Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, про що свідчить актовий запис зроблений Розтоцько-Пастільською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області за №4 від 24.04.1999 року. Вказує, що з відповідачкою неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося через їхні різні погляди на нього. За час подружнього проживання між ними постійно виникали сварки. Вони втратили будь-яку повагу один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сімейні цінності для відповідачки відсутні, в органах РАЦС розривати шлюб вона не бажає. На думку позивача, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Вони не живуть нормальним сімейним життям вже більше 5 років. Він проживає з іншою жінкою окремо від відповідачки. Заходів до примирення вживати недоцільно. Позивач зазначає, що спору щодо поділу майна, що є їхньою спільною власністю немає. При поданні позову позивач поніс витрати у розмірі 1073,60 гривень за сплату судового збору, які просить віднести на його рахунок і не стягувати з відповідачки. З посиланням на ст.ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 6 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. \~Відповідачка відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала.\~ \~ \~ \~ Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується даними телефонограми, в судове засідання не з`явився. 4 квітня 2023 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу за його позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, шлюб між ним та відповідачкою просить розірвати, строк для примирення просить не надавати. Відповідачка, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується даними з сайту «Укрпошти» про відстеження поштового відправлення №8900002275996, за відомостями якого відправлення вручено особисто, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення не подала. Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 24 квітня 1999 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 24 квітня 1999 року у Розтоцько-Пастільській сільській раді Великоберезнянського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24 квітня 1999 року зроблено запис №4. Як зазначено позивачем у поданому позові, та дані доводи не спростовані відповідачкою, сторони не проживають нормальним сімейним життям останні п`ять років, а позивач проживає з іншою жінкою. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення ведення спільного господарства, його проживання з іншою жінкою, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з лютого 2023 року. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що понесені позивачем витрати становлять суму сплаченого ним судового збору за подання позову у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, які позивач просить віднести на його рахунок та не стягувати з відповідачки. За таких обставин суд вважає за необхідне судовий збір віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved