Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування\~позову позивачка\~вказала,\~що вона\~є власницею\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~договору дарування\~житлового будинку\~від 28.03.2018.\~У спірному\~будинку зареєстрований\~відповідач,\~який не\~є членом\~сім`ї\~позивачки та\~який у\~будинку не\~проживає.\~У зв`язку\~з викладеним,\~позивачка просить\~визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивачка є його знайомою. Він кожні вихідні буває в будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , та бачить, що по [ADDRESS] , в будинку ніхто не живе вже років 15-20. Відповідача [PERSON] він бачив останній раз у селі Первомайське років 10 тому. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З частини 1\~ст. 319 ЦК України\~вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні було встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 28.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П., зареєстровано в реєстрі за № 234, та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 118716070 від 28.03.2018. Згідно з копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 81 від 13.02.2023, виданої Виконавчим комітетом Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов № 19 від 07.02.2023 року складеного за участю депутата сільської ради та сусідів, [PERSON] , [INFO] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , з 08.01.2009. Зі слів сусідів, [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] перебуває в місцях позбавлення волі. Прибудинкова територія будинку занедбана, як і сам будинок. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є власником будинку та не є членом сім`ї її теперішнього власника, а існування реєстрації місця проживання відповідача у спірному будинку обмежує право власності позивачки та не відповідає її волі як власниці будинку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією № Р24А850852474D95962 від 17.02.2023 про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн. Разом з тим, у судовому засіданні позивачка вказала, що вона не просить стягувати ці судові витрати з відповідача, а тому суд не вважає за необхідне стягувати їх з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved