Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про видачу обмежувального припису стосовно її чоловіка [PERSON] , [INFO] . У заяві вказала, що вона проживає в домоволодінні за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності її сину [PERSON] . Крім неї в будинку без реєстрації проживає її чоловік [PERSON] . Разом з тим, їх сімейне життя не склалося, постійно погіршувалося, тому шлюбні відносини між ними припинені. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною. Останній почав погрожувати їй та вчиняти домашнє насильство, внаслідок чого вона зазнає постійного психологічного та фізичного тиску. 17.03.2023 відносно [PERSON] поліцейським СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №298752 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно неї. Заявниця стверджує, що [PERSON] вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вчинені поліцією. Незалежно від наявності термінового заборонного припису він і далі погрожує розправою та повністю впевнений у своїй безкарності. Вона дуже боїться за свою безпеку та з острахом чекає його повернення з відрядження. Впевнена коли він дізнається про її звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу, вчинить домашнє насильство з незрозумілими наслідками. На підставі вищевикладеного заявниця прохає суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки: - заборонити перебувати у місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; - заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажання перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судовому засіданні заявниця подану заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви заперечив. Зазначив, що будинок за адресою [ADDRESS] дійсно був придбаний на сина заявниці, однак в ньому він проживає тривалий час. Вважає за можливе сумісне проживання в цьому господарстві, але в різних приміщеннях. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п.3, 5, 6, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника. За п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч.3 ст.26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Положеннями статті 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] з 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Наразі заявницею ініційовано питання розірвання шлюбу. Справа перебуває на розгляді суду. Згідно паспортних даних заявниці та копії домової книги вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Вказане домоволодіння на праві власності належить її сину - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім того, до 21.03.2023 за вищевказаною адресою був зареєстрований [PERSON] , який був знятий з реєстрації за заявою власника житла. Судом встановлено, що між подружжям скалися неприязні стосунки та задокументовано факт домашнього насильства. Так, 17.03.2023 року відносно [PERSON] поліцейським СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №298752 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, яке полягало в тому, що 17.03.2023 о 10 год. 20 хв. в [ADDRESS] [PERSON] вчинив сімейну сварку, в ході якої висловлювався в адресу дружини [PERSON] нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, хапав за одяг. Заходами термінового заборонного припису стосовно кривдника є зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Терміновий заборонний припис винесений строком на 3 доби з 11 год. 30 хв. 17.03.2023 до 11 год. 30 хв. 20.03.2023. При цьому поведінка [PERSON] в судовому засіданні свідчить про ризики продовження вчинення домашнього насильства. Зокрема, останній не зробив для себе висновків після застосування термінового заборонного припису. На його думку, висловленою в судовому засіданні, погрози з використанням нецензурної лайки при побутовому спілкуванні подружжя є допустимим та не свідчить про факт домашнього насильства. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні висловлював погрози сину [PERSON] . За встановлених обставин по справі, враховуючи наявність ризиків продовження вчинення домашнього насильства у майбутньому з боку [PERSON] відносно [PERSON] , суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню строком на 1 місяць. При цьому суд зазначає, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи (постанова Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №766/13927/20-ц). Враховуючи всі обставини у справі, суд вважає такий захід пропорційним ситуації, в якій наразі опинилися [PERSON] та [PERSON] . На підставі вище викладеного та

Outcome: partial