Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, спрямованих на забезпечення її безпеки, та безпеки її неповнолітньої дитини [PERSON] , а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 500 метрів до неї та дитини [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати та переслідувати її та неповнолітню доньку [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику; вести листування, телефонні переговори з нею та неповнолітньою дитиною [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб з [PERSON] був розірваний згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.10.2021 року. Також згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2020 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі з усіх видів заробітку. 19.08.2021 року між нею та [PERSON] був укладений договір про припинення права на аліменти на дитину за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру, зо розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначила. Що [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, поводиться вкрай агресивно та вчиняє протиправні дій, які загрожують життю та здоров`ю. У зв`язку із вчиненням домашнього насильства останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. В судовому засіданні представник заявника адвокат Куркевич О.В. заяву підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Окрім неї у цій квартирі зареєстровані її мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, повидить себе агресивно та погрожує фізичним насильством, чим створює неможливі умови для спільного проживання. Станом на даний час у суді розглядається справа щодо виселення [PERSON] із вказаної квартири. Крім того, [PERSON] неодноразово вчиняв стосовно заявниці [PERSON] домашнє насильство за, що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Така поведінка [PERSON] піддає постійному ризику повторного вчинення останнім стосовно [PERSON] та її доньки [PERSON] домашнього насильства та ставить під загрозу їх психічне та фізичне здоров`я. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом отримання телефонограми. Крім того, [PERSON] 29.03.20223 року отримав подану [PERSON] заяву разом з долученими до неї документами про що написав відповідну розписку в якій зазначив, що він повідомлений про час та дату розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, допитавши свідка [PERSON] ,, дослідивши матеріали заяви суд приходить до наступних висновків. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону). Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У цій квартирі також зареєстровані і проживають: [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 24.01.2022 року (справа №686/1630/22) [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 170 гривень. Згідно вказаної постанови [PERSON] був визнаний винуватим у тому, що він, 10.01.2022 року близько о 19.00 годині, перебуваючи за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] вчинив стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які проявлялися у висловлюванні на адресу останньої образ нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 26.08.2022 року (справа №686/17687/22) [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 680 гривень. Згідно вказаної постанови [PERSON] був визнаний винуватим у тому, що він, 20.08.2022 року близько 20.00 години, перебуваючи за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] вчинив стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які проявлялися у висловлюванні на адресу останньої образ нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою. Також встановлено, що у зв`язку із вчиненням домашнього насильства 10.01.2022 року та 20.08.2022 року стосовно [PERSON] були видані термінові заборонні приписи, строком на 10 та 6 діб відповідно, згідно яких останній був зобов`язаний залишити місце проживання постраждалої особи, та заборонено на вхід та перебування у місці проживання постраждалої особи і контактувати в будь-який спосіб з постраждалою особою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою [PERSON] . Після розлучення її стерти з [PERSON] між ним був укладений договір, за умовами якого останній, в рахунок сплати аліментів, передав у власність їх спільній доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS] , при цьому зберігав своє право проживати у цій квартирі. Через зловживання алкоголем останній постійно вчиняє сварки з її сестрою, погрожує застосуванням насильства. Також такі погрози останній виловлює і на адресу своєї дочки. Через це її сестра і її донька переїхали проживати до кв. [ADDRESS] , де проживає вона та мати [PERSON] . Також зазначила, що останній раз коли [PERSON] вчиняв сварку був серпень 2022 року. Після цього невдовзі її сестра виїхала на заробітки до Польщі і до теперішнього часу до України не поверталася. Отже під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами фактично існує спір з приводу порядку користування квартирою [ADDRESS] , а саме ставить питання щодо виселення [PERSON] із цього житла. Вказане підтвердив як представник заявника, так і допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] . Також суд зазначає, що з часу ухвалення судом рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (10.01.2022 року та 26.08.2022 року), застосування до [PERSON] термінового заборонного припису (10.01.2022 року та 20.08.2022 року) минуло понад півроку та жодних доказів того, що останній продовжує вчиняти стосовно заявниці домашнє насильство матеріли справи не містять та заявником не представлено. Крім того, допитана свідок [PERSON] пояснила, що з осені 2022 року [PERSON] не перебуває на території України. При цьому суд зазначає, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. З огляду на встановлені обставини, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, оскільки заявницею не доведено необхідність вжиття відповідних заходів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed