Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несплачені аліменти по судовому наказу №438/259/21, виданому Бориславським міським судом Львівської області від 22.02.2021, в сумі - 3576,00 (три тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок за січень 2023 року. У обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в якому у них народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] [INFO] . Судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 21 лютого 2021 року у справі 438/259/21 присуджено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Даний судовий наказ про стягнення аліментів було пред`явлено стягувачем для примусового виконання у виконавчу службу. Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 06.03.2023 [PERSON] не сплачував аліментів з лютого 2021 року та станом на 28.02.2023 заборгованість по аліментах становить 87 588,00 грн. Неповнолітні діти постійно фактично проживали та проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач взагалі не відвідує дітей, не піклується про них, не приймає участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідач також не приділяє увагу і здоров`ю та лікуванню дітей. Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 03.11.2022 № 2016 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вище перелічені обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, на думку позивачки, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Внаслідок того, що відповідач не сплачував аліменти за період з лютого 2021 року по лютий 2023 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі - 87588,00 грн. Згідно розрахунку пені за січень 2023 року по 8 березня 2023 року пеня за несплату аліментів по судовому наказу № 438/259/21 від 22.02.2021 Бориславського міського суду Львівської області становить - 4597,72 гривень. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Призначено підготовче судове засідання на 05.04.2023. 20.03.2023 від відповідача надійшла заява про визнання позову, не заперечує з приводу задоволення позовних вимог, просить розгляд справи проводити у його відсутності. 05.04.2023 від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує з приводу ухвалення заочного рішення. Судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а/с 7,8). Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 06.08.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Довідки № 16-19/25 від 17.01.2023 син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з матірю [PERSON] (а/с15). Як вбачається з характеристики, наданої класним керівником та директором НВК «СЗШ № 2 - гімназія», [PERSON] старанна, працелюбна, дисциплінована учениця. Виявляє логічне і творче мислення. На уроках уважна та активна. Має схильність до вивчення гуманітарних предметів, всебічно розвинута. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Часто бере участь у виховних заходах. Користується повагою серед вчителів. Має авторитет серед однокласників, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями (а/с 16). Крім того, в матеріалах справи наявні письмові пояснення хресної мами [PERSON] - [PERSON] , та хресного тата [PERSON] - [PERSON] , згідно яких вихованням та забезпеченням сина та дочки займається [PERSON] , протягом 9 років батько [PERSON] не цікавиться і не бере участі у вихованні дітей (а/с 17,18). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 06.03.2023 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з лютого 2021 року по лютий 2023 року в розмірі 87588 грн. (а/с 12). Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 03.11.2022 № 2016 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а/с 13,14). Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, не цікавиться їх долею протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а також заявою відповідача, в якій він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та стягнення пені за несплату аліментів. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робив, тобто, він не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у їх долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Як встановлено судом, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 21 лютого 2021 року у справі 438/259/21 присуджено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Даний судовий наказ перебуває на виконанні в Бориславському ВДВС у Дрогобицькому районі Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 06.03.2023 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з лютого 2021 року по лютий 2023 року в розмірі 87588 грн. (а/с 12). Згідно довідки про неотримання аліментів, виданої Бориславським відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.03.2023 позивачка не отримувала аліменти дітей від [PERSON] за період з 01.09.2022 по 28.02.2023 (а/с 11). Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачем надано суду розрахунок пені за несплату аліментів, згідно якого пеня за несплату аліментів за січень 2023 становить 3576 грн. За змістом ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. Виходячи із наявних доказів у справі, суд дійшов висновку, що наведений позивачем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів є обґрунтованим. Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved