Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що 02.12.2022 року він був безпідставно зупинений працівниками поліції, які у той же день склали протокол у справі про адміністративне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.130 КУпАП із внесенням відомостей про те, що 02.12.2022 року о 23 год. 40 хв. в м. Житомирі по вул. Комерційна, 5 водій транспортного засобу Фіат, н.з. [NUMBER] , [PERSON] перебував у стані з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження запропонованого огляду на стан сп`яніння водій відмовився. В подальшому постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.01.2023 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення. Позивач вказує на умови відшкодування шкоди, завданої незаконним засудженням, незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконним застосуванням запобіжного заходу, незаконним затриманням, незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт (ч.1 ст.1176 ЦК України). Звертає увагу, що положеннями ч.6 ст.1176 ЦК України передбачено відшкодування у тому числі шкоди, завданої фізичній або юридичній особі іншими незаконними діями або бездіяльністю чи незаконним рішенням органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду. Зауважує, що відшкодування шкоди, при цьому, здійснюється на загальних підставах з урахуванням вимог ст.ст. 1173, 1174 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За змістом ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Одночасно, позивач звертається до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», пунктом 4 частини 1 статті 2 якого визначено право на відшкодування шкоди у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення. На думку позивача, йому було завдано моральної шкоди, що пов`язується, зокрема, із процедурою складення протоколу та розглядом справи про адміністративне правопорушення, коли, будучи переконаними в особистій невинуватості, позивач зазнав істотних емоційних хвилювань. З огляду на викладене, сторона просить стягнути на його користь з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконного прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових осіб чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Ухвалою суду від 06.04.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. Від відповідача - Департаменту патрульної поліції, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідний учасник вказує на безпідставність заявлених позивачем вимог. Так, за твердженням учасника, складення протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, який, я свою чергу, є предметом оцінки суду в якості доказу. З наведених у відзиви висловлювань слідує, що, оскільки під завдану позивачу моральну шкоду останнім покладаються втрати немайнового характеру, пов`язані зі змінами в організації способу життя, такими, втратами можуть виступати негативні наслідки у вигляді неможливості продовження активної громадської діяльності, втрати роботи, тимчасового обмеження або позбавлення будь-яких прав, поширення невідповідних дійсності відомостей, що ганьблять честь та гідність особи тощо. На думку учасника, завдання моральної шкоди у такому розрізі є відсутнім. Крім того, відповідачем указується на необхідність під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі ч.1ст.1167 ЦК України встановити наявність обставин: факту спричинення шкоди, протиправність дій заподіяювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Додано, що будь-які судові рішення про визнання дій працівників поліції за відповідними подіями протиправними не приймались. Вказуючи на відсутність доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, що 02.12.2022 року інспектором взводу № 1 роти № 2 БУПП в Житомирській області складено протокол про адміністративне правопорушення № 391738 за ч.1 ст.130 КУпАП, за змістом якого 02.12.2022 року о 23 год. 40 хв. в м.Житомирі на вул. Комерційна, 5, водій т/з Фіат, н.з. [NUMBER] - [PERSON] перебував у стані з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. У протоколі зауважено на пропозицію водієві у передбаченому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі охорони здоров`я, з приводу чого водій відмовився. У викладених за протоколом поясненнях особи, що притягується до відповідальності, вказано про незгоду з висновком інспектора, зазначено про подальше позадня пояснень у суді. Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 05.01.2023 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. За змістом постанови у ході дослідження в судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського встановлено, що в порушення вимог Інструкції відеозапис огляду водія на стан сп`яніння безперервно не вівся та відсутні докази факту керування та підстави для зупинки автомобіля. Відеозаписом не зафіксовано і відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснення йому його процесуальних прав та суті його правопорушення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що пропозиція інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області В. Климовича пройти огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, або відмовитися від освідування є порушенням процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, визначеною цією Інструкцією та вимогами КУпАП, якими передбачено послідовний порядок освідування, а не вибір альтернативних видів проведення огляду на стан сп`яніння. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Отже, за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Згідно з ч.1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до статей 2, 4 Закону України № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. На думку суду, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі № 953/6561/20, в якій відтворено чисельну судову практику, повторено висновок, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом". У пункті 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішені питання розміру моральної шкоди, суд приймає до уваги, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень, що стало підставою для проведення судового розгляду вказаної справи в суді, потребували від позивача необхідності вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, формування свого захисту, відвідування судового засідання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та розумності, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу і порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення суду.

Outcome: partial