Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в листопаді 2022р. до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 25.05.2020р. у сумі 335 430 доларів США, що становить еквівалент 13517829грн., з яких сума позики 150 000 доларів США, що становить еквівалент 6045000грн., відсотків за період користування з 01.03.2021р. по 23.02.2022р. з врахуванням існуючої заборгованості за попередні роки 61 810 доларів США, що становить еквівалент 2 490 943грн., штраф у вигляді подвійного розміру відсотків у сумі 4981886грн., судових витрат. Позов обґрунтував тим, що 25.05.2020р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідач отримав у позивача кошти в сумі 5 410 000грн., що на час укладання договору становило 200 000 доларів США, зі строком повернення до 18.12.2020 року, під 3.25% за курсом продажу долара на момент повернення, який визначений з 5 по 10 число наступного місяця. В липні 2020 року відповідач повернув 50000 доларів США, а також до березня 2021р. повернув нараховані відсотки. Інші зобов`язання за договором позики залишились не виконані. Представник позивача та позивач в судове засідання не прибули. Однак представник позивача подав клопотання у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задоволити. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Про судове засідання відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, 25.05.2020р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав у [PERSON] кошти в сумі 5 410 000грн., що на час укладання договору за курсом АТ КБ «Приватбанк» становило 200 000 доларів США. Факт надання коштів за договором позики підтверджується копією розписки, посвідченою 25.05.2020р. приватним нотаріусом та письмовим оригіналом договору позики (а.с.7, 63). За умовами письмового договору від 25.05.2020р. [PERSON] отримав у [PERSON] кошти в сумі 5 410 000грн., що на час укладання договору за курсом АТ КБ «Приватбанк» становило 200 000 доларів США, зі строком повернення позики готівкою до 18.12.2020 року, під 3.25% в місяць за курсом продажу долара на момент повернення, який визначений з 5 по 10 число наступного місяця, штрафу за несплату відсотків у розмірі подвійного розміру нарахованих та несплачених відсотків з правом вимоги дострокового погашення позики (п.1.1,1.2,1.3,2.1,5.5). В липні 2020 року, як стверджує сторона позивача, відповідач повернув 50 000 доларів США, а також до березня 2021р. повернув нараховані відсотки. Станом на березень 2021р. заборгованість по відсотках склала 8500 доларів США. Інші зобов`язання за договором позики залишились не виконані, іншого матеріали справи не містять. За вимогами ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Як слідує зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На неодноразові усні вимоги позивача, як доводила сторона позивача та не спростовано матеріалами справи, відповідач кошти не повертає. Оскільки позикодавець надав до справи як доказ неповернення позики оригінал договору позики та копію розписки про отримання коштів, що і доводила сторона позивача та не спростовано стороною відповідача, тому вимоги щодо стягнення коштів в сумі 150000 доларів США підлягають до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення відсотків за період користування з 01.03.2021 року по 23.02.2023 року з врахуванням існуючої заборгованості, то слід зазначити наступне. Відповідно до п.1.2. договору позики від 25.05.2020 року відсоток за кожний місяць користування позичальником грошовими коштами становить 3,25 (три цілих двадцять п`ять сотих) відсотки в гривнях від еквіваленту зазначеної суми за курсом продажу доларів США АТ КБ «ПРИВАТБАНК», встановленим на момент виплати. Як вбачається з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є - договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Відповідно до п.1 договору позики від 25.05.2020 відсоток за кожний місяць користування позичальником грошовими коштами становить 3,25 (три цілих двадцять п`ять сотих) відсотки в гривнях від еквіваленту зазначеної суми за курсом продажу доларів США АТ КБ «ПРИВАТБАНК», встановленим на момент виплати. Згідно розрахунку відсотків згідно умов п.1.2 договору позики за період із березня 2021р. по лютий 2022р. на неповернуту суму позики 150000,00 доларів США позивачем нараховано 61810,00 доларів США, ці вимоги також підлягають до задоволення.\~ Що стосується вимоги про стягнення штрафу за період з 01.03.2021 по 23.02.2022 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ станом на 15.12.2022 року прострочення повернення боргу становить 2490943,00 грн., то слід зазначити наступне. Згідно п.5.5. договору позики у випадку несплати відсотків за користування позикою визначеними п.1.2. цього договору штраф становить подвійний розмір відсотків нарахованих та не сплачених за офіційним курсом Національного банку України станом на 15.11.2022 року. Відповідно до поданого розрахунку штрафних санкцій за договором позики від 25.05.2020 позивачем нараховано відсотки у сумі 61810,00 доларів США, що еквівалентно 2490943,00 (два мільйони чотириста дев`яносто тисяч дев`ятсот сорок три) гривні за офіційним курсом НБУ станом на 15.11.2022 року, а подвійний розмір складає 123620,00 (сто двадцять три тисячі\~ шістсот двадцять) доларів США, що еквівалентно 4981886,00 (чотири мільйони дев`ятсот вісімдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят шість) гривень. Тому, дані вимоги теж належно обґрунтовані. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є повністю доведеними та обґрунтованими. Окрім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову у розмірі 12405,00 грн. (а.с.10). На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.527,1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved