Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

позивач ТОВ СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування 18\~807,17 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків, та самовільне залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог позивач зазначено, що 17 січня 2020 року о 18-30 годині у м. Кривому Розі на перехресті вулиць Бикова та Івана Авраменка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки ВАЗ 21043 державний номерний знак [NUMBER] під керування водія [PERSON] та Skoda Superb державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою суду від 11 листопада 2020 у встановлено вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а постановою суду від 10.09.2020 визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у сумі 18\~807,17 грн., однак оскільки відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, на підставі підпункту 38.1.1 в) пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу на виконання вимог ухвали суду від 06 січня 2023 року направлено позовну заяву з додатками та копію ухвали суду від 06.01.2023 на адресу, вказану у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (за відсутності інших відомостей), відзиву на позов не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Як встановлено судом, 17 січня 2020 року о 18-30 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21043 реєстраційний номер [NUMBER] , по автодорозі на перехресті вул. Бикова та вул. Івана Авраменка в м. Кривому Розі, виїжджаючи з прилеглої території гаражного кооперативу «Автомобіліст», допустив зіткнення з автомобілем Skoda Superb державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Вказані обставини встановлені постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року, якою установлено доведеність причетності [PERSON] у вчинені ДТП 17 січня 2020 року та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 К;УпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом ст. 990 ЦК України, страховик здійснює\~страхову виплату\~відповідно до\~умов договору\~на підставі\~заяви страхувальника\~(його\~правонаступника)\~або іншої\~особи,\~визначеної договором,\~і страхового\~акту (аварійного\~сертифіката).\~Страховий акт\~(аварійний\~сертифікат)\~складається страховиком\~або уповноваженою\~ним особою\~у формі,\~що встановлюється\~страховиком. 21\~січня 2020\~року із\~повідомленням про\~дорожньо-транспортну\~пригоду та\~заявою про\~виплату страхового\~відшкодування (регламентної\~виплати)\~до страхової\~компанії звернувся\~власник пошкодженого\~транспортного засобу Skoda Superb державний номерний знак [NUMBER] . На підставі акту огляду колісного транспортного засобу від 24.01.2020, страхового акту № ЦВ/20/0593 та розрахунку страхового відшкодування, згідно платіжного доручення № 7324 від 16 березня 2020 року сплачено власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у сумі 18\~801,17 грн. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно підпункт\~«в» підпункту\~38.1.1\~пункту 38.1\~статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~ПрАТ «СК\~«АРКС» після\~сплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він у тому числі після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року у справі № 214/897/20, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною 2 статті 38 КУпАП. Указаною постановою суду установлено наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП у пригоді, що мала місце 17 січня 2020 року о 18.30 годині в м. Кривому Розі на перехресті вулиць Бикова та Івана Авраменка. Зазначене відповідачем не спростовано. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому, відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Оскільки відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~481,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням вищезазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved