Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся через свого представника [PERSON] до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Дніпропетровське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», третя особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є власником земельної ділянки. Маючи намір реалізувати своє право розпорядження земельною ділянкою, він дізнався, що наявна заборона на нерухоме майно, а саме на будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] . Заборона зареєстрована 23.09.2006 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення банку про видачу позики від 11.12.1990 року. У зв`язку з тим, що накладення заборони на нерухоме майно обмежує права позивача як власника, щодо володіння, користування та розпорядження майном, позивач просить суд задовольнити позов. Ухвалою суду від 20.12.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 27.01.2023 року на адресу суду представник відповідача надіслав відзив, в якому зазначив, що між позивачем та відповідачем не існує будь-яких правовідносин. В реєстрі проблемних кредиторів фізичних осіб АТ «Ощадбанк» [PERSON] та [PERSON] , як боржники станом на 12.01.2023 року не обліковуються. В реєстрах заставленого майна АТ «Ощадбанк» станом на 12.01.2023 року відсутня інформація щодо перебування нерухомого майна в заставі банку, а саме: земельної ділянки, площею 0,09 га, кадастровий номер 1221411000:02:036:0117, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також вказали, що позивачем не надано жодних доказів порушення його прав, які б свідчили про наявність перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном. Зазначені позивачем записи обтяжень є архівними і вносились безпосередньо третьою особою, без участі чи ініціативи відповідача. Крім того, вважають, що АТ «Ощадбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позивач просить вилучити запис про заборону на нерухоме майно, що немає ніякого відношення до відповідача, а є функцією державного реєстратора. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його у повному обсязі. Також зазначив, що вимоги пред`явлені до належного відповідача, оскільки він є правонаступником банку, на підставі повідомлення якого було накладено заборону на нерухоме майно позивача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії рішення Виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів Дніпровського району Дніпропетровської області № 140 від 18.07.1990 року, [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 600 м2 за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на будинок, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , накладено заборону на підставі повідомлення б/н про видачу позику від 11.12.1990 року, ОБ №7896. Заборона зареєстрована 23.09.2006 року Дніпровською районною державною нотаріальною конторою, архівна заборона №7492 від 18.04.1991 року. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів Дніпровського району Дніпропетровської області №210 від 25.10.1995 року, частково відмінено рішення Виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 140 від 18.07.1990 року. Земельну ділянку площею 600 м2 за адресою: [ADDRESS] прийнято в держземфонд. Згідно копії рішення Виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №263 від 24.11.1999 року, [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 600 м2 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, IV-ДП №034903 від 21.01.2000 року, [PERSON] на підставі рішення Підгородненської міської ради народних депутатів №263 від 24.11.1999 року, отримав у власність 0,090 га земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5865. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08.09.2016 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю, IV-ДП №034903 від 21.01.2000 року, виданого Підгородненською міською радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,09 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер 1221411000:02:036:0117. Відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні. Відповідно до відповіді Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 04.06.2022 року №382/01-16 на заяву щодо наявності заборони відчуження на нерухоме майно від 03.06.2022 року, наявне обтяження на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , накладене у зв`язку з повідомленням про видачу позики від 11.12.1990 року, стороною якого [PERSON] не являється, у зв`язку з чим надати копії обтяження, повідомлення про видачу позики неможливо. Згідно відповіді філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» №103.11-17/1/22/03 на звернення [PERSON] №19510/2022/3 від 06.06.2022 року щодо надання довідки для зняття заборони, в АБС ММФО відсутня інформація щодо кредитної заборгованості клієнта [PERSON] (окрім кредитів БПК). Щодо перебування у заставі (іпотеці) об`єкта нерухомості, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] інформація відсутня. За параметрами « [PERSON] » - неможливо надати інформацію. Відповідно о до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних правв, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Проте суд критично ставиться до тверджень позивача, що запис про заборону на нерухоме майно порушує його право власності, а саме право реалізувати належну йому земельну ділянку, оскільки заборона була встановлена до набуття права власності позивачем на земельну ділянку за вищевказаною адресою. Згідно наказу Міністерства Юстиції України № 41/5 від 27 травня 1997 року було створено Єдиний Реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна єдину комп`ютерну базу даних України, в яку всі державні нотаріальні контори України мали перенести всю інформація про накладені заборони і арешти з паперових носіїв Реєстрів державних нотаріальних контор для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених судовими та слідчими органами та з Алфавітних книг накладених заборон, також одночасно вноситься і до електронної бази даних. Наказом Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 року № 85/5 «Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року за № 10210/9619, Державному підприємству Інформаційний центр Міністерства юстиції України було доручено здійснити заходи щодо створення програмного забезпечення Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке б відповідало новим сучасним стандартам збереження та захисту інформації та доручено забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до нової бази даних. Таким чином, Дніпровською районною державною нотаріальною конторою 23.09.2006 року\~було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна\~саме архівні записи заборони №7492 на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення б/н про видачу позики, де власником зазначений [PERSON] , а не позивач. Виходячи із змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 80 ЦПК України\~ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази наявності заборони на нерухоме майно, яке належить саме позивачу або будь-які інші докази, що підтверджують наявність у позивача перешкод з боку відповідача у реалізації свого права власності, оскільки відсутні будь-які боргові відносини між позивачем та відповідачем, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати, що такі обмеження могли бути зареєстровані за повідомленням відповідача. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2\~статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Проте матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивач оскаржував дії державного реєстратора. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд доходить висновку, що відсутнє порушення права власності позивача, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed