Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути витрати за надання правової допомоги. Свої вимоги\~мотивує тим, що вона 26.10.2006 уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Спільне життя не склалося через зловживання відповідачем алкогольними напоями, в ході яких часто виникали конфлікти та сварки з використанням нецензурної лайки. Спроба змінити таку поведінку відповідача шляхом звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу лише тимчасово вирішила дану проблему. Після вмовлянь та вибачень відповідача вона забрала дану заяву. Однак, в подальшому знову продовжувались скандали, навіть із застосуванням фізичної сили щодо неї. На даний час вона знову звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Діти проживають з нею. Вона піклується про них, намагається забезпечити усім необхідним. Відповідач ж ухиляється від виконання свого обов`язку щодо забезпечення належного рівня життя дітей, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку. Аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак на електронну адресу суду скерувала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом надсилання рекомендованих поштових відправлень за місцем реєстрації та розміщення оголошень про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. 04 квітня 2023 року на електронну адресу суду скерував заяву, згідно з якою позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходів. Зазначив, що свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дітей він завжди виконував, виконує та в подальшому буде виконувати незалежно від того, чи буде збережена їхня сім`я (а.с. 22). Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 07 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04 квітня 2023 року на електронну адресу суду поступила заява відповідача про визнання позову. 07 квітня 2023 року на електронну адресу суду поступила заява позивачки про розгляд справи без її участі, у якій вона позов підтримала. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також враховуючи категорію справи, строки, встановлені для її розгляду, та те, що сторони клопотали про розгляд справи у їх відсутності, що відповідатеме інтересам неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд у відсутності сторін на підставі письмових доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно із даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.10.2006, сторони зареєстрували шлюб 26.10.2006 у відділі реєстрації актів цивільного\~стану Долинського\~районного управління\~юстиції Івано\~Франківської області,\~актовий запис\~№197(а.с. 7). Як вбачається зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 11.10.2007, серії [NUMBER] від 18.10.2013, за час\~шлюбу\~у\~сторін народилися\~відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 8, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 7 (а.с. 8, 9). Позивачка у позовній заяві зазначає, що неповнолітні сини проживають з нею, відповідач у своїй заяві не заперечує даного факту, вказуючи про свою участь у вихованні та утриманні дітей. Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на дітей, які проживають разом з матір`ю. Оцінка суду: вивчивши доводи позивачки, викладені у позовній заяві, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд встановив, що діти [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] проживають разом з матір`ю, позивачкою по справі. Відповідач проживає\~окремо,\~участь в\~утриманні та\~вихованні дітей\~ бере,\~однак між\~сторонами не\~досягнуто спільної\~згоди щодо обсягу та розміру матеріальної допомоги, яку повинен надавати відповідач дітям, тому позивачка просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей. Відповідач позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, положення ст. 82 ЦПК України, згідно з якою обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, та приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. В подальшому аліменти на молодшу дитину вираховувати, виходячи з тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо не буде заявлено позов про інший розмір. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи положення ст.142 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, тому з відповідача слід стягнути на користь держави 536,80 грн витрат по оплаті судового збору. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - договір про надання правової допомоги від 15.02.2023, укладений між [PERSON] та адвокатом Кажуком В.Б., відповідно до якого за надання послуг адвокатом клієнт сплачує гонорар в сумі 2500,00 грн. Оплата проводиться не пізніше третього дня після підписання договору (п.п. 6.1 п. 6 Договору). Сплата гонорару підтверджується актами виконаних робіт та та квитанцією про оплату за надані послуги (п.п. 6.2 п. 6 Договору) (а.с. 10); - ордер серії АТ № 103175 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Кажуком В.Б. (а.с. 11); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 000996 адвоката Кажука В.Б. (а.с. 12); - акт виконаних робіт від 16.02.2023, в якому визначено характер правової допомоги з її вартістю. Договірна сума до оплати - 1400 грн (а.с. 13); - квитанцію № 12 від 16.02.2023, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Кажуку В.Б. 1400,00 грн (а.с. 14). Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідач позов визнав повністю, в тому числі не заперечував і щодо розміру витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що зазначені витрати є обґрунтованими та співмірними. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 1400,00 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142, 206, 430 ЦПК України,

Outcome: approved