Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

У жовтні 2022 року позивачка через представника звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 26 липня 2013 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб, реєстрація якого проводилась Виконавчим органом Кіровської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, про що 26 липня 2013 складено відповідний актовий запис №25. Подружжя має спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між Позивачкою та Відповідачем не склалося, з огляду на різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між подружжям припинилися. Спільне господарство не ведеться. На примирення Позивачка не згодна. Збереження сім`ї не можливе. Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній у зв`язку із спільним добровільним вирішенням даного питання про те, що дитина проживатиме з матір`ю. Заходи щодо примирення подружжя є недоцільним, оскільки вже і так тривалий час не проживають однією сім`єю. Спору про поділ спільного майна не має. Позивачка після розірвання шлюбу просила її дошлюбне прізвище не відновлювати. У зв`язку з викладеними обставинами в позові просить про розірвання шлюбу, а також про залишення після розірвання шлюбу неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проживати з матір`ю, [PERSON] , [INFO] . Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, в прохальній частині позову просили справу розглядати без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа розглядається на підставі ст.\~280\~ЦПК України заочно. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав: На підставі ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. У судовому засіданні було встановлено, що 26 липня 2013 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , Виконавчим органом Кіровської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, зареєстровано шлюб, актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2013. Подружжя має спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ерії [NUMBER] , виданим Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №74. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1ст.110СімейногоКодексуУкраїни (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч. 2ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Установив, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині розірвання шлюбу. Окрім того, статтею 113\~СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка у позовній заяві просила не відновлювати її дошлюбне прізвище, суд вважає необхідним залишити їй прізвище обране під час шлюбу - « [PERSON] ». Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проживати з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , суд зазначає таке: Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення( ч. 5 ст. 19 СК України). У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Поряд із цим, під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення (встановлення) місця проживання дитини, оскільки така вимога позивачкою не заявлена, а лише заявлено вимогу про\~залишення\~проживати малолітнього сина сторін із матір`ю. Зважаючи на те, що суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу\~лише за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, та враховуючи, що відповідач не висловив суду свою думку щодо місця проживання спільної дитини разом із матір`ю, що може свідчити про наявність спору між сторонами з цього питання, суд відмовляє у задоволенні позову в частині залишення на проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141\~ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача необхідно стягнути 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial