Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

17.11.2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0984910451 від 04.07.2019 року в сумі 139523,75 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2270,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.; розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.07.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений Договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0984910451, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремим частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн., шляхом перерахування їх на банківську платіжну карту позичальника або через систему грошових переказів, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору, з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами (30 календарних місяців), зі сплатою плати за користування кредитними коштами в розмірі 1,75 % за кожен день. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 0984910451 від 04.07.2019 року, що акцентована відповідачем 04.07.2019 року, шляхом підписання електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позивальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердженням, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої надалі ТОВ «Інфінанс» було перераховано кошти у розмірі 11000 грн. Перерахування грошових коштів на карту позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов Договору на переказ коштів № ФП-П-17/08-04 від 03.08.2017 року, що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Інфінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на карту позичальника на підставі укладеного договору позики. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, які зазначені у Реєстрах боржників укладеними між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги відбулася зміна кредитора ТОВ «Вердикт Капітал»» новим кредитором ТОВ «Інфінанс» у зобов`язаннях за договором позики з [PERSON] . За період користування кредитними коштами позичальник - відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредитних платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.11.2021 року становить 139523,75 грн., з яких: 11000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 104908,18 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 23615,57 грн. заборгованість по відсотках, нарахованими згідно договору позики. Зважаючи на викладене позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі позову та судові витрати. Ухвалою суду від 25.01.2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. 04.02.2022 року відповідач у встановлений строк подала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить у його задоволенні відмовити, судові витрати покласти на відповідача, покликаючись зокрема на те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту отримання відповідачем від ТОВ «Інфінанс» кредитних коштів у розмірі 11000 грн., так як лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про переказ відповідачу кредитних коштів в сумі 11000 грн. не є первинним бухгалтерським документом і не може свідчити про здійснення фінансової операції перерахування коштів, а отже не може братися судом до уваги. Окрім цього, у відповідача немає у власності картки, вказаної у листі, а коштів в сумі 11000 грн. вона від позивача не отримувала. Рахунок, який позивач зазначає у позові, відкритий у невідомому банку, і відповідачу не належить. Позивачем належними та допустимим доказами не доведено розміру кредитної заборгованості. Оскільки позивачем не доведено укладення договору та перерахування коштів, то підстави нарахування та стягнення процентів також відсутні. Щодо розміру судових витрат, то позивачем не доведено факту надання правової допомоги у цій справі будь-яким адвокатом, оскільки подані документи (договір, акт) могли стосуватися складання процесуальних документів у будь-якій іншій справі, з них не можливо встановити за які саме послуги позивач сплачує адвокату. Позивач використовує шаблонні документи, адвокат участі у справі не брав, витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. є завищеними та необґрунтованими, а отже не можуть бути покладені на відповідача. 15.02.2022 року позивач подав відповідь на відзив (отримано судом 21.02.2022 року), в якій просить витребувати в АТ КБ «Приватбанк» (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д) виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за номером картки [NUMBER] а період з 24.03.2019 року по 14.07.2021 року, позовні вимоги задоволити повністю, мотивуючи зокрема тим, що договір позики було укладено в електронній формі та підписано відповідачем в якості електронного підпису одноразовим цифровим ідентифікатором в особистому кабінеті на сайті кредитодавця ТОВ «Інфінанс». При укладенні договору № 0981087738 з ТОВ «Інфінанс» відповідач пройшов ідентифікацію на сайті кредитодавця, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, і на виконання договору позики кредитодавцем ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти в сумі 11000 грн. на картку АТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] , номер якої вказала відповідач для отримання нею коштів (номер транзакції в системі іРау.ua 46735143). Для підтвердження наведеної обставини просить витребувати у АТ КБ «Приватбанк» докази - виписку по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за номером картки [NUMBER] за період 24.03.2019 року по 14.07.2021 року, так як у відзиві позичальник відповідач категорично заперечує факт видачі їй кредиту. 23.02.2022 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (отримано судом 15.03.2022 року), в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати покласти на відповідача, оскільки позивачем не надано доказів перерахування відповідачу грошових коштів в сумі позики 11000 грн. і обставина отримання коштів відповідачем категорично заперечується. При цьому вважає витребування доказів безпідставним і необґрунтованим, заявленим в неналежній процесуальній формі та не в строки, встановлені ст.ст.83, 84 ЦПК Країни, просить у його задоволенні відмовити. Ухвалою суду від 27.05.2022 року на задоволення клопотання позивача витребувано в АТ КБ «Приватбанк» (Україна, 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д) докази - виписку по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за номером картки [NUMBER] за період з 24.03.2019 року по 14.07.2021 року. 16.08.2022 року, на виконання ухвали суду від 27.05.2022 року, АТ КБ «Приватбанк» листом від 08.08.2022 року надано запитувану судом інформацію стосовно рахунків клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а саме виписку по рахунку № [NUMBER] / IBAN [NUMBER] за період 24.03.2019 року по 14.07.2021 року. Сторони не скористалися наданим їм статтями 43, 49 ЦПК України правом ознайомитися з матеріалами справи та навести суду свої доводи та міркування з приводу отриманих за ухвалою суду документальних доказів. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 04.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інфінанс» (Товариство) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0984910451, у відповідності до положень якого Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору та згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми MoneyBOOM (Правила), які є невід`ємною частиною цього Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити за нього відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремим частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках до Договору. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20000 грн. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка, яка нараховується за один день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить 1365 грн. Максимальна реальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем), річна відсоткова ставка, розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у додатках до Договору. Датою видачі кредиту є 04.07.2019 року, а при отриманні кредиту на банківську платіжку картку, датою видачі кредиту є дата перерахування грошових коштів на рахунок позичальника. Позичальник зобов`язаний повернути вчасно отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування фінансовим кредитом та інші платежі, передбачені Договором (п.п. 1.1, 1.2, 1.5, 1.6, 1.10.2, 1.13, 1.14, 1.15, 2.9 Договору). Перший та наступні фінансові кредити (транші) надаються Позичальнику на підставі заповнених та особисто підписаних Позичальником Заявки-Анкети та додатків до Договору, які є його невід`ємними частинами (п.3 Договору). У разі укладення Договору в електронній формі, а саме на сайті Товариства www.moneyboom.ua, беззаперечним прийняттям (акцептом) умов даного Договору Позичальником є проставлення в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця спеціальної відмітки про згоду укласти договір на запропонованих Товариством умовах. Підписання Позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання вищезазначених дій означає прийняття Позичальником всіх умов Договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення Договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для Позичальника та Товариства такі ж правові зобов`язання та наслідки. Сторони погодили, що укладений в електронному вигляді Договір буде зберігатись в особистому кабінеті Позичальника на сайті Товариства та може бути роздрукований Позичальником у будь-який час. Сторони погодили, що укладення Договору та інших документів (зокрема, але\~ не виключно додаткових угод до Договору, додатків) в електронній формі прирівнюється до укладення відповідних документів в паперовій формі, що мають таку є юридичну силу. Підписання Позичальником документів (додаткових угод до Договору, додатків) відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.п.7.6 Договору). Зазначені умови договору є публічною пропозицією в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України. За приписами ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами п.п.6, 12 ч.1 ст.3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Пунктом 12 ст.11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи випливає, що Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 0984910451 від 04.07.2019 року, що акцептована відповідачем 04.07.2019 року шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором 2j712v (п.8 Договору). Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для укладення (підписання) договору та підписання в наступному заявки на отримання кредиту, проведено на підставі п.п. 6, 12 ч.1 ст.3, ст.12, ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 Цивільного Кодексу України. Відповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , здійснила дії, спрямовані на укладання Договору, і надалі в рамках цього Договору 17.01.2020 року заповнила на сайті Заявку-Анкету про отримання кредиту, з веденням коду підтвердження 1s6r2g, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного документу, та зазначенням інформації щодо своїх персональних даних, суми бажаного кредиту 11000 грн. та реквізитів банківської платіжної картки 4149629313778037, на яку ТОВ «Інфінанс» слід перерахувати кредитні грошові кошти. Факт отримання Позичальником - відповідачем коштів у розмірі 11000 грн. підтверджується листом сервісу онлайн платежів iPay.ua № 1-1308 від 17.01.2020 року та випискою АТ КБ «Приватбанк» по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) [NUMBER] за номером картки [NUMBER] ( [NUMBER] ), наданою банком на виконання вимог ухвали суду від 27.05.2022 року, із змісту яких випливає, що 17.01.2020 року о 20:26 год. відбулося зарахування переказу на картку в сумі 11000 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 46735143, призначення платежу: «Зачисление 11000 грн. на карту [NUMBER] ». Наведеними доказами спростовуються доводи відповідача про те, що коштів в сумі тіла кредиту 11000 грн вона не отримувала. 14.07.2021 року між ТОВ «ФК «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого Первісний кредитор ТОВ «Інфінанс» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать Первісному кредитору, і стає Новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між ТОВ «Інфінанс» та боржниками, виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Відповідно до п.6.1 цього Договору право вимоги переходить до Фактора (Нового кредитора) з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників, після чого Фактор стає Новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Відповідно до п.6.2 цього Договору з моменту переходу до Фактора права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього Договору, всі гарантії, надані боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед Первинним кредитором, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. 14.07.2021 року відповідно до умов Договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано додаток № 3 до договору факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 0984910451 від 04.07.2019 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на загальну суму заборгованості за кредитом в розмірі 115908,18 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 11000 грн., заборгованості по процентах 104908,18 грн. Відповідач своїх зобов`язань не виконала ні в установлений Договором позики строк, ні на час ухвалення судового рішення. Доказів протилежного матеріали справи не містять. За наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним Договором позики станом на 14.07.2021 року становила 115908,18 грн., з яких: 11000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 104908,18 грн. заборгованість по процентах. Проте як вбачається з позову, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 11.11.2021 року в загальній сумі 139523,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 11000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 104908,18 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту 23615,57 грн. Перевіривши надані позивачем розрахунки та взявши до уваги умови договору позики, суд вважає доведеною обставину порушення умов договору в частині своєчасного повернення сум отриманих коштів та своєчасної сплати нарахованих за користування коштами відсотків, а тому дійшов висновку, що права позивача, як нового кредитора, порушені, існує заборгованість за договором, право вимоги за яким йому відступлено позивачу, розмір якої (заборгованості) встановлений і становить в цілому 115908,18 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 11000 грн., заборгованість по процентах 104908,18 грн., в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку і позов в цій частині задоволенню. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками згідно договору кредиту в сумі 23615,57 грн., то в цій частині у задоволенні позову слід відмовити, оскільки право вимоги на вказану суму боргу позивачу від ТОВ «Інфінанс» не передавалося і підстав їх нарахування позивач суду не навів та обґрунтованості перед судом не довів. Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved