Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У січні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі- АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] суму заборгованості у вигляді 3 % річних у розмірі - 2 762,85 швейцарських франків, а також сплачений судовий збір у розмірі - 2 481 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 16 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-2915/756-0470, за яким відповідач отримав кредит в сумі - 45 300 швейцарських франків строком до 10 листопада 2037 року зі сплатою процентів за користування кредитом. 16 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-2915/756-0469, за яким відповідач отримав кредит у розмірі - 12 000 швейцарських франків строком до 10 листопада 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідач [PERSON] зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами, повернути кошти у визначені договорами терміни. Разом з тим, порушила умови взятого на себе зобов`язання. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2019 року стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 008-2915/756-0470 від 16 листопада 2007 року в сумі - 24 503,46 швейцарських франків та заборгованість за кредитним договором № 008-2915/756-0469 в сумі - 6194,94 швейцарських франків, а також вирішено питання про розподіл судових витрат. На підставі вказаного судового рішення 18 червня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано три виконавчі листи. 17 лютого 2022 року виконавчі документи направлено на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Микитин О.С. Разом з тим, відповідач судове рішення, що набрало законної сили не виконує, що є підставою для нарахування 3 % річний за період з 19 листопада 2019 року по 18 листопада 2022 року. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач АТ «Універсал Банк» представника не направив, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу без участі його представника також вказав, що позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 008-2915/756-0470, за яким відповідач отримав кредит у розмірі - 45 300 швейцарських франків строком до 10 листопада 2037 року зі сплатою процентів за користування кредитом. 16 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 008-2915/756-0469, за яким відповідач отримав кредит в сумі 12000 швейцарських франків строком до 10 листопада 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник не виконував, з цих підстав ПАТ «Універсал Банк» у червні 2018 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2019 року, що набрало законної сили 12 квітня 2019 року, стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 008-2915/756-0470 від 16 листопада 2007 року в сумі - 24 503,46 швейцарських франків та заборгованість за кредитним договором № 008-2915/756-0469 в сумі - 6194,94 швейцарських франків, а також вирішено питання про розподіл судових витрат. На підставі вищевказаного рішення суду Броварським міськрайонним судом Київської області 18 червня 2019 року видано виконавчі листи. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 19 березня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] вищевказане рішення суду, що набрало законної сили не виконала. Відповідно до розрахунку за період з 19 листопада 2019 року по 18 листопада 2022 року відповідачу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних (відповідно до частини другої статті 625 ЦК України) у розмірі - 2 762,85 швейцарських франків. Наданий позивачем розрахунок сум, проведений із дотримання вимог діючого законодавства, перевірений судом та приймається до уваги. При цьому відповідач, маючи об`єктивну можливість, правом подати до суду контр-розрахунок не скористалася та не спростувала його. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Предметом позову у даній справі є стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов`язання (рішення суду) за період з березня 2017 року лютий 2020 року. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, правовий аналіз норм статей 509, 541, 543, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення з боржників коштів, яке вони не виконали, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 204/3530/17 (провадження № 61-10592св20) зазначено: «у контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У цьому випадку Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення з відповідача заборгованості саме в іноземній валюті, тобто прострочене зобов`язання визначене у розмірі 13 000,00 доларів США, що передбачає і нарахування 3 % річних саме з 13 000,00 доларів США. Отже, у частині другій статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Нарахування трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням трьох процентів річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. З ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову». Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову та його задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 2 481 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved