Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ним надаються послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким станом на 31.10.2022 року обліковується заборгованість в сумі 17534 грн. 12 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в сумі 20527 грн. 11 коп., з яких: 17534 грн. 12 коп. сума основного боргу, 2653 грн. 34 коп. інфляційні витрати, 339 грн. 65 коп. три відсотки річних, нараховані у відповідності до ч.2 ст.625 ЦПК України за період з липня 2018 року по січень 2022 року. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В поданій до суду заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачка за судовими повістками-повідомленнями до суду повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала та будь-яких заяв та клопотань по справі не заявляла В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України №1875-IV споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що набрав чинності 10.12.2017 року та введений в дію з 01.05.2019 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.ст.7,9 Закону України №2189-VIII визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 3 ст.9 вказаного Закону також встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначених норм законодавства споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року №61-2498св18. Судом встановлено, що Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надаються послуги з водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким станом на 31.10.2022 року обліковується заборгованість в сумі 17534 грн. 12 коп. Враховуючи вищенаведені обставини та положення діючого законодавства, не надання відповідачкою відзиву із запереченнями проти позову та доказів на спростування позовних вимог, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з відповідачки, як споживача послуг, що надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. В зв`язку з цим, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачки інфляційних витрат та трьох відсотків річних. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, яка виникла станом на 31.10.2022 року, в сумі 20527 грн. 11 коп., з яких: 17534 грн. 12 коп. сума основного боргу, 2653 грн. 34 коп. інфляційні витрати, 339 грн. 65 коп. три відсотки річних, нараховані у відповідності до ч.2 ст.625 ЦПК України за період з липня 2018 року по січень 2022 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 2481 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved