Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

Адвокат Керімов Алік Замірович від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] . Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На момент звернення до суду з позовом фінансове підтримання дитини відповідачем, на думку позивача, виконується частково і є не достатнім. Відповідач є повністю здоровою людиною, аліменти він більше нікому не платить, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітній дітей відповідач не має. Крім нормального фізичного, духовного та морального розвитку, [PERSON] потребує розвитку окремих здібностей, у зв`язку з чим вона відвідує секції з англійської мови та гурток танців, в подальшому дитина також бажає відвідувати художню школу. Ці секції потребують сплати значних коштів за місяць, а в деяких гуртках окремо за кожне відвідування, що є достатньо складно забезпечити позивачем самостійно у зв`язку із чим виникає необхідність пред`явлення вимог щодо додаткових витрат на дитину. Посилаючись на приписи ст. 75, 80, 79, 141, 150, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнути [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати пов`язані з розвитком окремих здібностей малолітної доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн щомісячно. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Керімов А. З. в судове засідання не з`явилися, через систему електронний суд представник позивача надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд проводити судові засідання без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через електронну пошту суду надав заяву, відповідно до якої з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини погоджується, так, як усвідомлює, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Як батько свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання своєї дитини вже виконує, приймає активну участь у її вихованні та гармонійному розвитку дитини та з моменту подання позову, щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини на картковий рахунок позивача, про що в подальшому відповідні докази будуть надані до виконавчої служби для зарахування їх в якості сплати аліментів за відповідний період. На сьогоднішній день він перебуває у лавах ЗСУ та захищає Батьківщину від нападу російської федерації, у зв`язку із чим прибувати на судові засідання не має можливості, у зв`язку із чим просить розглядати цивільну справу без його участі та постановити рішення відповідно із законом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 30 грудня 2016 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 111. Батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 липня 2016 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було розірвано. Прізвище [PERSON] після набрання рішення законної сили змінено на дошлюбне - [PERSON] (а. с. 6-7). 20 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після держаної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] (а. с. 9). Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Частиною 2 ст. 51 Конституції України визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року закріплено що, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини(ст. 141 Сімейного кодексу України). За приписами ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як закріплено ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст. 182 Сімейного кодексу України говорить , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За п. 3, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). За приписами ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки, відповідач з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини погодився, доказів у підтвердження наявності обставин, які треба врахувати при визначенні розміру аліментів,не надав, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню і вважає встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та потреб дитини та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти потрібно стягнути з дня пред?явлення позову, тобто з 13 грудня 2021 року. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо позову в частині стягнення додаткових витрат, пов`язаних з розвитком окремих здібностей дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. У свою чергу, наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідач у справі свою позицію щодо додаткових витрат на дитину не висловив. Відночас, судом встановлено, що жодних доказів на підтвердження наявності додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме, розвитком здібностей дитини, ані позивачем, ані її представником не надано. Доказів на підтвердження додаткових витрат, які мати дитини фактично понесла чи очікує понести, матеріали справи не містять. Оскільки позивачем не надано доказів на обґрунтування позовних вимог у частині додаткових витрат на дитину позов у цій частині задоволенню не підлягає. Посилання представника позивача на приписи ст. 75, 80, 79 Сімейного кодексу України є недоречними, оскільки зазначені положення закону регулюють питання аліментів одному з подружжя, а не додаткових витрат на дитину. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial