Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Посилаючись на те, що 24 листопада 2016 року [PERSON] став переможцем електронних торгів, які були проведені ДП «СЕТАМ» щодо реалізації майна, що перебуло в іпотеці - земельної ділянки площею 1,02 га кадастровий номер 6125280600:01:018:0078 та нежитлового приміщення кафе-бару " [INFO] " з готелем, загальною площею 1221,9 кв. м., з надвірними будівлями (лот №178150). 30 грудня 2016 року приватним нотаріусом Демкович Ю.Л. позивачу було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та зареєстровано право власності позивача на земельну ділянку площею 1,02 га, кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 18439774. В березні 2017 року йому стало відомо, що земельна ділянка, кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, площею 1,02 га, власником якої він є, зазнала поділу на кілька земельних ділянок та належить на праві власності іншим особам, а саме, земельні ділянки кадастровий номер 6125280600:02:018:0003 площею 0,0303 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004 площею 0,5719 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0005 площею 0,0476 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0006 площею 0,0506 га, знаходяться в межах координат поворотних точок земельної ділянки кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, які належать відповідачам. Вказані земельні ділянки були відчуженні [PERSON] . Право власності [PERSON] на продані земельні ділянки, виникло саме на підставі судового рішення від 31.05.2011 року у справі №2-3451/11, що було правовстановлюючим документом на майно, яке було скасоване, а тому він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, відчужила неіснуючі земельні ділянки не будучи їх власником. З урахуванням вищевказаних фактів, вважає, що земельна ділянка площею 1,02 га кадастровий номер 61252806000180020 (6125280600:01:018:0078), яка була поділена, зокрема, на земельні ділянки площею 0,0303 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0003, площею 0,5719 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, площею 0,0476 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0005, площею 0,0506 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0006, вибули поза волею їх власника, а відповідачі користуються нею незаконно, оскільки: Договір іпотеки від 23.06.2008, предметом якого є спірна земельна ділянка площею 1,02 га, з моменту його укладення у 2008 році і до проведення електронних торгів не був припинений, не визнавався недійсним. Іпотека діяла з моменту проведення її державної реєстрації 23.06.2008 і не була припиненою на час проведення електронних торгів 24.11.2016, тому земельна ділянка кадастровий номер 6125280600:01:018:0078 площею 1,02 га, була реалізована як предмет іпотеки у встановлений законом спосіб, на виконання судового рішення. Отже, хоча на момент укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок [PERSON] формально вважалася власником цих земельних ділянок, однак із скасуванням судового рішення від 31.05.2011 року відпала правова підстава набуття нею права власності на землю, а тому [PERSON] відчужила відповідачам земельні ділянки, які їй не належали, і до того ж, з 23.06.2008 року перебували під іпотечним обтяженням. Таким чином, позивач є законним власником спірного нерухомого майна, його право власності фактично оспорюється відповідачем, за якими наразі, як за останніми набувачами, зберігається державна реєстрація права власності на таке спірне нерухоме майно, хоча правові підстави набуття ним цього права власності на даний час відпали, а отже таке володіння фактично є незаконним, що зумовлює виникнення у позивача права вимагати від відповідачів повернення спірного нерухомого майна, а у відповідача - обов`язку здійснити таке повернення в натурі. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 6125280600:02:018:0004 площею 0,5719 га, що розташована на території Байковецької об`єднаної територіальної громади на користь [PERSON] та стягнути судові витрати. Представником відповідача подано відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав повністю та заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що відплатний договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5719 га був укладений між [PERSON] та [PERSON] 20 квітня 2012 року. Державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку була проведена 25 квітня 2012 року. Тобто повноправним власником земельної ділянки площею 0,5719 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004 [PERSON] став 25 квітня 2012 року. Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, [PERSON] 30 грудня 2016 року було видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 1,02 га, яка нібито в себе включає земельну ділянку придбану [PERSON] у власність 25 квітня 2012 року. Жодних доказів чи пояснень про те, що земельна ділянка площею 0,5719 га, яка належить [PERSON] будь-яким чином належала [PERSON] на момент її придбання відповідачем і до 30 грудня 2016 року, ні позовна заява, ні додатки до неї не містять. Таким чином, ні до моменту відчуження, ні на момент відчуження [PERSON] земельної ділянки площею 0,5719 га на користь [PERSON] , вона не вибувала з власності [PERSON] , оскільки він, щонайменше, не отримував свідоцтва про власність на неї до 30 грудня 2016 року. Тобто набуттю майна добросовісним набувачем в обов`язковому порядку має передувати належним чином зареєстроване право власності «власника» на це майно. Однак жодних доказів про те, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0, 5719 га чи навіть земельної ділянки площею 1,02 га, у яку нібито входить земельна ділянка належна відповідачу до квітня 2012 року, позивачем не надано. Таким чином [PERSON] нібито ставши власником земельної ділянки, яка належить відповідачу, лише у грудні 2016 року немає підстав для її витребування у [PERSON] , який є її власником (добросовісним набувачем) з квітня 2012 року, оскільки земельна ділянка площею 0,5718 га не вибувала з володіння [PERSON] після грудня 2016 року не з його волі іншим шляхом. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017 жодним чином не спростовує добросовісність набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,5719 га, а навпаки підтверджує безпідставність вимог [PERSON] , оскільки рішенням також встановлено, що позивач отримав свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 1, 02 га лише у грудні 2016 року. Крім того, як вбачається з цього рішення, земельна ділянка площею 1,02 га з 2008 року по 2016 рік перебувала в іпотеці ПАТ «ВТБ Банк», але у власності [PERSON] . Сам факт скасування апеляційним судом Тернопільської області рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року у справі № 2-3451/11 не свідчить про його змістовну незаконність, оскільки дане судове рішення скасовано лише з підстав порушення підсудності, а не підстав незаконності і необґрунтованості його мотивувальної та резолютивної частин. Однак, станом на даний час, цілком очевидним є пропуск позовної давності ПАТ «ВТБ про вимогу до [PERSON] щодо витребування майна, оскільки як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017 року у справі № 607/2405/17 [PERSON] листом від 16.06.2011 року було повідомлено Тернопільське відділення ПАТ «ВТБ Банк» про існування рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року у справі № 2-3451/11. Також, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] не укладався договір про відступлення прав за іпотечним договором чи зміни та доповнення до іпотечного договору укладеного між Банком і [PERSON] у 2008 році, зокрема і щодо земельної ділянки, про перехід прав ідотекодержателя від ПАТ «ВТБ Банк» до [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , як покупець та зацікавлена особа, мав реальну можливість переконатися у реальній і фактичній наявності земельної ділянки площею 1, 02 га, як шляхом її безпосереднього огляду за місцем її знаходження, так і за допомогою «Публічна кадастрова карта України», але він не скористався своїм правом, а виявив «порушення» свого права придбавши дефектне майно. Отже, вважає, що [PERSON] має позиватись до державної виконавчої служби, оскільки саме у неї виник обов`язок щодо відшкодування збитків, що завдані таким відчуженням позивачу через систему ДП «Сетам». Відтак, в задоволенні позову просить відмовити. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому не погодився із запереченнями відповідачів та зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2017р. у справі №607/2405/17 встановлено, що 07.03.2012 року за заявою [PERSON] та на підставі рішення суду від 31.05.2011 року у справі №2-3451/11, котрим за нею було визнане право власності на земельну ділянку площею 0,7706 га, розташовану на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з цільовим призначенням для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, управлінням Держкомзему у Тернопільському районі було виготовлено та видано Державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,5719 га, на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області серії ЯК №415059 вже із зміненим цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (на дату подання цього позову присвоєно кадастровий номер 6125280600:02:018:0004), площею 0,0476 га, на території Байковецької сільської ради Тернопільської району Тернопільської області серії ЯК №415056 вже із зміненим цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва, кадастровий номер 61252806000:20:18:0005, площею 0,0506 га, на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області серії ЯК №415057 вже із зміненим цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва, кадастровий номер 61252806000:20:18:0006. Згідно листа Відділу у Тернопільському районі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та місті Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 02.03.2020р. №117/117-20 земельна ділянка кадастровий номер 6125280600:01:018:0078 була поділена на земельні ділянки за кадастровими номерами 6125280600:01:018:0083 та 6125280600:01:018:0082. У подальшому, земельна ділянка за кадастровим номером 6125280600:01:018:0083 була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами 6125280600:02:018:0004, 6125280600:02:018:0005, 6125280600:02:018:0006, 6125280600:02:018:0007. Земельну ділянку площею 0,5719 га [PERSON] відчужила [PERSON] за договором купівлі продажу земельної ділянки від 20.04.2012 року. Рішенням суду у справі №607/2405/17 встановлено, що право власності [PERSON] на продані земельні ділянки, виникло саме на підставі судового рішення від 31.05.2011 року у справі №2-3451/11, що було правовстановлюючим документом на майно. З скасуванням апеляційним судом, в 2017 році, рішення суду першої інстанції у справі №2-3451/11, дане рішення місцевого суду з моменту його ухвалення (31.05.2011 року) не породжує жодних правових наслідків як до цієї дати, так і з 31.05.2011 до дати проведення електронних торгів (24.11.2016 року). Договір купівлі продажу земельної ділянки площею 1,02 га, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріально в реєстрі за №606 від 01.03.2007 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №197446 від 05.03.2007 року виданий на ім`я [PERSON] , зберігають свою чинність, а у [PERSON] не виникло права власності на земельну ділянку площею 0,7706 га, розташова\-на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відчужену останньою, у тому числі й [PERSON] , в період з ухвалення судом першої інстанції в 2011 році до скасування рішення суду апеляційним судом в 2017 році. Зі скасуванням в 2017 році рішення суду першої інстанції від 2011 року по справі №2-3451/2011, [PERSON] , як покупець за договором, позбавляється права власності на земельну ділянку площею 0,5719 площею в силу правила - якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017р. по справі №607/2405/17 рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2017 залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року рішення Тернопільського м»: і районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року залишено без змін. У цій постанові констатовано, що земельна ділянка площею 1,02 га, яка належала [PERSON] з березня 2007 року та передана ним 23 червня 2008 року в іпотеку, дія якої з вказаної дати і до реалізації майна на електронних торгах не припинялася, тому вказана земельна ділянка була реалізована як предмет іпотеки у встановлений законом спосіб, на виконання судового рішення з метою захисту прав іпотекодержателя - ПАТ «ВТБ Банк». Тобто, [PERSON] відчужила [PERSON] земельну ділянку, не будучи її власником, і яка з 23 червня 2008 року перебувала під іпотечним обтяженням. Відтак, вважає, що заперечення [PERSON] на позов [PERSON] про витребування з незаконного володіння підлягає відхиленню. Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року у справі № 2-3451/2011 де [PERSON] і [PERSON] , сторонами не були, скасоване не по суті, а у зв`язку з невірно визначеною підсудністю. На даний час немає жодного судового рішення про те, що [PERSON] чи [PERSON] незаконно набули право власності на земельну ділянку площею 0, 5719 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004. На момент укладення договору купівлі-продажу спірного майна запису про обтяження земельної ділянки площею 0, 5719 га не існувало ні в Державному реєстрі іпотек, ні в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, ні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому до спірних правовідносин не може застосовуватись ст.23 Закону України «Про іпотеку», так як під час переходу права власності на спірне майно до відповідача воно не було обтяжене іпотекою. На момент укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , тобто станом на 20 квітня 2012 року, продавець була законним власником земельної ділянки, із підтвердженою державною реєстрацією прав власності і скасування рішення через шість років, після оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки не спростовує цього факту. Крім того, [PERSON] мала право відчужувати земельну ділянку, оскільки єдиним належним документом на підтвердження права власності є саме державний акт, а не судове рішення у справі № 2-3451/2011. Державний акт був виготовлений відповідно до закону та посвідчував право власності на земельну ділянку [PERSON] , а тому [PERSON] не знав та не міг знати про підстави набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку. Також, договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0. 5719 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004, відповідач [PERSON] уклав 20.04.2012, а позивач з позовом до суду звернувся лише 26.02.2020, тобто більш ніж через 7.5 років та більше ніж через 11,5 років після укладання договору іпотеки від 23.06.2008 року, на який посилається позивач у відповіді на відзив. З огляду на долучені до відзиву докази (лист-пропозиція [PERSON] адресована ПАТ ВТБ Банк» від 16.06.2011 року, лист ПАТ «ВТБ Банк» на адресу ДВС від 17.10.2016 року), а також те, що ПАТ «ВТБ Банк» мав повну можливість довідатися про можливе порушення своїх прав як іпотекодержателя тому, мав право в будь-який час перевіряти фактичну наявність іпотечного майна у боржника та можливість дізнатися про стан своїх майнових прав іпотекодержателя та відповідно ініціювати позов до [PERSON] . Відтак, банк, як кредитор-іпотекодержатель, з моменту укладення договору іпотеки мав усі повноваження щодо перевірки фактичної наявності у володінні боржника переданих йому з іпотеку активів. Твердження сторони позивача про те, що вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею є цілком правильним і логічним, але при цьому позивач «забуває» надати відповідні докази того, що він був власником земельної ділянки (земельних ділянок) до прийняття судового рішення від 31.05.2011 року, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого і що саме цим рішенням [PERSON] у 2011 році був позбавлений права власності на земельну ділянку, а відтак це правило «про вибуття майна з володіння власника поза його волею» діє не у всіх випадках і є необхідність встановлювати повно і всебічно обставини щодо «руху» майна у кожній конкретній справі. Тобто позивачу необхідно довести, чи мав він право або інтерес до вказаних земельних ділянок у 2007-2012 роках та чи були порушені його право або інтереси у 2007-2012 роках судовим рішенням від 31.05.2011 року та укладеними договорами купівлі-продажу земельних ділянок. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, земельною ділянкою площею 1.02 га спочатку володіла (перебувала на праві власності) до 2007 року [PERSON] потім, з 2007 року [PERSON] , з 2011 року, вже площею 0, 7706 га знову [PERSON] та в подальшому, з 2012 року - 0, 5719 га володів [PERSON] . В цей період часу у [PERSON] не виникало ніяких прав і обов`язків щодо цих земельних ділянок. Отже, [PERSON] немає і не може мати доказів того, що він був власником земельної ділянки площею 1,02 га до 31 травня 2011 року - дати прийняття скасованого рішення Тернопільського міськрайонного суду, і що ця земельна ділянка у 2011-2012 роках вибувала з власності поза його волею, адже ним не надано доказів на підтвердження свого права власності на земельну ділянку у цей період, а свідоцтво про право власності на неіснуючу земельну ділянку площею 1,02 га було видане аж 30.12.2016 року, тобто після спливу 4 років мирного володіння [PERSON] своєю земельною ділянкою. Із цього випливає цілком слушне питання, яким чином [PERSON] на момент придбання земельної ділянки площею 0, 5719 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004 міг знати про те, що [PERSON] стала власником цієї земельної ділянки на підставі рішення суду і передбачити те, що через шість років. Крім того, чинний Цивільний кодекс України, не передбачає можливості зворотної дії у часі прав і обов`язків учасників цивільних правовідносин. За загальним правилом цивільні права та обов`язки виникають на майбутнє. Отже [PERSON] не може мати будь-якого правового відношення до подій 2007-2012 років, оскільки не був і не міг бути учасником правовідносин щодо набуття і переходу прав власності на земельну ділянку площею 0,5719 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004 чи інших пов`язаних земельних ділянок. Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 21.06.2018 року, якою залишено без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 05.12.2017 року є недоречним, оскільки поняття «правового режиму іпотеки» дещо відрізняється від поняття «права власності». Крім цього, цим судовим рішенням не розглядалась правова позиція [PERSON] , оскільки він не був учасником касаційного перегляду судових рішень першої і апеляційної інстанцій. В даному рішенні мова ведеться виключно про позицію ОК «Байковецький» і не більше. Також слід зазначити, що в межах цієї справи розглядались позовні вимоги про визнання електронних торгів недійсними і питань про захист права власності позивача не ставилось. У свою чергу [PERSON] , як власник земельної ділянки, не заперечував щодо задоволення позову [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1, 02 га з кадастровим номером 6125280600:01:018:0078. оскільки на момент придбання цієї земельної ділянки там знаходились будівлі, які належали третім особам. При цьому, необхідно нагадати, що [PERSON] належним чином, у 2011 році, повідомив ПАТ «ВТБ Банк» (іпотекодержателя) про вибуття частини майна з іпотеки, що підтверджується як відповідним листом, так і рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017 року, та щорічними перевірками стану майна Банком, однак іпотекодержатель своєю «мовчазною згодою», по суті, погодився із вибуттям частини майна з під іпотеки. Також слід зазначити, що [PERSON] не набував статусу іпотекодержателя і до нього не переходили відповідні права від Банку шляхом укладання додатку до договору іпотеки (ст. 19 Закону України «Про іпотеку»). Таким чином, з урахуванням правових позицій викладених у відзиві на позов, саме органи державної влади в особі відділу земельних ресурсів, державної виконавчої служби, а також нотаріуси, ПАТ «ВТБ Банк» своїми незаконними умисними діями і бездіяльністю та ненаданням [PERSON] повної інформації щодо предмету продажу, реалізували йому «дефектне» майно. Як вбачається з матеріалів долучених до відзиву, згідно листа ПАТ «ВТБ Банк» від 17.10.2016 № 12493/1-2 адресованого державній виконавчій службі, як Банк, так і Продавець, в особі Державної виконавчої служби, у жовтні 2016 року знали про те, що земельної ділянка площею 1,02 га з кадастровим номером 6125280600:01:018:0078 не існує і вона не зареєстрована за [PERSON] . Тобто [PERSON] зобов`язаний був вчинити всі необхідні дії, які забезпечують прийняття товарів, що передані відповідно до умов договору купівлі-продажу. Однак, як з-тексту позовної заяви та доданих до неї доказів, [PERSON] письмово не звертався ні до ДВС, ні до ДП «СЕТАМ» щодо невідповідності предмета договору купівлі-продажу, він це розпочав робити після розрахунку з продавцем на початку лютого 2017 року. Як вбачається з протоколу додаткового допиту потерпілого [PERSON] від 17.03.2017, він сам не дуже цікавився майном, яке мав намір придбати. Жодного разу, до його придбання на прилюдних торгах, він не приходив його оглянути і перевірити на комплектність, як фактично, так і через сайт «Публічна кадастрова карта України», з якої вбачалось, що земельної ділянки загальною площею 1,02 га з кадастровим номером 6125280600:01:018:0078 на момент організації її продажу Банком і ДВС не існувало. Позивачем до позовної заяви та клопотань не додано жодного доказу про те, що саме земельна ділянка площею 0, 5719 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004, земельна ділянка площею 0, 0303 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0003, земельна ділянка площею 0, 0476 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0005, земельна ділянка площею 0, 0506 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0006 та земельна ділянка площею 0, 1004 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0007 є складовими земельної ділянки 1, 02 га з кадастровим номером 6125280600:01:018:0078 і межі цих ділянок під час їх формування і на даний час не змінювались. Також шляхом елементарного арифметичного складання сум усіх вказаних у позові площ земельних ділянок, загальна сума їх площ складає 0, 8008 га та не відповідає загальній площі неіснуючої земельної ділянки площею 1, 02 га і площі 0, 7706 га, яка нібито вибула з володіння [PERSON] у 2011 році за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року у справі № 2-3451/2011. Різниця між сумою площ земельних ділянок, яка витребовується позивачем (0. 8008 га) і рішенням 2011 року, за яким [PERSON] було повернуто 0, 7706 га складає 0, 0302 га. У свою чергу різниця між сумою площ земельних ділянок, яка витребовується позивачем (0, 8008 га) та неіснуючої, але нібито придбаної [PERSON] земельної ділянки площею 1, 02 га складає 0, 2192 га. Вказані розбіжності позивачем ні у позові, ні у інших поданих ним заяв по суті справи не усунуті, що ставить під сумнів обґрунтованість позову в цілому щодо саме цих земельних ділянок, зокрема земельної ділянки площею 0, 5719 га належної [PERSON] . Сторона відповідача вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги про витребування та державну реєстрацію за [PERSON] земельних ділянок із кадастровими номерами: 6125280600:02:018:0004, 6125280600:02:018:0003, 6125280600:02:018:0005. 6125280600:02:018:0006, 6125280600:02:018:0007 є незаконними, оскільки згідно з протоколом проведення електронних торгів за №2149719 та акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 16.12.2016 за №26213392/17 [PERSON] не придбавав на електронних торгах вищевказані земельні ділянки. Навпаки, у відповідності до протоколу, акту державного виконавця, свідоцтва про право власності від 30.12.2016 виданого нотаріусом та незаконного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач придбав і незаконно зареєстрував за собою неіснуючу земельну ділянку площею 1, 02 га з кадастровим номером 6125280600:01:018:0078. Належних, допустимих і достовірних доказів про те, що [PERSON] придбав у листопаді 2016 року п`ять вищевказаних земельних ділянок ним не надано. На підтвердження своїх вимог [PERSON] має надати хоча б протокол проведення електронних торгів, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтво про право власності (чи інші правовстановлюючі документи) та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ним на земельні ділянки із кадастровими номерами: 6125280600:02:018:0004, 6125280600:02:018:0003, 6125280600:02:018:0005,6125280600:02:018:0006,6125280600:02:018:0007, тобто довести, що він був власником цих земельних ділянок і вони вибули з його володіння поза його волею. Також, ним не надано доказів, що усі ці земельні ділянки сформовані шляхом поділу придбаної ним неіснуючої земельної ділянки площею 1, 02 га. Крім того, відсутні належні, допустимі і достовірні докази про те, що сума площ «незаконно» витребовуваних позивачем земельних ділянок і їх межі збігається із обґрунтуванням викладеним [PERSON] у позові про те, що він є власником 1. 02 га до складу якої вони нібито входили. Тобто, по суті, [PERSON] в суді має довести той факт, що математичний вираз 0, 8008 га = 0, 7706 га - 1, 02 га є вірним. Акт № 26213392/17 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки - майна придбаного [PERSON] складено 16.12.2016 року. Таким чином придбання [PERSON] майна з прилюдних торгів, як вже вище зазначалось, відноситься до угод купівлі-продажу, у зв`язку з чим його права і обов`язки до придбаного ним «дефектного» майна виникли не скоріше ніж 16 грудня 2016 року. Тобто необхідно встановити чи був [PERSON] власником земельної ділянки площею 1, 02 газ кадастровим номером 6125280600:01:018:0078, чи земельної ділянки площею 0. 5719 газ кадастровим номером 6125280600:02:018:0004, яка входила до складу 1.02 га до 25 квітня 2012 року - моменту державної реєстрації права власності [PERSON] на витребовувану позивачем земельну ділянку у добросовісного набувача. Крім того, необхідно звернути увагу суду і на те, що наданий позивачем витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ним на земельну ділянку площею 1, 02 га з кадастровим номером 6125280600:01:018:0078 є по суті фіктивним і підробленим, оскільки і рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017, на яке посилається позивач, і поясненнями позивача та іншими численними доказами у справі підтверджено і встановлено факт, що станом на 30 грудня 2016 року земельної ділянки площею 1,02 га з кадастровим номером 6125280600:01:018:0078 не існувало, а тому нотаріус, який діяв, як державний реєстратор, в порушення вимог ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 12, п. 59 Постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», 30 грудня 2016 року вніс завідомо неправдиві та фіктивні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про реєстрацію права власності [PERSON] на неіснуючу земельну ділянку площею 1. 02 га. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не додано до позовної заяви чи до заявлених ним клопотань про долучення доказів, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ним на земельну ділянку площею 0,5719 га, з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004. Таким чином, в розумінні ч. 4 ст. 334 ЦК України про те, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. [PERSON] ніколи не був власником земельної ділянки площею 0. 5719 га з кадастровим номером 6125280600:02:018:0004. Тому, позивачем невірно визначено відповідачів у цій справі та застосовано неналежний спосіб захисту свої порушених прав, оскільки саме «продавці» та «державні реєстратори», які без належної перевірки, у 2016 році «відчужили» йому на торгах та незаконно зареєстрували за ним неіснуючу земельну ділянку і мають бути належними відповідачами. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав відзив на позов і просить з мотивів та підстав викладених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив та заяві про застосування строку позовної давності, відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тернопільської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи, повідомлялася належним чином. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду забезпечено позов шляхом заборони вчиняти певні дії. Ухвалою суду витребувано докази. Ухвалами суду доручено забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду доручено забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду витребувано докази. Ухвалами суду доручено забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду виправлено описку. Ухвалою суду призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, витребувано докази та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду поновлено провадження у справі. Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі правонаступника та залучено до участі у справі третю особу. Ухвалою суду роз`єднано поєднані в одному провадженні позовні вимоги та продовжено розгляд справи. Ухвалою суду залишено позов в частині без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову, залишено без розгляду зустрічний позов, продовжено розгляд справи, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено\~фактичні обставини\~справи та\~зміст спірних\~правовідносин. 01.03.2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено в реєстрі за №606, договір купівлі- продажу, за змістом якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 1,02 га кадастровий номер 61258060600010180020 на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області із належної підприємцю [PERSON] земельної ділянки площею 2.00 га. 23.06.2008 між ВАТ «ВТБ Банк» (на даний час ПАТ) та підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір за змістом якого банк зобов`язався та надав позичальнику кошти в сумі 3\~000\~000 доларів США на здійснення господарської діяльності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань перед ВТБ Банк з повернення коштів, сторонами було укладено договір іпотеки від 23 червня 2008 року, предметом якого є земельна ділянка, загальною площею 1,02 га, що знаходиться на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та нежиле приміщення кафе бару « [INFO] » з готелем, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 1221, 9 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами. Загальна вартість майна переданого в іпотеку становить 19515003 гривень. Предмет іпотеки, земельна ділянка загальною площею 1,02 га, що знаходиться на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, належав іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №197446 від 05.03.2007 року, який видано на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого нотаріально в реєстрі за №606 від 01.03.2007. Дані обставини встановлені рішенням господарського суду Тернопільської області від 29 жовтня 2010 року у справі №6\\30-559, котрим, з урахуванням ухвали суду від 04 квітня 2011 року про виправлення описки, у зв`язку з невиконанням підприємцем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором кредиту від 23.06.2008 перед ВТБ Банк, на користь останнього з ФОП\~ [PERSON] стягнено кошти в сумі 3\~000\~000 доларів США, що станом на 29.10.2010, становило 23730000 гривень, 506\~899, 58 доларів США процентів за користування кредитними коштами, що у гривневому еквіваленті становить 4009575, 76 гривень, 125\~160, 01 гривень пені, нарахованої на суму позики та 125\~628, 36 гривень пені, нарахованої на заборгованість з процентів. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2011 у справі №2-3451\\11, було вирішено позов задовольнити частково визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріально в реєстрі за №606 від 01.03.2007 в частині відчуження земельної ділянки площею 0, 7706 га, частково визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №197446 від 05.03.2007 року в частині відчуження земельної ділянки площею 0,7706 га, та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,7706 га, розташовану на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з цільовим призначенням для роздрібної торгівлі та комерційних послуг. Надалі, 07.03.2012 за заявою [PERSON] та на підставі рішення суду від 31.05.2011 року\~ у справі №2-3451\\11, котрим за нею було визнане право власності на\~ земельну ділянку площею 0, 7706 га, розташовану на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з цільовим призначенням для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, останній управлінням Держкомзему у Тернопільському районі було виготовлено та видано Державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,5719 га\~ на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області серії ЯК №415059, вже із зміненим цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови; площею 0, 0303 га , на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області серії ЯК №415055 вже із зміненим цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва, кадастровий номер 6125280600020180003; площею 0,0476 га, на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області серії ЯК №415056 вже із зміненим цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва, кадастровий номер 6125280600020180005; площею 0, 0506 га , на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області серії ЯК №415057 вже із зміненим цільовим призначенням для колективного гаражного будівництва, кадастровий номер 6125280600020180006. Рішенням Виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 27 квітня 2012 року №36, вирішено оформити право власності на ряд гаражів в ОК «Байковецький», за фізичними особами, які укладали договори про пайову участь у будівництві нежитлових приміщень з ПП [PERSON] , котрий, в свою чергу, 01.10.2004 року уклав договір підряду на капітальне будівництво нежитлових приміщень, з ПП [PERSON] , на земельній ділянці, належній [PERSON] .. [PERSON] відчужила за договорами купівлі продажу від 22.06.2012 Обслуговуючому кооперативу «Байковецький», земельні ділянки, площею 0,\~0303\~га,\~кадастровий номер\~6125280600020180003,\~площею 0,0476\~га,\~кадастровий номер\~6125280600020180005;\~та площею\~0,0506\~га,кадастровий номер 6125280600020180006, що знаходиться на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Також, [PERSON] відчужила за договором купівлі продажу № 463 від 20.04.2012 року [PERSON] земельну ділянку, площею 0,5719 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, що знаходиться на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Відповідно до інформаційної довідки №201390049 від 21.02.2020, за [PERSON] зареєстровано 07.03.2014, право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,5719 га, кадастровий номер якої 6125280600:02:018:0004, цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що розташована за адресою: Тернопільська область Тернопільський район село Байківці, на підставі договору купівлі продажу № 463 від 20.04.2012. Крім цього, [PERSON] відчужила за договором купівлі продажу № 1057 від 19.06.2019, [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1004 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0007, що знаходиться на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2011 року у справі №2-3451\\11, котрим було частково визнано недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріально в реєстрі за №606 від 01.03.2007 року в частині відчуження земельної ділянки площею 0, 7706 га, частково визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №197446 від 05.03.2007 року в частині відчуження земельної ділянки площею 0, 7706 га, та визнано\~ за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0, 7706 га, розташовану на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з цільовим призначенням для роздрібної торгівлі та комерційних послуг скасоване, а провадження у справі закрите. Дана ухвала апеляційного суду Тернопільської області набрала чинності з моменту її проголошення. 24.11.2016 ДП «СЕТАМ» на електронних торгах реалізовано нерухоме майно, що перебувало в іпотеці та належало на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості\~ перед\~ ПАТ «ВТБ Банк»,\~ в сумі 28\~013\~982 гривень,\~ за кредитним договором, з наступним описом майна - кафе бар [PERSON] з готелем, з надвірними будівлями і спорудами. Предмет іпотеки знаходиться в [ADDRESS] . Результат електронних торгів оформлено протоколом проведення електронних торгів за №2149719, складеним ДП «СЕТАМ» та підписаним покупцем [PERSON] котрий запропонував ціну продажу в розмірі 17\~424\~412, 00 гривень, з яких сплатив гарантійний внесок в розмірі 871\~220, 60 гривень, та безпосередньо 16\~553\~191, 40 гривень за придбане майно. За результатами проведення\~ торгів старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером I.A. складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 16.12.2016 за №26213392/17, який затверджений заступником директора Департаменту -начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинським С.С. Як зазначено вище, згідно акту державного виконавця на електронних\~ торгах реалізовано кафе-бар « [INFO] » з готелем та надвірними будівлями і спорудами, розташоване на земельній ділянці, загальною площею 1.02 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за 17 424 412 гривень. На підставі акту державного виконавця,\~ приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л., видано на ім`я відповідача [PERSON] , котрий сплатив 17\~424\~412 гривень,\~ свідоцтво про придбання майна з електронних\~ торгів серії НВО №058759 (зареєстровано в реєстрі за №3509) від 30 грудня 2016 року на кафе-бар « [INFO] » з готелем та надвірними будівлями і спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер якої 6125280600:01:0180078, цільове призначення роздрібна торгівля та комерційні послуги, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки №201374579 від 21.02.2020, за [PERSON] зареєстровано 30.12.2016, право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер якої 6125280600:01:0180078, цільове призначення роздрібна торгівля та комерційні послуги, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області\~від 10 жовтня 2017 року, справа №607/2405/17, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 05 грудня 2017 року, та постановою Верховного суду від 21.06.2018, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , треті особи\~ПАТ «ВТБ Банк», приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. про визнання недійсними електронних торгів, проведених 24.11.2016 року ДП «СЕТАМ» щодо реалізації реєстраційного номера лоту 178150, акту державного виконавця за №26213392\\17 про реалізацію предмета іпотеки від 16.12.2016 року, свідоцтва серії [NUMBER] (зареєстрованого в реєстрі за №3509), виданого 30.12.2016 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л.; позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОК «Байковецький» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державне підприємство «СЕТАМ», ПАТ «ВТБ Банк», приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. про часткове визнання недійсними електронних торгів, проведених 24.11.2016 року ДП «СЕТАМ» щодо реалізації реєстраційного номера лоту 178150\~в частині реалізації земельної ділянки загальною площею 1, 02 га з кадастровим номером 6125280600:01:0180078, акту державного виконавця за №26213392\\17 про реалізацію предмета іпотеки від 16.12.2016 року\~в частині реалізації земельної ділянки загальною площею 1,02 га з кадастровим номером 6125280600:01:0180078, свідоцтва серії НВО №058759 (зареєстрованого в реєстрі за №3509), виданого 30.12.2016 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. - в частині належності земельної ділянки загальною площею 1,02 га з кадастровим номером 6125280600:01:0180078; позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , треті особи\~ПАТ «ВТБ Банк», приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. про визнання недійсними електронних торгів, проведених 24.11.2016 року ДП «СЕТАМ» щодо реалізації реєстраційного номера лоту 178150, акту державного виконавця за №26213392\\17 про реалізацію предмета іпотеки від 16.12.2016 року, свідоцтва серії [NUMBER] (зареєстрованого в реєстрі за №3509), виданого 30.12.2016 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. Відповідно до висновків експертів за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1500/1501/20/32/21-22 від 07.09.2022, земельну ділянку, загальною площею 1,02 га, з кадастровим номером 6125280600:01:0180078, була поділена на земельні ділянки за кадастровими номерами 6125280600:01:018:0083, площею 0,7706 га та 6125280600:01:018:0082, площею 0,2461 га. У подальшому, земельна ділянка за кадастровим номером 6125280600:01:018:0083 була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами 6125280600:02:018:0004, площею 0,5718 га, 6125280600:02:018:0005, площею 0,0476 га, 6125280600:02:018:0006, площею 0,0506 га, 6125280600:02:018:0007, площею 0,1004 га. Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід витребувати в його користь із незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку, площею 0,5749 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, яка знаходиться на території Байковецької об`єднаної територіальної громади в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, оскільки спірна земельна ділянка є його власністю і вибула без його волі, а тому є усі підстави для її витребування. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини другої статті\~16, частини першої статті\~215 ЦК України\~одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою\~статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі N 465/650/16-ц, провадження N 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі N 522/10127/14-ц, провадження N 14-428цс18, від 15 травня 2019 року, справа N 678/301/12, провадження N 14-624цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув право власності на кафе-бар « [INFO] » з готелем та надвірними будівлями і спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер якої 6125280600:01:0180078, цільове призначення роздрібна торгівля та комерційні послуги, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за результатами електронних\~ торгів. Рішенням Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від\~10\~жовтня 2017\~року,\~справа №607/2405/17,\~було відмовлено\~у визнанні\~прилюдних (електронних)\~торгів недійсними\~та встановлено,\~що право\~власності [PERSON] \~на продану\~ [PERSON] \~земельну ділянку,площею 0,5749 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, виникло саме на підставі судового рішення від 31.05.2011 у справі №2-3451\\11, що було правовстановлюючим документом на майно, і в наступному скасованого рішенням апеляційного суду. Оскільки скасоване рішення суду не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Враховуючи вищенаведене,\~суд зазначає,\~що земельна\~ділянка,площею 0,5749 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, яка знаходиться на території Байковецької об`єднаної територіальної громади в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, утворилася на підставі рішення суду від 31.05.2011 у справі №2-3451\\11 та заяви [PERSON] від 07.03.2012, із земельної ділянки, площею 0,7706 га, кадастровим номером 6125280600:01:018:0083, яка відносилася до її поділу до належної [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, цільове призначення роздрібна торгівля та комерційні послуги, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Посилання представника відповідача, що земельну ділянку,площею 0,5749 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, яка знаходиться на території Байковецької об`єднаної територіальної громади в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, не було придбано [PERSON] і вона не відноситься до земельної ділянки, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, суд вважає безпідставним, оскільки належна позивачу земельна ділянка, була поділена на земельні ділянки за кадастровими номерами 6125280600:01:018:0083, площею 0,7706 га та 6125280600:01:018:0082, площею 0,2461 га. У подальшому, земельна ділянка за кадастровим номером 6125280600:01:018:0083 була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами 6125280600:02:018:0004, площею 0,5718 га, 6125280600:02:018:0005, площею 0,0476 га, 6125280600:02:018:0006, площею 0,0506 га, 6125280600:02:018:0007, площею 0,1004 га, та [PERSON] було їх продано [PERSON] , Обслуговуючому кооперативу «Байковецький» та [PERSON] . Твердження представника відповідача, що [PERSON] було набуто право власності на земельну ділянку, площею 0,5749 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, до придбання [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, а тому [PERSON] не може мати будь-якого правового відношення до спірної земельної ділянки і [PERSON] являється добросовісним набувачем, а тому в нього не може бути витребувана земельна ділянка, суд вважає помилковим з огляду на наступне. Як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області\~від 10 жовтня 2017 року, справа №607/2405/17, правовстановлюючий документ рішення суду від 31.05.2011 у справі №2-3451\\11, на підставі якого [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК №415059, був скасований ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року, а тому вищевказане рішення суду з моменту його ухвалення, не породжує жодних правових наслідків,\~як до дати ухвалення, так і після дати проведення електронних торгів (24.11.2016) і договір купівлі\~продажу земельної ділянки, площею 1,02 га, посвідчений нотаріально в реєстрі за №606 від 01.03.2007 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №197446 від 05.03.2007, виданий на ім`я [PERSON] , зберігають свою чинність, а у [PERSON] не виникло права власності на земельну ділянку площею 0,7706 га, розташовану на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відчужену [PERSON] , в період з ухвалення судом першої інстанції в 2011 році до скасування рішення суду апеляційним судом в 2017 році. Також, рішенням суду\~від 10 жовтня 2017 року, справа №607/2405/17, встановлено, що скасуванням в 2017 році рішення суду першої інстанції від 2011 року, не порушується принципу презумпції правочинів\~договорів купівлі\~продажу від 20.04.2012, укладених між [PERSON] та [PERSON] , оскільки така підстава, як скасування рішення суду на підставі якого було набуто продавцем майно, в подальшому відчужене наступному покупцю, Законом не передбачена як підстава визнання правочину недійсним. Разом з тим із скасуванням в 2017 році рішення суду першої інстанції від 2011 року, [PERSON] , як покупець за договором, позбавляється права власності на земельні ділянки площею 0,5719 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, оскільки продавець ділянок ( [PERSON] ) в силу правила -\~якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, відчужила [PERSON] неіснуючу земельну ділянку, не будучи його власником. Отже, земельна ділянка, площею 0,5749 га, кадастровий номер 6125280600:02:018:0004, утворилася внаслідок поділу земельної ділянки, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, а тому [PERSON] має законний інтерес до спірної земельної ділянки і його права та інтереси були порушенні відповідачем і підлягають захисту. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Із зазначеною нормою Конституції\~кореспондуються положення ч. 1 ст.\~321, ст.\~317,\~319 Цивільного кодексу України, згідно яких право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 328 Цивільного кодексу України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права,\~добросовісний набувач\~набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~ст. 388 цього Кодексу\~майно не може бути витребуване в нього. Власник має право\~витребувати\~своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1\~ст. 387 Цивільного кодексу України). Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що в нього є право приналежності, що може бути підтверджено правовстановлюючими документами, а також іншими письмовими доказами. Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом"). Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільно-правовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право\~витребувати\~це майно від набувача лише у випадках, передбачених ч. 1ст. 388\~ЦК України, зокрема, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (було загублено, викрадено, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом). Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі N 906/420/17, у\~постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі N 914/3224/16, від 29.05.2019 у справі N 367/2022/15-ц. У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі ч. 1\~ст. 388 Цивільного кодексу України. У такому випадку діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договором (правочином) права відчужувати це майно. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором (правочином) у ланцюгу договорів (правочинів). Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1\~ст. 388 Цивільного кодексу України\~залежить від того, у який спосіб майно вибуло із його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, необхідно встановити, чи вибуло спірне майно із володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1\~ст. 388 Цивільного кодексу України, зокрема, чи з волі власника майно вибуло із його володіння. Отже, з урахуванням наведеного, враховуючи, що спірна земельна\~ділянка була\~придбана [PERSON] за відплатним договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.2012, отже [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки право власності до нього перейшло на підставі правочину, (тобто на законних підставах), і, він є фактичним володільцем спірного майна (земельної ділянки), відомості про закріплення права власності за яким містяться у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У такому випадку ефективний спосіб захисту порушеного права є подання саме віндикаційного позову до добросовісного набувача. Позовні вимоги позивача регулюється\~статтею 387 Цивільного кодексу України, згідно з якою власник має право\~витребувати\~майно із чужого незаконного володіння від особи, яка заволоділа ним без відповідної правової підстави. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову, з підстав, передбачених частиною першою\~статті 388 Цивільного кодексу України. Таким чином, положення\~статті 388 Цивільного кодексу України\~можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. З огляду на зміст позовної заяви, її вимоги, суд дійшов висновку, що позивачем вірно кваліфіковано правові підстави позови та заявлено віндикаційний позов на підставі статей\~387,\~388 Цивільного кодексу України. У\~постанові від 14.11.2018 у справі N 183/1617/16 Велика Палата Верховного Суду\~дійшла правового висновку про те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (пункт 89\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 653/1096/16-ц). Велика Палата Верховного Суду зазначила, у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачем (п. 116\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі N 183/1617/16). Доводи представника відповідача про неможливість витребування спірних земельних ділянок у добросовісного набувача, оскільки [PERSON] набув право власності, на підставі договору купівлі-продажу, у квітні 2012 року, а [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,02 га, кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, у грудні 2016 року, не заслуговує на увагу, оскільки, як встановлено судом, підстава набуття права власності відповідачем була скасована і [PERSON] не являється власником спірної земельної ділянки і витребування земельної ділянки у [PERSON] не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном. Також вказані доводи спростовуються\~статтею 388 ЦК України, положення якої застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Щодо інших аргументів або міркувань відповідача також не дають підстав для висновку про безпідставність вимог позивача. При цьому, суд зазначає, що\~ЦК України визначає механізм повного відшкодування заподіяних кінцевим набувачам збитків. Так, з урахуванням приписів частин третьої і четвертої\~статті 390 ЦК України\~кінцевий набувач, який не заявив зустрічні позови у справі, може заявити до власника земельних ділянок позов про відшкодування здійснених з часу, з якого власникові належить право на їх повернення, необхідних витрат на утримання та збереження витребуваних земельних ділянок, а у разі здійснення поліпшень цих ділянок, які не можна відокремити від них без завдання їм шкоди, - позов про відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість земельних ділянок. Крім того, кінцевий набувач, із власності якого витребовується земельна ділянка, також не позбавлений можливості відновити права на підставі частини першої\~статті 661 ЦК України, пред`явивши вимогу до осіб, в яких вони придбали ці ділянки, про відшкодування збитків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння власника [PERSON] та після придбання [PERSON] не з їх волі, то у [PERSON] в порядку\~статті 388 Цивільного кодексу України,\~виникли правові підстави для витребування у відповідача земельної ділянки, площею 0,5749\~га,\~кадастровий номер\~6125280600:02:018:0004,\~яка знаходиться\~на території\~Байковецької об`єднаної\~територіальної громади\~в селі\~Байківці Тернопільського\~району Тернопільської\~області, у зв`язку з чим позовні вимоги - є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Водночас, відповідачем у справі заявлено заяву про застосування строків позовної давності, однак суд вважає, необґрунтованими вказані доводи, з огляду на наступне. З позовом до суду позивач звернувся у 26 лютого 2020 року. На віндикаційні позови поширюється загальна позовна давність (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За змістом наведеної норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. І в разі подання позову перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначав, що про необхідність захисту його прав та інтересів стало відомо лише у березні 2017 році під час розгляду справи №607/2405/17, що також ним підтверджено у додатковому допиті потерпілого [PERSON] від 17.03.2017. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] повідомили суд, що підтримують свої заяви свідка, що під час зустрічі 20 січня 2017 року, вони повідомили [PERSON] про те, що земельної ділянки, площею 1,02 га, з кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, не існує з моменту набранням законної сили рішення суду від 31.05.2011, і вона поділена на окремі земельні ділянки, які розташовані під будівлями, що перебувають у власності третіх осіб, а також надали копію рішення суду. Однак, покази свідків [PERSON] , [PERSON] не підтверджують, а також відповідачем не надано і судом не встановлено інших об`єктивних доказів того, що [PERSON] до 26.02.2020 було відомо, на якій підставі, була поділена земельна ділянка, загальною площею 1,02 га, з кадастровий номер 6125280600:01:018:0078, які земельні ділянки утворилися внаслідок поділу і хто являвся власником земельних ділянок. Також відповідачем не зазначено, з якого часу позивач міг довідатися або довідався, що власником спірної земельної ділянки, являється [PERSON] , що є процесуальним обов`язком відповідача, відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України. Також, суд зазначає, що до 21.06.2017 (дата набрання законної сили ухвали Апеляційного суду Тернопільської області у справі N 2-3451/11) договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений з\~ [PERSON] \~був чинний і без скасування рішення суду, у позивача, відсутні були підстави для звернення до суду з позовом про витребування спірної земельної ділянки, оскільки відповідач наполягав на їх законності. За встановлених обставин, суд вважає, що доводи про пропуск позовної давності є такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] знав про порушення його прав до 26 лютого 2017 року або міг довідатись про момент цього порушення, тому позивачем не пропущено строку позовної давності на звернення до суду з позовом. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на\~професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у\~разі\~задоволення позову\~-\~на\~відповідача; 2)\~у\~разі\~відмови в\~позові\~-\~на\~позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved