Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання двох дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , який визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2013 у справі № 274/3240/13-ц, та стягувати з позивача аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позов обґрунтовано тим, що позивач приймає участь у вихованні та утриманні дітей. По мірі своїх можливостей намагається купувати для своїх дітей всі необхідні речі, а також якщо потрібне лікування оплачує його. З 07.12.2022 позивач є пенсіонером, крім того, син позивача [PERSON] , [INFO] , вже є повнолітньою особою, якому виповнилось 20 повних років, проте, навіть після досягнення сином повноліття з позивача продовжують стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку і доходу, а саме з пенсійного забезпечення. Позивач зазначає, що розмір аліментів, який на теперішній час стягуються, ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки, з нього повинні стягувати аліменти на користь відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), що складає 25%. На даний час, на утриманні позивача досі перебувають двоє дітей, з яких одна дитина є повнолітньою. Оскільки вищевказане рішення суду стосувалося обох дітей, тому виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом для врегулювання питання розміру аліментів на сина [PERSON] [INFO] . При цьому, додатково вказує, що відповідач не зверталась з новим позовом до суду про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання, а тому дане стягнення, яке проводиться на думку позивача, є незаконним. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 14.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача в судові засідання, оскільки про поважність причин неявки суд остання не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`судам роз`яснено, що, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, враховуючи зміст ст.181, 183, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тобто, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 759/22898/20 і ця судова практика є незмінною. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, зазначені в ч. 1ст. 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] . Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2013 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2013 і до повноліття дітей. На даний час [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття. [PERSON] , [INFO] , повноліття ще не досягнув, тому на його утримання продовжують стягуватися аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2013 і до повноліття. Таким чином, суд встановив, що позивач на користь відповідача на підставі рішення суду продовжує сплачувати на одну дитину аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач з 07.12.2022 є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія [NUMBER] . За таких обставин, проаналізувавши викладене, оцінивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, враховуючи, що з 07.12.2022 дохід позивача змінився, він став пенсіонером, суд убачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірах 1/3 частки заробітку (доходу) позивача, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зменшення розміру аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дитини та зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , з 1/3 на 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, від дня набрання чинності цим рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Суд також звертає увагу, що у разі зміни обставин, які існували на час ухвалення рішення, зокрема матеріального чи сімейного стану, погіршення чи покращення стану здоров`я, розмір аліментів може бути збільшено чи зменшено.

Outcome: approved