Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, [PERSON] , [PERSON] про: 1) встановлення факту родинних відносин, а саме: що померлий [INFO] [PERSON] є його дідом; 2) визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] (далі будинок [ADDRESS] ), в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , якому належав будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем цього майна за заповітом є [PERSON] , який прийняв спадщину після померлого [PERSON] шляхом постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до Рожищенської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують родинні відносини з померлим, та відсутністю правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] . Оскільки позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права, тому вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, давав пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Крім того зазначив, що [PERSON] та [PERSON] орієнтовно з 1950 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу і в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який є батьком позивача. Свідоцтво про народження [PERSON] не збереглося\~і,\~оскільки його\~батьки проживали\~без реєстрації\~шлюбу,\~то в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні відомості про його батька. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб лише у січні 1989 року. Такі обставини позбавляють можливості [PERSON] підтвердити факт родинних відносин із дідом [PERSON] \~та оформити свої спадкові права. Ще однією причиною, яка унеможливлює оформлення спадщини, є відсутність правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] . Звертав увагу на те, що позивач [PERSON] постійно проживав у с. Навіз зі своїм дідом [PERSON] , доглядав його, допомагав по господарству, тому спадкодавець заповів йому будинок [ADDRESS] . Спору щодо спадкового майна немає. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у заявах відповідачі [PERSON] та [PERSON] зазначили про визнання позовних вимог, а представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про відсутність заперечень проти позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, дійшов таких висновків. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (далі СК) від 5 жовтня 2022 року № 00037076260 вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого записана [PERSON] ( [PERSON] ), відомості про батька відсутні. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився позивач [PERSON] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , уклали шлюб 7 січня 1989 року, прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Судом з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] у віці 87 років [PERSON] помер. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] ( [PERSON] ). Під час розгляду справи свідок [PERSON] зазначила, що вона є рідною сестрою позивача. Їх дід [PERSON] перебував у шлюбі зі своєю першою дружиною, у них народилася [PERSON] , яка є відповідачем у справі. Приблизно у 1943 році дружина діда померла. Тоді [PERSON] жив у своєї тещі, пізніше зустрів [PERSON] , з якою проживав без реєстрації шлюбу в с. Навіз. У них народилися [PERSON] та відповідач [PERSON] . Усі разом жили на [ADDRESS] . Пізніше [PERSON] одружилась і переїхала у м. Луцьк. [PERSON] і [PERSON] також одружилися та переїхали у інші будинки в с. Навіз. У 1996 році [PERSON] померла. [PERSON] залишився один, тому позивач разом з дружиною переїхав до нього, здійснював за ним догляд аж до його смерті, де й залишився проживати. Свідок [PERSON] вказала, що з народження по теперішній час проживає поблизу сім`ї [PERSON] у с. Навіз. З її показань слідує, що в [PERSON] від першого шлюбу є дочка [PERSON] . Дружина [PERSON] померла в період Другої світової війни і через деякий час він став проживав однієї сім`єю з [PERSON] . У них народились діти: [PERSON] та [PERSON] . Коли [PERSON] померла, то [PERSON] залишився один. Син [PERSON] позивач [PERSON] одружився та переїхав жити до [PERSON] , оскільки той потребував сторонньої допомоги. Вказані свідки однозначно стверджували, що [PERSON] є дідом позивача [PERSON] . Згідно з копією довідки, виданої виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 5 жовтня 2022 року № 512 [PERSON] до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований на [ADDRESS] разом із внуком [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом Навізької сільської ради за № 6 від 31 березня 1998 року. До складу спадкового майна входить будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай). Спадкоємцем згідно заповіту є [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до копії заповіту від 31 березня 1998 року, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 6, [PERSON] заповів належну йому хату з майном і надвірними спорудами, що знаходиться у с. Навіз Рожищенського району Волинської області і земельну частку (пай) своєму онуку [PERSON] . З копії спадкової справи № 246/2022, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що 27 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до Рожищенської державної нотаріального контори Волинської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, зокрема, на будинок [ADDRESS] . У копії постанови державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 10 лютого 2023 року № 73/02-31 значиться про те, що у зв`язку з відсутністю доказів, що підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] . За таких обставин, [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину зокрема й у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його родинні відносини з померлим [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Отже, суд вбачає підстави для встановлення факту родинних відносин про те, що [PERSON] є дідом [PERSON] . Щодо позовної вимоги про визнання права власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] суд зазначає таке. Положеннями ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК). Нормами частин 1, 3 ст. 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, у встановлений цивільним законодавством строк [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Відомостей про спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Витягом з погосподарської книги № 3 за 2001 2005 роки Навізької сільської ради Рожищенського району Волинської області від 5 жовтня 2022 року № 511 підтверджено, що по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на [ADDRESS] (1971 року побудови, житлова площа будинку 60 кв. м.) належить померлому [PERSON] . Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом. Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на наведене, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого 7 листопада 2022 року житлова площа приміщень будинку [ADDRESS] , 1971 року побудови, складає 58,5 кв. м. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , а тому необхідно визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, які розташовані на [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак судовий збір слід залишити за позивачем відповідно до його клопотання.

Outcome: approved