Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач АТ «Райффайзен Банк», в особі представника Лозіної О.Ю., звернувся до суду з позовом про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за договром про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування до відповідача [PERSON] . В прохальній частині позову просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/0952/82/0167112 від 14.03.2014 року в сумі 73 012,57 грн., яка складається з - 61 838,00 грн., заборгованість за дозволеним овердрафтом - 11 174,57 грн., заборгованість за не дозволеним овердрафтом та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 48, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є правонаступником АТ «Райффайзен Банк Аваль». 14.03.2014 року між АТ «Райффайзен Банк», [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя», було укладено Договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/0952/82/0167112 згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит з поточним лімітом у розмірі 1000 грн., з подальшими умовами, які передбачені ст. 10 договору. Максимальний ліміт 200 000,00 грн., строком до 14.03.2018 року під 36 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов Договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти на поточний картковий рахунок клієнта. Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого, станом на 23.09.2023 р. утворилась заборгованість, в сумі 73 012,57 грн., яка складається із - 61 838,00 грн., заборгованість за дозволеним овердрафтом; - 11 174,57 грн., заборгованість за не дозволеним овердрафтом. Предстаник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилась, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.03.2014 р. [PERSON] підписавши заяву публічної пропозиції Угоди № PD-255782 прийняв публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та умовах що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб, що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 14.03.2014 року між АТ «Райффайзен Банк», [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя», було укладено Договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/0952/82/0167112 згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит з поточним лімітом у розмірі 1000 грн., з подальшими умовами, які передбачені ст. 10 договору. Максимальний ліміт 200 000,00 грн., строком до 14.03.2018 року під 36 % річних. 06.03.2018 року відбулась пролонгація дії кредитного договору (згідно п.9.3 кредитного договору). Банком взяті на себе умови виконані у повному обсязі. Всупереч умовам укладеного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював сплату обовязкового щомісячного платежу за кристування кредитом та відсотків за криристування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 23.09.2022 року відповідач має заборгованість за укладеним договором № 010/0952/82/0167112 від 14.03.2014 року в сумі 73 012,57 грн., яка складається із - 61 838,00 грн., заборгованість за дозволеним овердрафтом; - 11 174,57 грн., заборгованість за не дозволеним овердрафтом. Таким чином судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір про надання банківських послуг у належній формі та погоджені всі його істотні умови. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти та періодично вносив грошові суми на погашення кредиту, тобто відповідач активно користувався кредитними коштами та фактично виконував умови укладеного договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, та як вбачається з матеріалів справи, банк, належним чином виконав зобов`язання за укладеним Договором про надання банківських послуг в сфері страхування перерахувавши відповідачу грошові кошти на вказаний відповідачем рахунок, яким відповідно до виписки по рахунку відповідач активно користувався. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексуУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів повернення наданих відповідачеві грошових коштів на час розгляду справи сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кошти за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» підлягає стягненню заборгованості за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0952/82/0167112 від 14.03.2014 року в сумі 73 012,57 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481.00 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved