Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивач зазначає, що з 02 липня 2012 року відповідач по справі [PERSON] народила її онука [PERSON] в цивільному шлюбі з [PERSON] . 17.07.2012 року Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, на підставі частини 1 ст.135 Сімейного кодексу України, зробив відповідний актовий запис № 521 та видав про народження [NUMBER] . Онук народився раніше строку та з мало вагою тіла і на цій підставі був переведений з пологового будинку [ADDRESS] до відділення патології новонароджених 5-ї дитячої лікарні, де пролежав з 06.07.2012р. по 25.07.2012р. У виписці лікарем відділення було рекомендовано подальше лікування та консультації у дитячого невролога, окуліста, ортопеда, повторити курс масажу. Вона постійно навідувалась до онука, гуляла з ним на вулиці, приносила дитяче харчування, одяг, іграшки, підгузки тощо. З тримісячного віку за згодою батьків, вона забирала його до себе на кілька днів, оскільки онук був на штучному вигодовуванні. Коли вона звернула увагу, що онук у піврічному віці не тримає добре голівку, то у січні 2013 року звернулася до лікаря - педіатра за його адресою проживання і вже там мені стало відомо, що йому потрібно лікування у неврологічному відділенні. Також лікарка в повідомила, що неодноразово повідомляла про це відповідача, але відповідач відмовлялася проводити лікування онука. На її прохання, лікарка виписала направлення на проходження лікування у денному стаціонарі неврологічного відділення 2-ї дитячої лікарні, де онук пройшов чотири курси лікування по два тижні кожен- з 18.02.2013р. по 01.03. 2013р.; з 13.05.2013р. по 05.2013р.; з 22.07.2013р по 02.08. 2013р.; з 01.11. 2013р. по 15.11. 2013р., Фактично онук неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з піврічного віку і до теперішнього часу проживає у мене за адресою: [ADDRESS] , і позивач прикладає усіх зусиль до його виховання та розвитку. Онук з трирічного віку ходив до дитячого садка, а в п`ятирічному віці відвідував курси з підготовки до школи в Запорізькій гімназії № 50, де він на даний час навчається у 5 класі. Мати участі в вихованні своєї дитини [PERSON] не приймала і не приймає, з дитиною не спілкується. Відповідач по справі, була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, на підставі ч.2 ст. 185 КК України та взята під варту, на підставі ухвал Комунарського районного суду від 08.05.2019р.,24.06.2019р. по справі №333/4708/18, провадження №1- 333/147/19. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.05.2019р. 223/6, неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському районі від 05.09.2019р. № 454р., позивач була призначена опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . 16.10.2019р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя по справі 235/10954/19 2-Н/335/608/2019, за заявою, видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини частини заробітку (доходу) платника аліментів, а не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 30.09.2019р. до досягнення дитиною повноліття. Вищевказаний судовий наказ позивач пред`явила до виконання у Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя. Оскільки відповідач знаходилася під вартою у слідчому ізоляторі м. Запоріжжя, не працювала, отже аліменти позивач не отримувала. Тільки коли відповідаач по справі восени 2021 р. перевели, для подальшого проходження покарання, до Мелітопольської жіночої виправної колонії, де вона почала працювати і відраховувати аліменти. За весь період вони склали 1099,36грн. які були перераховані виконавчою службою 28.07.2022р. У квітні 2022р. відповідач по справі, у зв`язку з окупацією міста Мелітополя і розпуском виправної колонії, де вона проходила покарання (з її слів), повернулася до м. Запоріжжя. На даний час у відповідача заборгованість по аліментам на утримання малолітньої дитини [PERSON] складає 141392,29 грн. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує його дома, в шкільному закладі, в Запорізькій гімназії № 50, в лікувальних закладах, а тому позивач просить суд постановити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , який народився [INFO] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у органу опіки та піклування висновок щодо вирішення вказаного спору. 15.03.2023 року від органу опіки та піклування надійшов витребуваний висновок. У підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просить їх задовольнити на підставах, що викладені у позовній заяві. Зазначала, що до сьогоднішнього дня відповідач заінтересованості у спілкування з дитиною не виявив, допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засідання позов визнала у повному обсязі, також відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України не заперечила проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні, пояснюючи, що дійсно з дитиною не бачиться, допомоги на її утримання не надає, фізичним і духовним розвитком не займається. Представник третьої особи - районної адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, підтримав у повному обсязі висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в зв`язку з визнанням відповідачем позову. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Судом встановлено, що [INFO] відповідач по справі [PERSON] народила [PERSON] . 17.07.2012 року Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, на підставі частини 1 ст.135 Сімейного кодексу України, зробив відповідний актовий запис № 521 та видав про народження [NUMBER] з. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.05.2019р. 223/6, неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із відбуванням самотньою матір`ю дитини [PERSON] покарання у місцях позбавлення волі, наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському районі від 05.09.2019р. № 454р., [PERSON] була призначена опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . 16.10.2019р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя по справі 235/10954/19 2-Н/335/608/2019, за заявою [PERSON] видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини частини заробітку (доходу) платника аліментів, а не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 30.09.2019р. до досягнення дитиною повноліття. Вищевказаний судовий наказ позивач пред`явила до виконання у Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя. У квітні 2022 року [PERSON] у зв`язку із окупацією м.Мелітополь і розпуском виправної колонії, де вона відбувала покарання (з її слів), повернулась до м.Запоріжжя. За інформацією [PERSON] [PERSON] після повернення із місця позбавлення волі і дотепер вихованням та утриманням дитини не займалась, долею сина не цікавилась. Вказана інформація підтверджується листами КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги №10» від 28.07.2022 №1259/01-08 і Запорізької гімназії №50 від 27.07.2022 №01-22/84, згідно з якими малолітній [PERSON] спостерігається в центрі з народження. На прийом до лікаря разом з дитиною завжди приходить бабуся, саме вона піклується про стан здоров`я онука, виконує рекомендації лікарів. Мати разом з дитиною на прийом до дільничного лікаря не зверталась, станом здоров`я дитини ніколи не цікавилась. З усіх питань, пов`язаних з навчанням дитини, звертається бабуся [PERSON] . Мати дитини не виконує батьківських обов`язків щодо забезпечення здобуття дитиною освіти. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.02.2023, станом на січень 2023 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина складала 120383,54 гривень. Відповідачка [PERSON] не цікавиться сином, не надає матеріальної допомоги на його моральний чи духовний розвиток. Не бажає брати участі у виховані та утриманні сина, що свідчить її нотаріально посвідчена заява в якій вона не заперечує, щоб її позбавили батьківських прав. На даний час вихованням та утриманням неповнолітнього [PERSON] займається [PERSON] [PERSON] у своїй письмовій заяві від 31.01.2023, посвідченій приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С. надала згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] . Із заявою про повернення дитини в її родину [PERSON] до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району не зверталась. З висновку комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 13.03.2023 року № 01-10/464, вбачається, що з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] . Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці факти відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] . У статті 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав особи, в тому числі у разі ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем і доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд, з урахуванням наведеного та інтересів неповнолітньої дитини, суд визнає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає задоволенню, а тому відповідачку слід позбавити батьківських прав на її неповнолітнього сина, оскільки факт ухилення матері від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] доведено вищевказаними доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначені обставини, враховуючи позицію відповідача, яка визнала позов, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved