Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 17.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] . Та [PERSON] , актовий запис № 2. За роки спільного проживання у шлюбі виявилось, що позивач та відповідач мають різні характери, погляди на життя та на сім`ю. Між ними часто почали виникати непорозуміння і сварки, під час яких вони ображали один одного. Ці обставини зумовили те, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Понад рік шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Спільне господарства не ведеться, а позивач та відповідач проживають окремо один від одного та уникають будь-якого спілкування. Позивач розуміє та вважає, що на даний час шлюб між ним та відповідачем існує лише формально, і поновленими шлюбні відносини бути не можуть. Також позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Подальше спільне подружнє життя являється неможливим і єдиним розумним виходом із ситуації являється розірвання шлюбу. Спільних дітей від шлюбу немає. Позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.01.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 2. Ухвалою суду від 07.12.2022 року відкрито провадження\~у справі та призначено підготовче судове засідання. 25.01.2023 року за заявою [PERSON] сторонам судом надано строк на примирення тривалістю 2 місяці, а справу зупинено до 27.03.2023 року. Ухвалою суду від 27.03.2023 року провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, у якій зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, а справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні зазначила, що в результаті наданого їм з позивачем строку на примирення вони з чоловіком не примирилися, а тому вона позов визнала у повному обсязі та згодна на розірвання шлюбу. Суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Сторони перебувають у шлюбі з 17.01.2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 17.01.2008 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати, так як сторни мають різні характери, погляди на життя та на сім`ю, між ними часто почали виникати непорозуміння і сварки, під час яких вони ображали один одного, вони втратили почуття поваги та любові один до одного і понад рік шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарства не ведеться, а позивач та відповідач проживають окремо один від одного та уникають будь-якого спілкування. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі ст. 24, 56, 112 СК України, ст. 51 Конституції України,

Outcome: approved