Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє, адвокат Декет Ю.Ф. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що у період починаючи з 5 серпня 2004 року по 05 травня 2016 року, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу мають спільну донька [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та продовжує навчання. Обґрунтовуючи, наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів позивачка зазначає, що відповідач регулярно сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повнолітнього віку, тобто до [INFO] , та в подальшому відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, незважаючи на те, що йому відомо про навчання доньки в професійній школі, яка знаходиться в м. Празі. Зазначає, що відповідач працює в Чеській Республіці, має хороші заробітки та в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, стаціонарно на третьому курсі середньої професійної школи Адміністративно господарського управління Європейського союзу, розташованого в м. Празі, Чеської Республіки. Позивачка вказує, що в даному закладі їх спільна донька, має навчатися впродовж трьох років, а тому їй одній важко утримувати доньку та надавати матеріальну допомогу на її потреби для належного розвитку та навчання. Стверджує, що її дохід є незначним та складає близько 8500-9000 гривень, а тому на період навчання доньки необхідна матеріальна допомога також з боку її батька - відповідача. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, щомісячно, по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень на час її навчання протягом трьох років до досягнення нею 21 - річного віку. Також просить стягнути з [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу адвоката Декет Ю.Ф. у розмірі 1500 гривень. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 6 лютого 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, адвокат Рішко П.М. просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи відсутністю у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відсутність такої можливості, обгрунтовує наявністю у відповідача сім`ї, до складу якої входять дружина та двоє малолітніх дітей та проживання у будинку родичів дружини, відсутність у нього постійного місця роботи. Звертає увагу суду, на відсутність доказів, які б стверджували про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці та розміру фактичних витрат, які понесені позивачкою на навчання доньки. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві заявила клопотання, згідно з яким просить суд розгляд справи проводити без її участі на підставі наявних у справі матеріалів. Представник позивачки - адвокат Декет Ю.Ф. в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог, в частині розміру стягнення аліментів з 3500 гривень до 2000 гривень. Також в судовому засіданні зауважив, що позивачка не спроможна самостійно надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання та потребує такої. Зауважив, що потреба у цій допомозі пов`язана з неможливістю повнолітньої доньки, самостійно забезпечувати себе, придбанням харчів, одягу та проживанням, через неможливість працювати, у зв`язку з продовженням навчання. Враховуючи наведені обставини просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки, у твердій грошовій сумі щомісячно, по 2000 гривень за час її навчання протягом трьох років по досягненню нею 21-річного віку. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №9050001529528 у судове засідання не з`явився. У судове засідання забезпечив участь свого представника. Представник відповідача - адвокат Рішко П.М. в судовому засіданні пояснив, що в межах розгляду справи, позивачкою та її представником відповідно до положень ст. 199 СК України, не доведено спроможність позивача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Зауважив, що його довіритель має вже іншу сім`ю та двох неповнолітніх дітей, з якими проживає у будинку дружини. Ствердив, що перебування відповідача за кордоном та відсутність інформації щодо його заробітку, не може вважатися таким, що доводить можливість сплати ним аліментів. Просить, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й припинення дії, яка порушує право. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що у період починаючи з 5.08.2004 по 27.05.2016 сторони перебували в шлюбі зареєстрованому виконкомом Бедевлянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області за актовим записом №17, що підтверджується копією рішення Тячівського районного суду Закарпатської області, ухваленого у цивільній справі №307/1033/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 27.05.2016 (а.с. 7). Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження виданим виконкомом Бедевлянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до довідки про навчання, виданої Середньою професійною школою Адміністративно - господарського управління Європейського союзу від 01.11.2022 року вбачається, що спільна донька сторін [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , навчається у цьому навчальному закладі у 2022 та 2023 за спеціальністю громадсько-правова діяльність та являється студенткою третього курсу. (а.с.11). Довідкою виданою виконавчим комітетом Бедевельської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області №3004 від 06.12.2022 підтверджено, що [PERSON] перебуває на утриманні позивачки. (а.с.12). Таким чином позивачці відповідно до положень ч.3 ст.199 СК України, належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19 жовтня 2022 року виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Іршавського району, 15.10.2016 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 33). З свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] виданих 10.11.2022 виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Іршавського району, видно, що [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей (а.с.34, 35). З довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради №162 від 27.01.2023 вбачається, що в будинку розташованому за адресою [ADDRESS] окрім відповідача та його дружини та двох малолітніх дітей, проживають, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідача, виданого 31.01.2023 виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради вбачається, що у будинку проживає вісім осіб, умови проживання сім`ї задовільні. З вказаного акту також вбачається, що відповідач на час складання акту перебуває на заробітках (а.с. 36). Розглядаючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та керувався такими нормами процесуального та матеріального права. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх доньки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми донькою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення донькою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Враховуючи предмет позову, на стороні позивача лежить тягар доведення тих обставин, що повнолітня дочка сторін, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги відповідача та того, що цю допомогу відповідач взмозі надавати. При цьому на стороні відповідача, який заперечував позов, лежить тягар доказування зворотного, а саме відсутності у нього можливості таку матеріальну допомогу надавати та відсутність у повнолітньої дитини, потреби у матеріальній допомозі батька. Відповідні факти і обставини є предметом доказування в даній справі (ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Як у відзиві на позовну заяву так і під час розгляду справи представник відповідача, адвокат Рішко П.М. не заперечив сам факт навчання спільної дочки сторін за межами України, а також факт перебування відповідача за кордоном. Відтак, вказані обставини визнані стороною відповідача. Оскільки обставини визнані відповідачем, у суду не викликають обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності та в силу положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, суд під час розгляду справи передусім вважав за необхідне зосередитися саме на встановленні та з`ясуванні обставин, щодо існування у повнолітньої доньки сторін, потреби у матеріальній допомозі відповідача та наявності у нього змоги, таку надавати, оскільки саме ці обставини з огляду на обрані представниками сторін правові позиції різнилися між собою та заперечувалися один одним. Дослідженими в судовому засіданні наведеними матеріалами встановлено, що повнолітня донька сторін [PERSON] , якій на час розгляду справи виповнилося 18 років, проживає за кордоном у Чеській Республіці де й навчається. Суд вважає, що сам факт стаціонарного навчання [PERSON] , виключає можливості її працевлаштування з повною зайнятістю, а відтак і можливість належним чином самостійно забезпечувати себе повноцінно, харчування, одягом та іншими побутовими речами. Також суд враховує, що сам факт навчання та проживання спільної дитини сторін за кордоном, у місті країни Європейського союзу, що являється столицею Чеської Республіки зумовлює збільшення цих витрат. Виходячи з наведених мотивів, суд приходить до висновку про доведення стороною позивачем тих обставин, що повнолітня донька сторін [PERSON] , яка продовжує навчання, в зв`язку з таким навчанням, потребує матеріальної допомоги батька - відповідача. Заперечення представника відповідача з посиланням на те, що позивачем не наведено доказів здійснення позивачкою оплати за навчання, суд до уваги не бере, оскільки такі з огляду на обраний позивачкою спосіб захисту прав, не мають жодного значення у даній справі, оскільки ч.1 ст. 199 СК України, не пов`язує потребу повнолітньої дитини у матеріальній допомозі батьків, лише платою за навчання. При цьому, як у позові так і під час розгляду справи, сторона позивач, посилалася на зовсім інші мотиви, які зумовлюють потребу у матеріальній допомозі. Щодо обставин наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, суд виходить із того, що оскільки доказів, які б могли вказувати на повну неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку повнолітній доньці, суду не надано, а ті обставини, що [PERSON] на теперішній час ніде не працює та має нову родину, суд до уваги прийняти не може, так як відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду надано не було, тому вважає, що відповідач зі свого боку, як батько, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчатися та, відповідно, самостійного доходу не має, у зв`язку з чим і потребує такої допомоги. Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач згідно рішення Тячівського районного суду ухваленого 21.01.2019 року у цивільній справі №307/3250/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, із 25.10.2018 р. по 22.11.2022 р. щомісяця сплачував 1500 грн. аліментів на ім`я позивачки (а.с. 8). Ці обставини не заперечувалися представником відповідача. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. При визначенні розміру аліментів з відповідача, суд бере до уваги неможливість позивачкою самостійного надання утримання повнолітньої доньки, працездатний вік відповідача, разом з цим суд бере до уваги наявність у відповідача на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність у нього власного житла, та розмір заявлених до стягнення з нього аліментів, яких менший за прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом у 2022 та 2023 році. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.199 СК України, визначено 23 вік дитини, яка продовжує навчання до досягнення якого батьки зобов`язані утримувати її та право на утримання якої припиняється з припиненням навчання. Оскільки, позивачкою заявлено позовні вимоги, які в подальшому було зменшено, про стягнення з [PERSON] на її користь, аліментів в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, які обмежено досягненням дитиною 21 - річного віку, суд відповідно до положень ст.13 ЦПК України, вважає, що позов підлягає до задоволення в межах цих вимог. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. У стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень витрат за правову допомогу, слід відмовити, як таких, що не підтверджені жодними визначеними ч.3 ст.137 ЦПК України доказами. З урахуванням вищевикладеного, на підставі статей 80, 182, 191, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved