Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

08 лютого 2022 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 09 листопада 2021 року о 21:45 год водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2105, державний номерний знак [NUMBER] , біля будинку № 15 по вул. Миколаївське шосе в м. Кривого Рогу, залишив автомобіль, не вживши всіх заходів для уникнення його самовільного руху, що призвело до самовільного руху автомобіля та наїзду на припаркований автомобіль «Сhevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, та яким він керував. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2021, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. 14 листопада 2021 року позивач звернувся до страхової компанії відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант», якою було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3871,60 грн, та відповідачем було виплачено 2000 грн франшизи, з чим позивач не погодився та звернувся до судового експерта. Висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 06/21 від 19.01.2022 визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача в розмірі 15207,51 грн, вартість матеріальних збитків з урахуванням зносу становить 21066,22 грн. Крім того, за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження було сплачено 2500 грн, та витрати на кур`єрську доставку в розмірі 80,81 грн та 70 грн. Загальний розмір матеріальної шкоди складає 38924,54 грн. Діями відповідача позивачу були спричинені моральні страждання, які проявилися в негативних змінах в житті позивача, переживанні, насторозі, тривозі, емоційній реакції при згадуванні подій, порушенні сну, нервозності, дратівливості. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2021, яка набрала законної сили 28.12.2021, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та встановлено, що 09 листопада 2021 року, о 21:45 год водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2105, державний номерний знак [NUMBER] , біля будинку № 15 по вул. Миколаївське шосе в м. Кривого Рогу, залишив автомобіль, не вживши всіх заходів для уникнення його самовільного руху, що призвело до самовільного руху автомобіля та наїзду на припаркований автомобіль «Сhevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 15.12 ПДР України (а.с.7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «Сhevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.5). Висновком судового експерта Рейнюка О.В. № 06/21 від 19.01.2022, встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Сhevrolet», державний номерний знак [NUMBER] складає21816,52 з ПДВ на запасні частини, та 20783,86 грн без ПДВ. Вартість проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження складає 2500 грн (а.с.9, 12-27). Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдано не з його вини. При цьому потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи, вартість матеріального збитку заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Сhevrolet», державний номерний знак [NUMBER] складає21816,52 з ПДВ на запасні частини. Страховою компанією ТДВ СК «Альфа Гарант», в якій було застраховано автомобіль відповідача, позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3871,60 грн, а також була виплачена відповідачем франшиза в розмірі 2000 грн, а тому розмір матеріальної шкоди завданої позивачу складає 15944,92 грн (21816,52 - 3871,60 - 2000 = 15944,92), та підлягає стягненню саме в цьому розмірі, оскільки заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди на суму 38924,54 грн не підтверджений наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Судом встановлено, що неправомірними діями відповідача щодо не сплати в повному обсязі матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано моральної шкоди, а тому наявні підстави її відшкодування. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг та тривалість душевних страждань позивача, зміни в житті, та вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 грн. За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язанні із залучення свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язанні з вчинення інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, позивачем було здійснено витрати на проведення експертизи в розмірі 2500 грн, та поштові витрати на суму 80,81 грн, та 70 грн, що разом складає 2650,81 грн, та підтверджується рахунком-фактурою № 04 від 06.01.2022, та квитанціями (а.с. 9-11). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на загальну суму 3643,21 грн (2500 + 80,81 + 70 + 992,40 = 3643,21). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial