Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 24 липня 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останнього часу стосунки між сторонами зіпсувались, сім`я фактично розпалась, подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини і не бажають в подальшому вести спільний побут та жити разом, як чоловік та дружина. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх волі та інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала, просила суд розглянути справу за її відсутності та витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Також зазначила, що у позовній заяві помилково вказала прізвище відповідача « [PERSON] » замість вірного прізвища [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти надання строку на примирення заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 24 липня 2015 року було укладено шлюб (а.с.9). Сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . (а.с.6). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згодний з цим в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved