Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У січні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 127 400,00 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 18 серпня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Peugeot 301», реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Porsche Macan», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а також за участю транспортного засобу Nissan Almera, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого автомобіль «Porsche Macan», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Цивільно - правова відповідальність транспортного засобу «Peugeot 301», реєстраційний номер [NUMBER] , як зазначено у позові, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/124218759, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме, автомобіля «Peugeot 301», реєстраційний номер [NUMBER] Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва у справі від 02 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративного відповідальності за статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно звіту №232323 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 302 734,43 грн. Також, як вказує позивач, останнім здійснено виплату страхового відшкодування страховій компанії власника пошкодженого транспортного засобу у розмірі 127 400,00 грн на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 19 серпня 2020 року та страхового акта №UA2020081800050/L02/01 від 03 грудня 2020 року. Посилаючись на положення вимог абзацу «а» підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позивач зазначив, що в нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. З метою досудового врегулювання спору, 11 травня 2021 року відповідачу позивачем направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, проте, відповіді на вказану вимогу від відповідача не надходило. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків. 16 лютого 2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків разом з документом про сплату судового збору. Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання, запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в 15-денний строк з дня одержання ухвали суду. Відповідачем відзив на позов у встановлений судом строк не подано з невідомих суду причин. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання 06 квітня 2023 року представник позивача не з`явилась, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення. Надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання 06 квітня 2023 року відповідач не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті Судової влади. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 1, пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР.124218759), відповідно до якого цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Peugeot 301, державний номерний знак [NUMBER] за шкоду, заподіяну майна застрахована на суму страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, франшиза - 2 600,00 грн. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року у справі 760/19114/20, яка набрала законної сили 09 листопада 2020 року, судом встановлено, що [PERSON] 18 серпня 2020 року о 18 годині 52 хвилини в місті Києві по проспекту Повітрофлотський, біля зупинки «Стадіон», керуючи транспортним засобом Peugeot 301, державний номерний знак [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Porsche Macan, державний номерний знак [NUMBER] , який внаслідок некерованого руху здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan Almera, державний номерний знак [NUMBER] . Також, судом було встановлено, що [PERSON] 18 серпня 2020 року о 19 годині 00 хвилин в місті Києві по проспекту Повітрофлотський,2, керував транспортним засобом Peugeot 301, державний номерний знак [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовив у присутності двох свідків. У зв`язку з чим, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідної адміністративної відповідальності. 19 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 18 серпня 2020 року о 18 годині 52 хвилини за адресою: місто Київ, проспект Повітрофлотський, за участю водія [PERSON] , який керував транспортним засобом - автомобілем Peugeot 301, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Звіту №232323 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 05 листопада 2020 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу Porsche Macan, державний номерний знак [NUMBER] , становить 302 734,43 грн. 03 грудня 2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» складено страховий акт №UA2020081800050/L02/01, відповідно до якого вирішено виплатити потерпілій стороні - [PERSON] розмір страхового відшкодування у розмірі 127 400,00 грн. Згідно наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення №49803 від 07 грудня 2020 року, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ» на рахунок [PERSON] перераховано 127 400,00 грн з призначенням платежу: «страх. відш., без ПДВ, дог. ЕР.124218759 від 29.01.2020». 11 травня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» направило на адресу [PERSON] вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, проте, вказана вимога була залишена без відповіді останнім. Зважаючи, що відповідач в добровільному порядку не сплатив суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 127 400,00 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі по тексту - Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно статті 29 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Так, як вже було зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 серпня 2020 року за участю автомобіля «Peugeot 301», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з вини останнього пошкоджено автомобіль «Porsche Macan» державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Porsche Macan» державний номерний знак [NUMBER] складає 302 734,43 грн. Також, судом було встановлено, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну відповідно до страхового поліса №ЕР.124218759 від 29 січня 2020 року становить 130 000,00 грн, франшиза 2 600,00 грн. Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатив страхове відшкодування в межах страхової суми, зазначеної в страховому полісі з урахуванням франшизи, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №49803 від 07 грудня 2020 року. Згідно абзацу «а» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року у справі 760/19114/20, яка набрала законної сили 09 листопада 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суд вважає за необхідне зазначити, що Солом`янським районним судом міста Києва під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №536073 від 18 серпня 2020 року, стосовно [PERSON] за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) водій застрахованого автомобіля керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження запропонованого огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків відмовився. Так, відповідно до частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Згідно з приписами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Відповідно до приписів статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження визнання дій або бездіяльності працівників поліції неправомірними у зв`язку зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення від 18 серпня 2020 року серії ДПР 18 №536073 або доказів його (протоколу) незаконності. Крім того, Солом`янським районним судом міста Києва, як вбачається з постанови суду від 02 жовтня 2020 року, було досліджено відеозапис, з якого вбачається, що [PERSON] відмовився пройти огляд та зазначив, що самостійно його пройде у лікаря - нарколога. Наведене свідчить, що відповідачем не надано, а судом не встановлено обставин, що спростували б факт перебування відповідача у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем та скоєнням дорожньо-транспортної пригоди 18 серпня 2020 року, відповідно, на переконання суду, позивач набув право вимоги на відшкодування шкоди, завданої ДТП в порядку регресу. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 481, 00 грн.

Outcome: approved