Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

16.02.2023 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про встановлення факту батьківства до відповідачів [PERSON] , і [PERSON] ,, третя особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Заводський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) 22.02.2023 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб. 23.02.2023 ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 06.04.2023 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 06.04.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить встановити факт батьківства, померлого [INFO] [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Заводський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) внести зміни до актового запису № 435, складеного 12 травня 2016 року Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме: - \~ \~ \~ \~Виключити із актового запису відомості про батька : [PERSON] ; - \~ \~ \~ \~Батьком дитини записати: [PERSON] , [INFO] . громадянина України; - \~ \~ \~ \~Прізвище дитини: « [PERSON] » змінити на « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. З 2005 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , [INFO] по день його смерті [INFO] . В період спільного проживання у них народився син [PERSON] [INFO] . Запис про батька дитини вчиненні відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За час життя її цивільного чоловіка вони не подавали заяву про визнання його батьком дитини. Із самого народження дитини та по день смерті її батька, її цивільного чоловіка, вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували дитину, утримували її та він виконував усі обов`язки батька дитини, передбачені сімейним законодавством. [INFO] її цивільний чоловік помер. Вона бажає встановити батьківство [PERSON] , по відношенню до їх дитини, що й стало підставою звернення до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. пояснивши, що в позовній заяві викладені всі обставини справи та наведені доводи на обґрунтування заявлених вимог . Відповідачі, [PERSON] , і [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити, підтвердивши, що дійсно [PERSON] , був батьком народженої позивачкою дитини. Відповідач [PERSON] , також пояснила, що вона бажає, щоб її онук мав прізвище свого батька. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: представник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши учасників розгляду справи, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому матір`ю дитини записана [PERSON] . А батьком дитини записаний - [PERSON] . Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька, встановлено, що батько дитини записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. 22 вересня 2022 року [PERSON] загинув під час захисту Батьківщини, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачка посилається на те, що вона проживала із [PERSON] однією сім`єю з 2005 року, вели спільне господарство, разом виховували дитину, утримували її та [PERSON] , виконував усі обов`язки батька дитини, передбачені сімейним законодавством. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, особа батьківство якої встановлюється, згинула при захисті Батьківщини, (тобто померла) [INFO] . Також судом встановлено, що заявниця раніше зверталась до суду із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження, але подана нею заява залишена без розгляду. Виходячи з того, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право, що підтверджується копією ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2023 року У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved