвест Україна» поштового відправлення 20.02.2023 року, отже відповідач повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, у зв`язку з чим на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. 27.02.2023 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького П.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову про стягнення з нього 1142,26 грн., 3% річних у розмірі 24,41 грн., інфляційні збитки у розмірі 208,26 грн. відмовити, посилаючись на те, що основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуті на підставі відповідних постанов, які не скасовані та не оскаржені позивачем і дії виконавця не визнано протиправними. Оскільки розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасники справи в судове засідання не викликались. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. 11.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 311, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованість за кредитним договором №11177480001 від 27.02.2009 року, за період часу з 17.11.2018 року до 19.11.2020 року. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року у справі № 760/5865/21 позов [PERSON] до ТОВ «Росвен інвест Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький П.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис № 311 від 11.01.2021 року складений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 11177480001 від 27.02.2009 року за період з 17.11.2018 по 19.11.2020 у розмірі 413 862,80 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908,00 грн. 06.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64334433, відкритого постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. від 02.02.2021 року з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 11.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. за № 311, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття ТОВ «Росвен інвест Україна» грошових коштів став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. № 311 від 11.01.2021 року, який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню, тому, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. від 06.12.2021 року закінчено виконавче провадження № 64334433 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості у розмірі 413862,80 грн. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Росвен інвест Україна» безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 7922,76 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з ТОВ «Росвен інвест Україна» на корись позивача 3% річних у розмірі 169,30 грн., інфляційні збитки у розмірі 1444,48 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі N 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17. Оскільки відповідачем порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини другої статті 625 ЦК України. Обов`язок відповідача повернути безпідставно отримані кошти виник після набрання рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року законної сили. Тобто, є правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача суми нарахованих 3% річних у розмірі 169,30 грн., інфляційні збитки у розмірі 1444,48 грн. на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України за період з 20 грудня 2021 року по 05 вересня 2022 року. Суд погоджується з розрахунком заборгованості наданим позивачем, та звертає увагу на те, що відповідачем даний розрахунок не спростовано, що в силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. З приводу вимоги про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького П.С. винагороди в розмірі 1142,26 грн., суд зазначає на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Враховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку зі стягненням винагороди приватного виконавця в розмірі 1142,26 грн., а тому вимога в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького П.С. винагороди приватного виконавця в розмірі 1142,26 грн. задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 992,40 підлягають стягненню з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial