Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

У грудні 2022 року ТОВ «Вердикт капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 19.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5035538, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти зв користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №15/12-2021-22, згідно якого до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №5035538 від 19.08.2021 року. Оскільки станом на дату подання позову строк, на який надавалися грошові кошти сплив, [PERSON] свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, ТОВ «Вердикт капітал» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 124 548 грн. 89 коп. заборгованості. У судове засідання представник ТОВ «Вердикт капітал» не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 19.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5035538, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 17 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів до 18.09.2021 року, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити 1,25 процентів за кожен день строку користування кредитом, що становить 6 375 грн. 00 коп. та 10 % комісії від суми кредиту за надання кредиту, що становить 1 700 грн. (а.с. 8-21). Згідно відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення, [PERSON] сплатив за даним договором 2 422 грн. 00 коп. (а.с. 22-23). Відповідно до договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до [PERSON] згідно договору про споживчий кредит №5035538, що підтверджується витягом з реєстру боржників за даним договором (а.с. 26-39). Як вбачається з наданого ТОВ «Вердикт капітал» розрахунку заборгованості за кредитним договором №5035538 станом на 05.12.2022 року [PERSON] має 124 548 грн. 89 коп., з яких 16 490 грн. 00 коп. - заборгованість по основній сумі кредиту, 55 239 грн. 89 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1 700 грн. 00 коп. - заборгованість з комісії, 51 119 грн. 00 коп. - нараховані відсотки згідно кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до договору про споживче кредитування № 5035538 від 19.08.2021 року розмір позики складає 17 000 грн. 00 коп., проценти за користування позикою складають 6 375 грн. 00 коп. та комісія за надання кредиту складає 1 700 грн. 00 коп. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми позики, комісії за надання кредиту та нарахованих процентів за період кредитування з урахуванням часткового погашення позичальником заборгованості є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ТОВ «Вардикт капітал» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial