Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 58 175,80 та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.05.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Позивач вказує, що відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 36 435,08 грн. 11 жовтня 2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого постачання гарячої води та/або централізованого опалення у розмірі 21 740,72 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2022 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 61-64). 09 грудня 2022 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов в якому просить відмовити у задоволення позову, зазначивши, що позовні вимоги ним не визнаються, оскільки він не користується центральним водопостачанням гарячої води, натомість вчасно кожен місяць сплачує за послаги з централізованого опалення, що, серед іншого, підтверджує позивач у позовній заяві. На протязі останніх років він користувався індивідуальними системати нагріву холодної води - бойлером. Квартира [ADDRESS] обладнана лічильником гарячої води, який опломбовано відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «Центр Вимірювань». Відповідно до актів КП «Київтеплоенерго» зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку води від 25.08.2021 та рахункам на сплату комунальних послуг, він не користується гарячою водою, що також підтверджується показами лічильника. Також зазначає, що 04.01.2022 ним було укладено договір дарування квартири, відповідно до якого квартиру було передано у власність його колишній дружині та дітям. 19 грудня 2022 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач з доказами щодо нетримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до позивача не звертався, тому просить позовні вимоги задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідач [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.10.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 3373. 04 січня 2022 року відповідачем [PERSON] відчужено квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири. Отже, відповідач [PERSON] був споживачем послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, які надавалися позивачем у період часу з 22.10.2004 до 04.01.2022. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати спожитих послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у відповідача виникла заборгованість у період до 01.05.2018 у розмірі 21 740,72 грн. Крім цього, позивачем нараховано заборгованість відповідачу за послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.05.2018, що складає 36 435,08 грн. Загальний розмір заборгованості за наданими послугами з централізованого постачання гарячої води становить 58 175,80 грн. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано помісячні розрахунки заборгованості за період часу з травня 2018 року по жовтень 2021 року, з листопада 2018 по жовтень 2021, а також перелік споживачів гарячого водопостачання та зобов`язань, право вимоги яких відступається, що являється Додатком № 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 (а.с. 4, 5, 6). Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За правилами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно положень пунктів 1, 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила). Пунктами 11, 14, 17, 18, 20 вищевказаних правил, чинних на час виникнення спірних правовідносин визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі. Як убачається із наданої відповідачем копії Акту виконаних робіт з виконання вимірювань для метрологічної повірки та опломбування засобів обліку № 013/14 від 10.03.2015 складеного щодо приладу обліку гарячого водопостачання, ТОВ «Центр Вимірювань» проведено опломбування лічильника № 034517559 «Minomess-UA» з показниками «00797», встановленого у квартирі [ADDRESS] . 10 березня 2016 року ДП «Укрметртестстандарт» видано свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 24-1 013 10031614, відповідно до якого лічильник води «Minomess-UA» DN 15 № 03 4517559 визнаний придатним і допускається до застосування згідно з ДСТУ 3580 та методикою повірки на місці експлуатації МПУ 333/03-2015. Строк чинності свідоцтва до березня 2019 року. Відповідно до свідоцтва по повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-01706050521025, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки - лічильник води «Minomess-UA» № 03 4517559 відповідає вимогам ДСТУ 3580 клас А в умовах експлуатації. Строк чинності свідоцтва до 05.05.2025. 28 серпня 2021 року слюсарем-сантехніком РВЗ-2 КП «Київтеплоенерго» [PERSON] складено акт зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води, відповідно до якого показники лічильника № 4517559 встановленого за адресою: [ADDRESS] та опломбованого пломбою № С26136891 становлять 797 м. куб. Згідно пункту 3 вищевказаного акту, слюсарем-сантехніком РВЗ-2 КП «Київтеплоенерго» [PERSON] встановлено наявність у квартирі бойлера (електроводопідігрівача). Зі змісту розрахунку заборгованості за період часу з травня 2018 по жовтень 2021 убачається, що плата за послуги з централізованого постачання гарячої води позивачем нараховувалася з травня 2018 по липень 2021 року. Судом встановлено та підтверджується вищевказаними наданими відповідачем документами, що за період часу з 2015 року по 28.08.2021 року показники лічильника води «Minomess-UA» № 03 4517559 встановленого у квартирі [ADDRESS] є сталими та незмінними, що свідчить про відсутність факту споживання відповідачем послуг з централізованого постачання гарячої води у вищевказаний період. Верховний Суд у постанові від 22.01.2022 по справі № 201/11406/20 зазначив, що відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім цього, вирішуючи наявний між сторонами спір, суд також враховує, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість у розмірі 21 740,72 грн. за послуги з централізованого постачання гарячої води за період часу до 01.05.2018 позивачем жодним чином не обґрунтована, оскільки не надано детального розрахунку такої заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити, зокрема, правильність її нарахування та період такого нарахування, оскільки, як встановлено вище судом, відповідач не користувався послугами гарячого водопостачання з 2015 року. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed