Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до комунального підприємства Харківської районної ради «КОМУНЕНЕРГО» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Аргументи учасників справи. Позивач до Київського районного суду м. Харкова надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач відзиву на позов або будь-яких інших клопотань до суду не надав. Участь у справі сторін. У судове засідання позивач не прибув, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідач будучи повідомлений про день та час слухання справи своєчасно та належним чином не прибув, про поважність причин неявки суд не повідомив. Судом відповідно до ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281\~ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Рух справи. 17.02.2022 зазначена справа надійшла у провадження судді Київського районного суду м. Харкова Садовського К.С. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. На підставі проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи, згідно п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку з 11.04.2023, справа 12.04.2023 передана на розгляд цьому складу суду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.04.2023 прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до комунального підприємства Харківської районної ради «КОМУНЕНЕРГО» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Призначено судове засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] з 01.08.2015 працював на КП ХРР «КОМУНЕНЕРГО» начальником відділу обліку та забезпечення енерго ресурсів. 18.10.2021, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України [PERSON] звільнено із займаної посади (наказ про звільнення від 18.10.2021 №23/-о/с). В порушення норм чинного законодавства загальна сума заборгованості за весь період затримки виплати заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку складає 51 календарний день або 44 робочих дня в сумі 30939,48 грн. без сум відрахування на податки. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Так, за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки, в строки передбачені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток, за весь час затримки по день фактичного розрахунку та за затримку видачі трудової книжки, тобто за час вимушеного прогулу. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1ст. 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. (постанова Верховного Суду України від 18.01.2017 справа № 6-2912цс16). Відповідно до ст.\~34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 27\~цього Закону встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість робочої сили. Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Нарахування виплат при обчисленні середньої заробітної плати, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 2, 3, 4, 8 Порядку). Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 100\~від \~08.02.1995 в інших випадках збереження середньої плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, проводяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В день звільнення, як вбачається із матеріалів справи позивачеві, в порушення\~ст. 116 КЗпП України, не виплачені належні суми заробітної плати, вихідної допомоги, що є підставою для стягнення на користь позивача вищевказаної заборгованості, а з урахуванням вимог\~ст. 117 КЗпП України\~є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.10.2021 по 07.12.2021 у розмірі 30939,48 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Відтак, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved