Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюб зареєстрований 23 лютого 2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 326. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначив, що останнім часом шлюбні відносини фактично припинені, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільно не мешкають з березня 2022 року, отже подальше збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 26.01.2023 провадження по справі відкрито та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. 05.04.2023 у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» представником позивача [PERSON] адвокатом Кульчицьким О.С. до суду направлені заяви про розгляд справи у його відсутності та без участі позивача, у зв`язку з неможливістю явки до суду. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку ( а.с. 63-68). Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Кучер Ю.В. у судове засідання не з`явились, хоча належно сповіщалися про час і місце його проведення, про що свідчить особистий підпис представника відповідачки у розписці про обізнаність щодо необхідності явки у судове засідання на 10.04.2023 о 09:00 год. Про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань чи пояснень з приводу позову від них не надійшло. Згідно п.\~1\~ч.3\~ст.\~223\~ЦПК Україниякщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи неявку учасників справи і надані представником позивача заяви, фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 23 лютого 2019 року, який зареєстрований Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 326, що підтверджується повторно виданим 10.08.2022 Галицьким відділом ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). На час розгляду справи сторонами не заявлено вимог про наявність майнового спору з приводу спільного подружнього майна. \~ \~Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони разом не мешкають з березня 2022 року, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. За наданий судом за клопотання представника відповідачки двомісячний строк для примирення сторони не повідомили суд про відновлення шлюбно-сімейних відносин та воз`єднання родини. Натомість представник позивача у заявах до суду зазначив, що позов про розірвання шлюбу в інтересах [PERSON] він підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Сторони у шлюбі прізвища не змінювали. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved