Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У березні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 05 квітня 2022 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 134. Проживали з чоловіком разом як одна сім`я без реєстрації шлюбу з 2015 в [ADDRESS] . [INFO] у Грецькій Республіці, Ном Аттики, Муніципалітет міста Амарусіон, в них народилася дочка [PERSON] . Відповідач по справі являється батьком дитини. Вкінці грудня 2021 року вони всі разом повернулися в Україну, де планували своє майбутнє. Однак зі збройною агресією російської федерації проти України, відсутність стабільного життя, яке було у Грецькій Республіці, між ними погіршились відносини. Через постійні суперечки, конфлікти, вони стали майже чужими людьми, в них різні інтереси та несумісність характерів. Через відсутність стабільного і достатнього заробітку, вона виготовила проїздні документи з дозволом на роботу в Англію та планує найближчим часом виїхати. Фактично їх сім`я розпалася, існує формально, тому позивачка прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Вона має плани виїхати на роботу за кордон, а тому вважає, що після розірвання шлюбу неповнолітню дитину в цій ситуації краще залишити проживати з батьком. Вони з чоловіком погодили місце проживання дочки разом з батьком, оскільки їй буде важко з дочкою працювати у Великобританії, а коштів на оплату садочка у неї немає. Представник позивачки [PERSON] адвокат Манорик Г.Г. в судове засідання подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. З позивачкою місце проживання дитини ми погодили, дочка зареєстрована та проживає разом з ним в с. Біла Чортківського району Тернопільської області. Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 05 квітня 2022 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 134. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. Подружніх відносин вони не підтримують, в них різні інтереси та несумісність характерів, позивачка має намір виїхати на роботу закордон. Дитина фактично проживає з батьком. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказаного висновку дійшов ВС КЦС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18. Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року в справі у справі № 339/143/20 звернув увагу на те, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував проживання дитини, не визначаючи його. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітню дитину суд залишає проживати з батьком.

Outcome: approved