Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] , яка діє в інтересах недієздатної [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення [PERSON] , [INFO] , померлою. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] є донькою [PERSON] , які проживали разом у квартирі [ADDRESS] . З вересня 2019 року жодних відомостей про місцезнаходження [PERSON] не надходило у зв`язку із чим рішенням Оболонського районного суду міста Києва її визнано безвісно відсутньою з 01.10.2019 року. Також зазначає, що з 24.09.2019 року [PERSON] знаходиться у розшуку, як безвісно зникла особа. Відсутні відомості про її місце перебування, вжиті органами внутрішніх справ заходи щодо її розшуку виявилися безрезультатними, у зв`язку із чим [PERSON] , яка діє в інтересах недієздатної [PERSON] просить суд визнати її тітку [PERSON] померлою. Визнання [PERSON] померлою необхідно [PERSON] для встановлення опіки над її майном та оформлення спадщини в інтересах [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали, просили заяву задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник Оболонського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ЦМУМЮ (м. Київ) у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши [PERSON] та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17.12.2012 року визнана недієздатною та [PERSON] є її опікуном, що підтверджується посвідченням № 206 від 08.04.2013 року та рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22.03.2013 року. Цим же рішенням встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 6-8). Згідно довідки від 04.12.2020 року, виданої [PERSON] , її тітка [PERSON] перебуває в розшуку за Оболонським УП ГУ НП в м. Києві, як безвісно зникла, та з метою її розшуку було заведено ОРС категорії «Розшук» №05-94 від 05.11.2019 року. Дана подія зареєстрована до журналу єдиного обліку Оболонського УП ГУ НП в м. Києві №64485 від 24.09.2019 року та відомості внесені в ЄРДР №12019100050007028 від 24.09.2019 року. (а.с. 13). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24.06.2021 року заяву [PERSON] задоволено, [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 01.10.2019 року. У листі від 23.03.2023 року ГУ ПФУ в м. Києві повідомило, що громадянка [PERSON] перебуває на обліку в головному управління як отримувач пенсії в разі втрати годувальника з 21.04.2010 року. З 01.09.2019 року [PERSON] пенсійні виплати не отримує. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Таким чином, оцінюючи зібрані докази у справі, суд дійшов висновку, що викладені обставини у заяві заявницею доведені та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому є всі підстави для оголошення [PERSON] померлою. Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved