Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Представник позивача 09.02.2023 року звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути із відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (надалі- ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 2202,19 грн, інфляційні втрати в сумі 248,56 грн, 3 % річних в сумі 106,89 грн та судовий збір в сумі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є споживачем природного газу та зобов`язана сплачувати вартість послуг, пов`язаних із постачанням природного газу, які надає ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ». Правовідносини з відповідачем врегульовано шляхом укладення типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам природного газу. Відповідач, фактичним споживанням природного газу та частковою оплатою за спожитий природний газ, підтвердив факт згоди на приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутом споживачам. Натомість відповідач, використовуючи природний газ для побутових потреб, в період з 01.05.2019 по 17.01.2023 року здійснював оплату за постачання природного газу несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв"язку з чим утворилася заборгованість у сумі 2202,19 грн. У зв"язку з простроченням виконання зобов"язання по оплаті послуг, пов`язаних із постачанням природного газу здійснено нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а саме 248,56 грн інфляційних втрат та 3% річних в сумі 106,89 грн. В добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачено, тому відбулося звернення до суду з даним позовом. 21.02.2023 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача заявив письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, які просив задовольнити. Відповідач до суду повторно не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов від якої не надходило. 06.04.2023 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» та [PERSON] , сторонами у справі, виникли правовідносини, пов`язані з наданням послуг з постачання природного газу, які врегульовані статтею 714 ЦК України, Правилами постачання природного газу, затверджених постановоюНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496. 21.04.2017 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №527, ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України /а.с.18/. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) /а.с.9,10,11/. Враховуючи фактичне споживання природного газу позивач здійснила приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам. Окрім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач періодично здійснювала платежі за споживання природного газу, що свідчить про факт її згоди на приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам /а.с.11/. Згідно розрахунку споживання природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] вбачається, що заборгованість за період з 01.05.2019 року по 17.01.2023 року становить 2202,19 грн /а.с.10/. На заборгованість, що утворилась у відповідача за неналежне виконання своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг із постачання природного газу позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період 11.05.2019 року по 23.02.2022 року. Згідно поданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати складають в сумі 248,56 грн, 3 % річних - 106,89 грн. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги» - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг. Відповідно до статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги послуги, зокрема, з постачання та розподілу природного газу. За змістом частини першої статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 19 Закону № 2189-VIII передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Розділом ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 встановлено, що побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору (пункт 32). Розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць, крім випадку зміни постачальника відповідно до розділу V та VІ цих Правил, коли для попереднього постачальника розрахунковий період має визначатися як сума газових діб місяця, що передували даті зміни постачальника, а для нового - як сума газових діб місяця, наступних за датою зміни постачальника. При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 24). За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами виникли спір з приводу стягнення оплати за спожитий природний газ, що регулюється Законом Україну "Про житлово-комунальні послуги". З матеріалів справи вбачається, що відповідач є споживачем природного газу, який надається позивачем, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний вносити своєчасно плату за споживання природного газу. Системне тлумачення положень Закону № 2189-VIII дає підстави стверджувати про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість останнього відмовитись від укладення такого договору (за виключенням випадків встановлених законом), зокрема, договору постачання природного газу побутовим споживачам, а тому прийняття оферти виконавця послуг з постачання природного газу може бути у вигляді мовчання. За Правилами постачання природного газу, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Суд вважає за необхідне зазначити, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. ТОВ "Житомиргаз Збут" опублікувало в газеті "Житомирщина" №134-135 від 22.12.2015 договір постачання природного газу побутовим споживачам та в газеті "Житомирщина" №136 від 25.12.2015 заяву приєднання та надало послуги з постачання природного газу побутовим споживачам на території ліцензійної діяльності Товариства, де знаходиться помешкання, в якому зареєстровано місце проживання відповідача. Як вбачається з доданого позивачем фінансового стану особового рахунку відповідача, останнім частково здійснювались оплати послуг газопостачання, що вказує на факт згоди споживача про приєднання до умов договору постачання позивачем природного газу побутовим споживачам. Положеннями статі 525 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Відтак, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг за постачання природного газу. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості, або ж спростовували б доводи представника позивача щодо обгрунтування позовних вимог, відповідачем суду не подано. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2684,00грн.

Outcome: approved