Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.. Позов мотивований тим, що 11.11.2021 року позивачу було здійснено арешт грошових коштів на відкритих банківських рахунках та обмежено позивача у користуванні банківськими рахунками та коштами, що на них містилися. При зверненні до банківської установи, позивач отримала Інформацію, що арешт було накладено постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Дмитром Андрійовичем в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] на виконання виконавчого напису № 4060 вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем 03 жовтня 2020 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 146/7-05 від 29.09.2005 укладеного між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Відповідно до даних АСВГІ щодо позивача 02.11.2021 відкрито виконавче провадження за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса. Представником позивача, було направлено до приватного нотаріуса Лучука Т.В. адвокатській запит б/н від 18.03.2021 з проханням надати документи та Інформацію. Відповіді на запит отримано не було. Також представником позивача, було направлено до приватного виконавця Ярошевського Д.А. адвокатській запит б/н від 18.03.2021 з проханням надати документи за інформацію. Приватним виконавцем надано відповідь на запит від 29.03.2021 № 01-29/1898/21 яким повідомлено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 29616.79 грн., простроченої заборгованості за відсотками та комісією 53 185,90 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту 0.00 грн., строковою заборгованістю за відсотками та комісією 426.45 грн., штрафними санкціями 0,00 грн. Також надано копію заяви про примусове виконання рішення від 19.10.2020, копію кредитного договору № 146/7-05 від 29.09.2005, копію додатку № 1 до кредитного договору № 146/7-05 від 29.09.2005 - графік погашення кредиту, копію виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості за Кредитним договором 146/7-05 та копію оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Вказує, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса винесено з порушеннями, а саме: поза межами позовної давності, оскільки кредитний договір № 146/7-05 від 29.09.2005 закінчив своє виконання 28.09.2008, та без врахування того, що виконавчі написи можуть бути винесені лише на підставі нотаріально посвідчених договорів. У зв`язку з чим, такий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати виконавчий напис № 4060 вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем 03 жовтня 2020 року щодо стягнення з [PERSON] па користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 146/7-05 від 29.09.2005 укладеного між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 1362.00 гривень та суму сплачених витрат па професійну правничу допомогу у сумі 7500,00 гривень. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 15.06.2021 від представника ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвоката Стеценко М.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від його представника - адвоката Орбан Н., надійшла заява розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ «Кредитні Ініціативи» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи та аналізуючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла за кредитним договором №146/7-05 від 29 вересня 2005 року за період з 01.06.2017 по 01.06.2020. Сума заборгованості складається з : прострочена заборгованість за сумою кредиту 29 616.79 грн., прострочена заборгованість за відсотками та комісією 53 185,90 грн,, строкова заборгованість за сумою кредиту 0.00 грн., строкова заборгованість за відсотками та комісією 426.45 грн., сума плати, за вчинення виконавчого напису 1500 грн. Загальна сума заборгованість становить 84 729,14 грн. У подальшому виконавчий напис було пред`явлено стягувачем до виконання та такий знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А., що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2020 (ВП [NUMBER]). Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали Верховного Суду, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 03.10.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення боржника про порушення кредитних зобов`язань станом на 2020 рік. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком зазначеної у написі, є безспірною. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім того, при детальному вивченні змісту виконавчого напису, суд встановив, що такий не містить жодних відомостей стосовно дати настання строку погашення кредитної заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 підтвердила висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. У розумінні закону строк, у межах якого особа може звернутися до нотаріуса по захист свого цивільного права, є відповідним строком давності з правовими наслідками, які з цього випливають. Вчинення нотаріусом виконавчого напису поза межами зазначеного строку, що пройшов з дня виникнення у кредитора права вимоги, законом не передбачено. У постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року справа №361/1488/19, провадження № 61-6141св20 зазначено, що позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. У кредитному договорі № 146/7-05 від 29.09.2005 року передбачено, що кредит надається позичальнику по 28.09.2011 року. Із змісту виконавчого напису нотаріуса від 03.10.2020 року вбачається, що заборгованість стягується за період з 01.06.2017 по 01.06.2020. Отже, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача щодо наявності безспірної заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Представником позивача - адвокатом Василевська А.А. подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 7500,00 грн. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано договір про надання правничої допомоги №16/03-21 від 16.03.2021, додаткову угоду №1 від 16.03.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 19.04.2021, копію меморіального ордеру від 14.04.2021 на суму 7500,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що вказані витрати понесені позивачем у зв`язку із розглядом зазначеної справи, враховано обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу підлягають стягненню у повному обсязі у розмірі 7500,00 грн. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 1362 грн., з яких: за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн., за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн.

Outcome: approved