Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить припинити приватне обтяження - заставу рухомого майна, зареєстровану в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13.02.2017 року за №16146592 на підставі договору застави транспортного засобу б/н, від 17.09.2009 року, боржники - [PERSON] , [PERSON] , об`єктом якого є легковий автомобіль «HONDA ACCORD», державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , 2008 року випуску. Окрім того позивач просить зобов`язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження зазначеного обтяження та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач вказує, що 15.09.2016 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №8043/2016/069929 придбав у [PERSON] транспортний засіб HONDA ACCORD, червоного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , 2008 року випуску. Проте на вказаний автомобіль 13.02.2017 накладено обтяження за № 16146592 на підставі договору застави б/н, від 17.09.2009 року, боржники - [PERSON] , [PERSON] , Позивач наголошує що, на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля жодних арештів, обмежень, та заборон щодо його відчуження зареєстровано не було. У зв`язку з чим позивач зазначає, що внесений 13.02.2017 року запис за №16146592 щодо обмеження відчуження рухомого майна обмежує його права на розпорядження транспортним засобом, тому останній звернувся до суду. 20.09.2018 року до суду представником АТ «Універсал Банк» подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , у якій просили в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки HONDA ACCORD, номер шасі [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах, за початковою ціною, визначеною у виконавчому провадженні відповідно до звіту про оцінку майна. Вимоги зустрічного позову обґрунтовували тим, що АТ «Універсал Банк» не надавав згоду на відчуження предмету застави, а запис про приватне обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майно є чинним, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 55077677 від 12.03.2018. При цьому зазначають, що до відповідача за зустрічним позовом перейшло право власності на предмет застави, а в силу ст. 27 Закону України «Про заставу», дана застава є дійсною для нього і тому останній набув статусу заставодавця і має усі його права та несе всі його обов`язки за договором застави транспортного засобу від 17.09.2009 року укладеним між третьою особою та позивачем. 04.02.2022 року у судовому засіданні замінено сторону у справі, а саме АТ «Універсал Банк» на їх правонаступника АТ «Таскомбанк». [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник АТ «Таскомбанк» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний. Треті особи у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки HONDA ACCORD, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , 15.09.2016 року зареєстровано на ім`я [PERSON] . Відповідно до Витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна, 13.02.2017 року на автомобіль марки HONDA ACCORD, 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER] , за реєстраційним №16146592 реєстратором Київського обласного державного підприємства «Національні інформаційні системи» було зареєстровано приватне обтяження, на підставі договору застави транспортного засобу б/н від 17.09.2009 pоку, обтяжувачем є ПАТ «Універсал Банк», боржниками - [PERSON] та [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно приписів ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. При цьому згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18 застава зберігає свою силу для нового власника майна лише за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. Якщо на майно накладено обтяження вже після передачі у власність, то таке обтяження є безпідставним. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦK України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що на час реєстрації права власності позивача на спірний транспортний засіб 15.09.2016 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні будь-які відомості про обтяження цього рухомого майна, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2018 року за №31/26-212Аз. Обтяження на спірний транспортний засіб було зареєстровано лише 13.02.2017 за №16146592, таким чином, позивач є добросовісним набувачем, а тому вимоги щодо усунення перешкод у здійснені права власності є законними та підлягають задоволенню. Згідно ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Таким чином, вимога щодо зобов`язання відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження зазначеного обтяження задоволенню не підлягає, оскільки позивач не позбавлений можливості самостійно у встановленому законом порядку звернутись до реєстратора із даним рішення, яке слугуватиме підставою для припинення обтяження та в подальшому виключення відомостей з реєстру. Враховуючи те, що [PERSON] є добросовісним набувачем майна, що в свою чергу повністю спростовує обґрунтування зустрічного позову АТ «Таскомбанк», у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити. Згідно ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача частину судових витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial