Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить: стягнути із відповідача на користь ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №2830513 від 24.09.2020 в розмірі 54720,00 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ТОВ ФК "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] мотивуючи позов тим, що 24 вересня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №2830513 у електронній формі, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 12000,00 грн. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 54720,00 грн. 24.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір відступлення прав вимог №57-МЛ від 24.12.2020, суму та розрахунок заборгованості за кредитним договором №2830513 від 24.09.2020 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги №57-МЛ від 24.12.2020. Тобто після отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги сума заборгованості становить 54720,00 грн. з них: залишок по тілу кредиту - 12000,00грн., залишок по відсотках - 41400,00 грн., заборгованість за комісією - 1320,00 грн. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості. Відповідач боргові зобов`язання не повертає. Вказані обставини змушують звернутися до суду з цим позовом. 23 березня 2023 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 17 квітня 2023 року. 10 квітня 2023 року за вхід.№2218 від представника відповідача адвоката АБ «Калінін і Партнери» Калінін С.К., який діє на підставі Ордеру №1136509 від 08.04.2023 та договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 30.03.2023 надійшов відзив на позовну заяву, разом із заявою про розгляд справи без участі сторони відповідача. У відзиві представник відповідача зазначив, що частково заперечує проти задоволення позовних вимог в частині нарахованих відсотків поза межами строку кредитування, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, які йдуть в розріз з усталеною практикою Верховного суду України у спірних правовідносинах, зокрема викладених в правових позиціях висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17; від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц провадження №14-318цс18; від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц; від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16; 16 листопада 2016 справа №6-1746цс16; від 03 липня 2019 справа №491/1114/15ц, виходячи з наступного: позивач заявляючи позовні вимоги по кредитному договору зазначає наступне, що 24 вересня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 830513 (далі кредитний договір №2830513 від 24.09.2020). 24 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №57-МЛ, у відповідності до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і відповідача за кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №57-МЛ від 24.12.2020, сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 54720,00 грн., з яких: залишок по тілу кредиту 12000,00 грн., залишок по відсотках 41400,00 грн., заборгованість за комісією 1320,00 грн. Таким чином, відповідача має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №2830513 від 24.09.2020 у розмірі 54720,00 грн. В подальшому, позивач обґрунтовуючи свої вимоги по кредитному договору №2830513 зазначає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, вказуючи на невиконання [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредиту в строк передбачений кредитним договором. Уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Дійсно відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» кредитний договір №2830513 від 24.09.2020. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. В наданому позивачем кредитному договорі обумовлено сукупну вартість кредиту 18720,00 грн., з яких 12000,00 грн. кредит, 1320,00 грн. комісія, 5400,00 грн. проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.2, 1.5 Договору). Термін повернення кредитних коштів в наданому договорі визначено 24.10.2020. Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту. Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Тобто, право ТОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 24 жовтня 2020 року, тому починаючи із зазначених дат, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. У свою чергу ТОВ «Мілоан» нарахував проценти за користування кредитом в значно більших сумах та відступив право вимоги процентів у такому розміру позивачу. При цьому в позовній заяві не наведено підстав такого розрахунку процентів. А додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитним договором містять виключно суми процентів, права вимоги яких були передані відповідачу кредитодавцем позивача. Також позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема простроченої заборгованості за процентами в сумі 41400,00 грн., із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. Отже, строк кредитування відповідача є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом за період, що перевищує строк кредитування, має бути відхилена. Що стосується вимог про стягнення з відповідача 1320,00 грн. суми нарахованої комісії, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо) (пункти 3.1, 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 (у редакції чинній на момент укладення договору). Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа №6-1746цс16), Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №491/1114/15-ц). Враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору, пункт кредитного договору 1.5.1 щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості не підлягає застосуванню, отже відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги банку в частині стягнення комісії в розмірі 1320,00 грн. Відповідач не заперечує факту отримання кредитних коштів за вказаними вище договором, проте заперечує суму відсотків нарахованих поза межами строку кредитування. Так, обґрунтовуючи своїх вимоги відповідач посилається на те, що відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 2, 3 ст.77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, просить про часткове задоволення позову. Оскільки, належними та допустимими доказами позивачем доведено те, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором №2830513 від 24.09.2020 в розмірі 17400,00 грн., з яких 12000,00 грн. сума кредиту, 5400,00 грн. узгоджені сторонами проценти за користування кредитними коштами, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за процентами, нарахованими за межами строку кредитування, в розмірі 36000,00 грн. та комісією 1320,00 грн. слід відмовити. Відповідач також поніс витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., що підтверджується доданими до відзиву на позовну заяву документами, а саме: договором про надання професійної правничої (правової) допомоги, Актом виконаних робіт (надання послуг), а також копіює платіжної інструкції де платником вказано « [PERSON] ». Витрати Відповідача на правову допомогу складаються з наступного: Усної консультації клієнта щодо захисту його прав по справі №153/413/23 за даним позовом; Вивчення позовної заяви з додатками на 52 арк. та складання, оформлення, подання в інтересах клієнта відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 854,46 грн. (2684,00 грн. х 17400,00 грн. / 54720,00 грн.). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 2, 3 та 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат відповідач подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідач у зв`язку із розглядом справи поніс (очікує понести) витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень), на виконання умов п.2 Додатку №1 від 30.03.2023 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 30.03.2023 укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 30.03.2023 скріплений електронними підписами сторін. Відповідач звертає увагу, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 по справі №178/1522/18). Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з позивача ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі в розмірі 4092,10 грн. (6000,00 грн. х (54720,00 грн. - 17400,00 грн.)) / 54720,00 грн.). Тому просить суд позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальність Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором задовольнити частково та стягнути заборгованість за кредитним договорам №2830513 від 24.09.2020 у сумі 17400 грн., у задоволені позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за процентами, нарахованими за межами строку кредитування, в розмірі 36000грн. та комісією 1320 грн. відмовити, а також стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 854,46 грн. та за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4092,10. Сторони у судове засідання не з`явилися, оскільки не викликалися. Про дату проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: клопотання позивача про витребування доказів; відзив на позовну заяву від 10.04.2023 за вхід.№2218, заява представника відповідача про стягнення заборгованості частково та без участі сторін відповідача від 08.04.2023, яка надійшла разом із відзивом. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, витребування доказів, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: 24 вересня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №2830513, за умовами якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 12000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення. 24 грудня 2020 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №57-МЛ, за умовами якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги за Реєстром боржників кількістю 2610, після чого, з урахуванням п.1,2 Договору відступлення прав вимоги №57-МЛ від 24.12.2020 від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Відповідно до реєстру боржників під №1109 зазначено прізвище [PERSON] [INFO] , договір №2830513 від 24.09.2020, заборгованості становить 54720 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 12000,00 грн., сума заборгованості по відсотках 41400,00 грн., залишок по комісії 1320,00 грн. Відповідно до претензії №20293179/1 від 23 лютого 2021 року відповідача повідомлялося про заборгованість та було надано термін та реквізити банку щодо погашення заборгованості. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відзив на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 54720,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням №70365 від 01.03.2023, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2684 гривні, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2684 гривні. Що стосується вимоги представника відповідача про стягнення із позивача на користь відповідача понесених судових витрат по оплаті послуг адвоката, то суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки судом повністю задовольняються позовні вимоги позивача.

Outcome: approved