Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувлась до суду із вказаним позовом.. Заявлені вимоги\~мотивує тим,\~що 16\~лютого 2022\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.В.\~було вчинено\~виконавчий напис\~нотаріуса,\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 24926,\~про стягнення\~з боржника\~ [PERSON] \~на користь\~АТ «Альфа-Банк»\~заборгованості в\~розмірі 55\~456,62\~гривень.\~04\~серпня 2022\~року до\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Полтавської області\~Скрипника В.Л.\~надійшла заява\~про примусове\~виконання виконавчого\~напису нотаріуса\~№ 24926.\~04\~серпня 2022\~року постановою\~приватного виконавця\~було відкрите\~виконавче провадження\~№ 69560175\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису нотаріуса\~№ 24926\~щодо стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ «Альфа-Банк»\~заборгованість в\~розмірі 56126,62\~гривень (55456,\~62\~грн -\~сума заборгованості\~та 670\~грн -\~за вчинення виконавчого напису нотаріусом). Про відкриття вказаного провадження позивачка довідалася 17 серпня 2022 року, коли на її поштову адресу надійшов лист приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. Вважаючи, що вказане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого документа, вчинення якого, на думку позивачки, було постановлено з порушенням вимог чинного законодавства, звернулась з даною позовною заявою до суду для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Позивачка не визнає жодних своїх зобов`язань перед відповідачем, оскільки на даний час триває досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 12021175520000411 від 19.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами [PERSON] , в т.ч. з рахунку АТ «Альфа Банк». Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність вимоги відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Зауважує, що договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис нотаріуса, укладено в простій письмовій формі, а не нотаріальній, як цього вимагає відповідний Перелік, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог направив на адресу суду письмові пояснення, згідно з якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог та у разі задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, або зменшити такі витрати. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що позовна заява не містить посилань на відсутність у позивача заборгованості або неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. Посилання ж позивача на відсутність у нотаріальній справі необхідних документів вважає припущенням позивача, які не підтверджені жодними доказами. Вважає, що банком виконані всі умови визначені законодавством, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача не є безспірним. Вважає, що позивачем не доведено інший розмір заборгованості або відсутність такої забогованості. Також заперечує проти розміру витрат на правничу допомогу. Представником позивача подано до суду пояснення щодо пояснень відповідача, згідно з якими, вважає, що вище вказані пояснення, суд не повинен брати до уваги, оскільки посилання на безспірність заборгованості не підтвердженні відповідним доказами чи документами наданими нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Звертає увагу на те, що заперечення відповідача проти витрат на правничу допомогу не стосуються даної справи, оскільки позивачем такої вимоги не заявлялось. Ухвалою суду від 14.09.2022 провадження у справі відкрито з призначенням справи до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від представника позивача адвоката Груби А.С. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи, у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 16 лютого 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 24926, про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 55 456,62 гривень. (а.с. 5) До приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. надійшла заява про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 24926. (а.с. 4) 04\~серпня 2022\~року постановою\~приватного виконавця\~було відкрите\~виконавче провадження\~№ 69560175\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису нотаріуса\~№ 24926\~щодо стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ «Альфа-Банк»\~заборгованість в\~розмірі 56126,62\~гривень (55456,\~62\~грн -\~сума заборгованості\~та 670\~грн -\~за вчинення виконавчого напису нотаріусом. (а.с. 7-8) Про відкриття вказаного провадження позивачка довідалася 17 серпня 2022 року, коли на її поштову адресу надійшов лист приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. Вважаючи, що вказане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого документа, вчинення якого, на думку позивачки, було постановлено з порушенням вимог чинного законодавства, звернулась з даною позовною заявою до суду для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Позивачка не визнає жодних своїх зобов`язань перед відповідачем, оскільки на даний час триває досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 12021175520000411 від 19.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами [PERSON] , в т.ч. з рахунку АТ «Альфа Банк». Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність вимоги відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Зауважує, що договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис нотаріуса, укладено в простій письмовій формі, а не нотаріальній, як цього вимагає відповідний Перелік, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У своїй позовній заяві позивач посилається на існування кримінального провадження № 12021175520000411 від 19.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами [PERSON] , в т.ч. з рахунку АТ «Альфа Банк», але належних та допустимих доказів на підтвердження викладеного суду не надано. Представник відповідача у своїх поясненнях посилається на безспірність заборгованості, на підставі чого й було видано спірний виконавчий напис, але належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості предстаником відповідача не надано суду. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили ; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. \~ \~ \~ \~В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.06.2019 в справі № 750/1627/18, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі №310/9293/15. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 по справі № 6-887цс17. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому позивачем копії виконавчого напису нотаріуса суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має кредитор при зверненні до нотаріуса. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості (кредитного договору, розрахунку заборгованості та ін.). Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед відповідачем, не спростованої останнім, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved