Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який між ними був розірваний; від цього шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , котра проживає разом із позивачем в м. Київ з 30.12.2014р. та знаходиться на повному його утриманні; відповідач, як матір дитини самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення їхньої неповнолітньої дочки, не цікавиться її долею, здоров`ям, поведінкою, розвитком, інтересами; починаючи з 2014 року вона жодного разу не навідала дочку, не зустрічалася з нею, та не виявляла бажання до спілкування; вважає, зазначені факти ухиленням від виховання дитини матір`ю та свідомого нехтування нею своїх обов`язків, що є підставою для задоволення позову, а тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та посилався на викладені обставини у зверненні до суду, просив і наполягав на задоволенні позову, так як відповідач жодного разу за вісім років не провідала дочку, не телефонує до неї останніх три роки, не цікавиться її життям; а будучи батьком одинаком позивачу простіше буде оформити будь-які документи відносно дочки. Відповідач у сьогоднішнє судове засідання не з`явилася і подала заяву про розгляд справи в її відсутності; будучи присутньою у минулому судовому засіданні 28.03.2023р. підтвердила, що дочка проживає із колишнім чоловіком, котрий на її переконання чинить перешкоди в їх спілкуванні з дитиною, - тому вона довгий час дочки не бачила; хотіла би з нею спілкуватися, проте позивач змінив номер телефону дочки та налаштовує її проти матері; крім того, у неї є ще двоє дітей в іншому шлюбі та вона не має матеріальної чи фізичної можливості піклуватися і про дочку [PERSON] . Представник третьої особи до суду не прибув, направив до суду клопотання про долучення до матеріалів справи висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , оскільки вона не спілкується із дитиною та не цікавиться її життям. Заслухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що мати вихованням дочки не займається, матеріально не допомагає та не цікавиться її успіхами, протягом тривалого часу дочки не бачила, не спілкувалася, що підтвердила сама відповідач; із характеристики директора Княжицького ліцею м. Києва відомо, що [PERSON] навчається в даному навчальному закладі, вихованням дитини займається батько, дитина охайна, забезпечена всім шкільним приладдям; мати дитини не цікавиться її успіхами та її шкільним життям дитини, із класним керівником співпрацює лише батько. Всупереч поясненням відповідача про наявність перешкод у спілкуванні із дочкою в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява від її імені про дозвіл на навчання в м. Києві у школі №307, що по суті свідчить про добровільну згоду матері на проживання дочки з батьком; однаково позивач суду ствердив, що жодних перешкод матері не чинив у спілкуванні та вихованні; навіть у минулому році коли тривала війна він самостійно телефонував до неї та запитував яка на Заході України ситуація та, чи не цікавим є для неї проживання дочки [PERSON] , - у свою чергу відповідач відповіла, що переконана що з дитиною все гаразд. Водночас судом через витребування Висновку від третьої особи було відкладено розгляд справи на тривалий час і протягом цього даних, що відповідач як матір цікавилась дочкою суду не було надано. Згідно самого висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації №102/02/38-1721 від 18.04.2023р. вбачається, що спеціалістом служби спільно із фахівцями із соціальної роботи проведено обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої [PERSON] та з`ясовано, що для дитини виділена окрема кімната, де наявне спальне ліжко, письмовий стіл, комод, дитячі речі та книги відповідно до віку дитини; догляд за дитиною здійснює батько; заклад освіти повідомив, що мати не спілкується з донькою та не бере жодної участі в її вихованні та забезпеченні; неповнолітня [PERSON] повідомила, що мати не бере участі в її вихованні, не телефонує на день народження та інші свята, не цікавиться її життям; мати [PERSON] на засідання комісії не з`явилася, батько [PERSON] та неповнолітня [PERSON] підтримали позбавлення батьківський прав матері, відтак комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Ураховуючи вищенаведене, а також наявність підстав для позбавлення матері батьківських прав, оскільки вона, в силу своїх можливостей жодним чином не намагається піклуватися про дочку, змінити поведінку матері у кращу сторону суд вбачає неможливим, так як вона не проявляє інтерес до дитини, про що свідчить її поведінка під час судового провадження, а саме її відсутність при розгляді питання позбавлення її батьківських прав, підтвердження нею того, що вона тривалий час не спілкувалася з дочкою, не цікавилася її життям, та не зазначила яким чином намагається виправити свої помилки та брати участь у вихованні дочки, поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а тому суд уважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову, - про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , оскільки вона свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по її вихованню та утриманню; крім того роз`яснивши, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав у спосіб, визначений ст. 169 СК України. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved