Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

30.08.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 05 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1749. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2008 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, з причин різності характерів та вподобань, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна, тому просила розірвати шлюб. Спору про поділ майна та місце проживання дітей на теперішній час сторони не мають. Ухвалою Київського районного суду м. Харків від 31 серпня 2021 року відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харків від 25.10.2022 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини- повернуто відповідачу. 25.10.2022 року відповідачем до суду подано заяву про надання максимального строку для примирення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2022 року надано сторонам строк для примирення терміном 3 місяця, провадження по справі зупинено. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2023 року поновлено провадження по даній справі, призначено судове засідання. Після поновлення провадження в судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду, у зв`язку з чим суд розглядає справу у їх відсутність, враховуючи строки розгляду справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1749 (свідоцтво про шлюб видане повторно серії [NUMBER] від 06.06.2019 року). Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьками зазначені сторони по справі. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Судом встановлено, що подружжя спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо, їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Судом надавався за клопотанням відповідача строк для примирення, однак результатів та примирення не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя та з урахуванням того, що примирення не відбулося, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, їх дітей, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Клопотань про повернення дошлюбного прізвища не заявляла. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved