Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Шминдрук О.Ф. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що з 2012 року по 2016 рік позивачка [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] та [INFO] у них народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Вказує, що після народження дитини відносини між позивачкою та відповідачем припинились. Зазначає, що 05.11.2022 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказує, що відповідач, будучи батьком малолітнього сина, не виконує покладені на нього обов`язки з його виховання, що проявляється в тому, за життя сина він бачився з ним лише декілька разів, востаннє, коли йому було 2 роки, не цікавився життям дитини, взагалі участі у вихованні сина не бере, не телефонує, не вітає його з днем народження, не відвідує його, не спілкується, не піклується про стан його здоров`я та духовний розвиток та повністю ігнорує його. Відповідач [PERSON] також не брав належної участі у матеріальному утриманні сина, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 25.01.2017 року у справі № 567/1127/16з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утриманнясина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від отримуваного ним доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2016 року до досягнення сином повноліття. Відповідач належним чином аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 80 584,02 грн. Вихованням та матеріальним утриманням їхнього сина займається виключно позивачка, яка не чинить жодних перешкод у спілкуванні відповідача з їхнім сином. Малолітній [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав відповідача, своїм батьком його не вважає, оскільки більшу частину свого життя не бачився з ним та зовсім його не пам`ятає, натомість в нього склалися теплі та довірливі відносини з її теперішнім чоловіком - [PERSON] . Вважає, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання малолтінього сина, свідомо нехтує ними, що полягає у тому, що він не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його підготовку до самостійного життя, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його життя, став для сина чужою людиною, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, будь-якої участі у його вихованні не бере. Зв`язок між ними повністю втрачений та відповідач не робить жодних дій для його відновлення. Така умисна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина негативно впливає на його психіку, суперечить його інтересам та порушує законні права. Вказує, що після звернення позивачки до органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області вона отримала висновок органу опіки та піклування, згідно якого орган опіки та піклування, вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, та діючи в інтересах дитини, вирішив за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Вважає, що [PERSON] повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , що й спонукало позивачку звернутися до суду з вищевказаним озовом. Ухвалою суду від 06.02.2023р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвало суду від 16.03.2023 р., протокольно без виходу у нарадчу кімнату, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. В наданих суду письмових поясненнях орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області не заперечує щодо задоволення позовних вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки - адвокат Шминдук О.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Пояснила, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням свого малолітнього сина [PERSON] не займався та не займається, проживає окремо від позивачки та дитини, не відвідував та не цікавився життям та здоров`ям сина, не телефонував, не вітав з святами, днями народженнями, належним чином не сплачував аліменти на утримання дитини, не цікавився необхідністю участі у додаткових витратах. Зв`язок як батька та дитини між ними повністю втрачений, та відповідач не робить жодних спроб для відновлення стосунків. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області Баталова Т.О. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування та не заперечила щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З доводів позивачки судом встановлено, що з 2012 по 2016 роки вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народився син. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 11.02.2016 року встановлено, що [PERSON] народився [INFO] тайого батьком є відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.9-10). 05.11.2022 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.2022р. (а.с.11). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 19.12.2022р. зареєстроване місце проживання позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та згідно відмітки у свідоцтві про народження малолітнього [PERSON] , він також проживає за вищевказаною адресою (а.с.8, 10). Згідно адресної довідки від 02.02.2023 року, зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.24). Згідно характеристики Острозької міської ради Рівненської області від 15.11.2022 року, складеної відносно позивачки, остання по місцю проживання характеризується з позитивної сторони (а.с.13). Згідно довідки КНП «Острозький центр первинної медичної допомоги» від 14.11.2022р. малолітній [PERSON] на «Д» обліку не спостерігається (а.с.12). Згідно характеристики «Острозького ліцею № 3» від 15.11.2022 року, складеної відносно учня 1 класу [PERSON] , останній виховується у неповній сім`ї, батько дитини [PERSON] не приділяє належної уваги навчанню та вихованню сина, не підтримує взаємозв`язок з педагогами, не відвідує батьківські збори, не цікавиться справами дитини (а.с.14). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.11.2022 р., складеного Острозьким відділом ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за перід часу з 28.11.2016р. по 31.10.2022р. становить 80 584, 02 грн. (а.с.15-17). З дослідженого судом висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №вих-288/01-17-23 від 18.01.2023р. вбачається, що вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вбачає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.18-19). З доводів позивачки та досліджених судом доказів встановлено, що відповідач, який є батьком малолітнього [PERSON] , не піклується про його стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову виховання. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого малолітнього сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не бере належної участі в утриманні сина, у його вихованні та розвитку, не цікавиться його життям, здоров`ям та не виявляє будь-якого інтересу до дитини. Після звернення позивачки до суду з вищевказаним позовом відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, та будь-яких перешкод з боку позивачки для відповідача у спілкуванні, вихованні та розвитку сина судом не встановлено, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідач не виявляє, а тому за висновком органу опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не докладає належних зусиль для того, щоб брати належну участь у житті свого сина. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, а саме виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки мати або батько маючи реальну можливість виконати такий обов`язок, не вчиняють відповідних дій, та судом було достовірно встановлено, що відповідач, за відсутності у нього для цього будь-яких об`єктивних причин, перешкод чи труднощів, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] та суд прийшов до таких висновків виходячи з наступного. З письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітнього [PERSON] , не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не турбується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечував необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову його виховання. Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що вказує на наявність підстав, передбачених ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що батько неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Він не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку свого сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням. На даний момент відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, бажання змінити ставлення до малолітнього сина не висловлює. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином приймає участь в утриманні та вихованні сина, та не докладає для цього жодних зусиль. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) вказує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В іншій справі Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.) зазначає, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, своє ставлення до виховання малолітнього сина не змінив, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його життям, не піклується про його стан здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей. [PERSON] в службу у справах дітей із заявою про те, що йому перешкоджають спілкуватися з сином, не звертався. При цьому, наведені вище обставини дають підстави суду дійти висновку, що відповідач не має бажання та не спроможний виконувати батьківські функції щодо свого малолітнього сина. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється тривалий час від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. З урахуванням вище встановлених обставин суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки обставини наведені у такому висновку знайшли своє підтвердження у доказах, досліджених судом. Враховуючи положення ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України у відповідності до яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вбачає фактичні та правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та відповідно до ч.3 ст.166 СК України суд при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З огляду на те, що з відповідача вже стягуються аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина, а відтак суд не вбачає фактичних та правових підстав для повторного вирішення вказаного питання. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн., які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved