Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Зазначає, що разом з відповідачкою мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з ним, він повністю її утримує та займається вихованням. У 2019 році рішенням суду з відповідачки на його користь стягнуто аліменти, які вона не сплачує. Ухвалою суду відкрито провадження у справі, визначено загальний порядок розгляду справи. Зобов`язано органи опіки та піклування надати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з одним із батьків. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Представник третьої особи - Служби у справах дітей, просить справу розглянути без їх участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.09.2014 року. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.03.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1ст. 161СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Мати та батько дитини після припинення шлюбних відносин проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітня. На вимогу суду за даними висновку орану опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення місця проживання неповнолітнього з одним із батьків встановлено, що дитина проживає з батьком. Комісійне обстежено умови проживання дитини. З`ясовано стан здоров`я сина сторін та відвідування дошкільного закладу. На засідання комісії запрошено мати, яка не з`явилася та повідомила, що проживає у Німеччині та надала усні пояснення в яких висловила свої міркування про необхідності визначення проживання дитини з батьком. З`ясовано думку дитини. Представник Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради не заперечує визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Судом встановлено, що дитина сторін проживає разом зі своїм батьком. Батько належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечує дитині належні умови проживання, виховання, навчання, матеріально-побутові умови та рівень комфорту. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, позицію відповідача щодо вказаного питання, враховуючи завдання суду діяти в інтересах дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з батьком підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved