Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, \~Головного Управління\~Держгеокадастру в\~Закарпатській області,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання протиправним\~та скасування\~рішення органу\~місцевого самоврядування,\~скасування державної\~реєстрації нерухомого\~майна,\~скасування кадастрового\~номеру нерухомого\~майна.\~В позовній\~заяві зазначила,\~що вона\~постійно проживає\~в [ADDRESS] ,\~починаючи з\~2001\~року.\~У її\~користуванні та\~користуванні її\~чоловіка [PERSON] ,\~починаючи з\~1998\~року перебувала\~земельна ділянка,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] \~та використовувалася\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку\~як присадибна\~ділянка.\~ [INFO] її\~чоловік [PERSON] \~помер,\~після чого\~земельна ділянка,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] \~перебуває у\~її одноосібному\~користуванні.\~Рішенням 2-ї\~сесії 23-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 23.05.1998\~року її\~чоловікові [PERSON] \~передавалася у\~приватну власність\~земельна ділянка,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] \~( [ADDRESS] для\~будівництва житлового\~будинку.\~Згідно державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю ІІ-ЗК\~№ 005156\~від 08.04.2001\~року їй\~було передано\~у власність\~земельну ділянку,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] \~( [ADDRESS] для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку.\~У подальшому,\~рішенням Тячівського\~районного суду\~від 19.11.2012\~року,\~залишеним без\~змін ухвалою\~апеляційного суду\~Закарпатської області\~від 16.05.2013\~року,\~у цивільній\~справі №711/8922/2012\~за позовною\~заявою [PERSON] \~до неї,\~Ганичівської сільської\~ради,\~третьої особи\~Управління Держкомзему\~у Тячівському\~районі про\~скасування державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю та\~зобов`язання знести\~огорожу,\~було визнано\~незаконним та\~скасовано державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю ІІ-ЗК\~№005156,\~виданий на\~підставі рішення\~Ганичівської сільської\~ради від\~23.05.1998\~року на\~її ім`я.\~Підставою для\~скасування державного\~акту на\~землю послужили\~ті обставини,\~що при\~виготовленні державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю було\~порушено норми\~діючого законодавства,\~оскільки вона\~із заявою\~про передачу\~їй у\~приватну власність\~земельної ділянки\~не зверталася,\~рішення про\~передачу у\~власність земельної\~ділянки,\~на підставі\~якого видавався\~державний акт,\~надавалося її\~чоловікові [PERSON] \~а не\~їй,\~державний акт\~виданий з\~технічними помилками\~у частині\~визначення меж.\~Суд апеляційної\~інстанції при\~розгляді справи\~також зазначив,\~що державний\~акт виготовлений\~з технічними\~помилками,\~внаслідок чого\~ [PERSON] \~не може\~оформити своє\~право на\~суміжну з\~нею земельну\~ділянку.\~Оскільки виданий\~на її\~ім`я державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю було\~визнано недійсним\~та рішення\~суду про\~це набуло\~законної сили,\~вона вирішила\~заново оформити\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~для чого\~зверталася до\~Ганичівської сільської\~ради з\~заявами про\~надання дозволу\~на виготовлення\~проекту відводу\~зазначеної земельної\~ділянки у\~власність.\~Зокрема,\~29\~грудня 2012\~року вона\~звернулася до\~Ганичівської сільської\~ради із\~заявою про\~надання дозволу\~на виготовлення\~проекту відводу\~земельної ділянки,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку.\~У вирішенні\~даної заяви\~було відмовлено,\~у зв`язку\~з тим,\~що на\~той час\~виданий на\~її ім`я\~державний акт\~на право\~власності на\~землю ІІ-ЗК\~№005156\~від 08.04.2001\~року не\~був скасований.\~У подальшому,\~25\~червня 2013\~року,\~вона повторно\~звернулася до\~Ганичівської сільської\~ради із\~заявою про\~надання дозволу\~на виготовлення\~проекту відводу\~земельної ділянки,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку.\~У вирішенні\~даної заяви\~було також\~відмовлено з\~тих мотивів,\~що фактичні\~межі земельної\~ділянки накладаються\~на межі\~сусідньої земельної\~ділянки [PERSON] .\~Зазначені обставини\~стверджені листом\~Ганичівської сільської\~ради від\~23.05.2014\~року за\~№114/02-34\~на запит\~адвоката.\~У подальшому,\~їй стало\~відомо,\~що рішенням\~14-ої\~сесії 6-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 27.09.2013\~року №818,\~відповідачці [PERSON] \~надано дозвіл\~на розробку\~проекту відведення\~у власність\~земельної ділянки,\~площею 0,1259\~га,\~розташованої по\~ [ADDRESS] для\~будівництв та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд.\~У червні\~2014\~року вона\~звернулася до\~Тячівського районного\~суду Закарпатської\~області з\~позовом до\~Ганичівської сільської\~ради,\~ [PERSON] про\~скасування рішень\~та зобов`язання\~вчинити певні\~дії.\~У цивільній\~справі №307/2325/14-ц\~(провадження\~2/307/11/16)\~нею заявлені\~позовні вимоги\~про визнання\~незаконними та\~скасування рішення\~14-ої\~сесії 6-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 27.09.2013\~року №818\~про надання\~ [PERSON] ,\~мешканці [ADDRESS] \~дозволу на\~розробку проекту\~із землеустрою\~щодо відведення\~у власність\~земельної ділянки\~площею 0,1259\~га,\~розташованої по\~ [ADDRESS] для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~та споруд,\~рішення 14-ої\~сесії 6-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 04.11.2013\~року №854\~«Про затвердження\~акту комісії\~з питань\~агропромислового комплексу,\~земельних ресурсів\~та розвитку\~села»,\~рішення 13-ої\~сесії 6-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 26.06.2013\~року про\~відмову [PERSON] \~у наданні\~дозволу на\~розробку проекту\~із землеустрою\~щодо відводу\~земельної ділянки,\~площею 0,07\~га для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~в [ADDRESS] \~та зобов`язання\~відповідача Ганичівську\~сільську раду\~Тячівського району\~Закарпатської області\~розглянути на\~черговій сесії\~питання про\~надання їй\~ [PERSON] ,\~дозволу на\~розробку проекту\~відведення щодо\~надання у\~власність земельної\~ділянки площею\~0,07\~га,\~розташованої по\~ [ADDRESS] \~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку.\~Рішенням Тячівського\~районного суду\~від 29.09.2016\~року у\~задоволенні позову\~відмовлено.\~Зазначене рішення\~нею оскаржено\~у апеляційному\~порядку,\~справа на\~даний час\~апеляційним судом\~не розглянута.\~Крім цього,\~у липні\~2016\~року вона\~звернулася до\~Тячівського районного\~суду з\~позовом до\~Ганичівської сільської\~ради,\~ [PERSON] про\~скасування рішень\~та зобов`язання\~вчинити дії.\~У цивільній\~справі №307/1916/14-ц\~нею заявлені\~позовні вимоги\~про визнання\~незаконним та\~скасування рішення\~22-ої\~сесії 6-го\~скликання (друге\~пленарне засідання)\~Ганичівської сільської\~ради від\~26\~червня 2015\~року №1242,\~згідно якого\~було надано\~дозвіл на\~виготовлення проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки у\~власність для\~будівництва і\~обслуговування житлових\~будинків,\~господарських будівель\~і споруд,\~мешканці [ADDRESS] \~ [PERSON] в\~ [ADDRESS] ,\~площею 0,0400\~га та\~зобов`язання відповідача\~ Ганичівську\~сільську раду\~Тячівського району\~Закарпатської області\~розглянути на\~черговій сесії\~питання про\~надання позивачці\~ [PERSON] ,\~мешканці [ADDRESS] ,\~дозволу на\~розробку проекту\~відведення щодо\~надання у\~власність земельної\~ділянки площею\~0,07\~га,\~розташованої по\~ [ADDRESS] для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку.\~Рішенням Тячівського\~районного суду\~від 29.09.2017\~року її\~позовні вимоги\~задоволені повністю.\~Зазначене рішення\~оскаржено відповідачем\~Ганичівською сільською\~радою у\~апеляційному порядку,\~справа на\~даний час\~апеляційним судом\~не розглянута.\~Поряд з\~цим,\~рішенням 9-ої\~сесії 7-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 27.06.2017\~року за\~№294\~було затверджено\~проект із\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~площею 0,1259\~га,\~яка розташована\~в [ADDRESS] \~ [PERSON] \~та передано\~у власність\~ [PERSON] \~земельну ділянку\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~площею 0,1259\~га,\~кадастровий номер\~2124481200:05:001:0048,\~яка розташована\~в [ADDRESS] .\~Вважає,\~що рішення\~9-ої\~сесії 7-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 27.06.2017\~року №294\~є незаконним\~і підлягає\~скасуванню,\~виходячи з\~наступних підстав.\~Ухвалою Тячівського\~районного суду\~від 13.06.2014\~року у\~цивільній справі\~№307/2325/14-ц\~у порядку\~забезпечення позову\~було заборонено\~вчинення будь-яких\~дій щодо\~оформлення,\~погодження та\~затвердження проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки,\~площею 0,1259\~га,\~розташованої по\~ [ADDRESS] для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку на\~ім`я [PERSON] ,\~мешканки [ADDRESS] ,\~та заборонено\~реєстрацію права\~власності на\~земельну ділянку,\~площею 0,1259\~га,\~розташовану по\~ [ADDRESS] для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку на\~ім`я [PERSON] ,\~мешканки [ADDRESS] \~до набрання\~рішенням суду\~у даній\~цивільній справі\~законної сили.\~Ухвалу було\~надіслано судом,\~в тому\~числі і\~до Ганичівської\~сільської ради.\~Незважаючи на\~те,\~що рішення\~Тячівського районного\~суду від\~29.09.2016\~року у\~задоволенні її\~позовних вимог\~відмолено,\~зазначене рішення\~оскаржено нею\~у апеляційному\~порядку,\~а відтак,\~не набуло\~законної сили.\~Таким чином,\~заходи забезпечення\~позову,\~встановлені ухвалою\~Тячівського районного\~суду від\~13.06.2014\~року,\~виходячи з\~вимог ч.6\~ст.\~154\~ЦПК України,\~повинні застосовуватися\~і зберігати\~свою чинність\~до моменту\~набрання чинності\~рішенням Тячівського\~районного суду\~від 29.09.2016\~року.\~Всупереч ухвалі\~Тячівського районного\~суду від\~13.06.2014\~року про\~забезпечення позову\~відповідач Ганичівська\~сільська рада\~своїм рішенням\~від 27.06.2017\~року №294\~затвердила проект\~із землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~площею 0,1259\~га,\~яка розташована\~в [ADDRESS] ,\~ [PERSON] \~та передала\~у власність\~ [PERSON] \~земельну ділянку\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~площею 0,1259\~га,\~кадастровий номер\~2124481200:05:001:0048,\~яка розташована\~в [ADDRESS] ,\~незважаючи на\~те,\~що спір\~стосовно права\~на частину\~зазначеної ділянки\~судом ще\~не вирішений.\~Відповідачці [PERSON] \~оскаржуваним рішенням\~передано у\~власність земельну\~ділянку площею\~0,1259\~га,\~до складу\~якої входить\~також земельна\~ділянка площею\~0,03\~га,\~яка є\~частиною земельної\~ділянки,\~площею 0,07\~га,\~розташованої по\~ [ADDRESS] ,\~що перебуває\~у її\~користуванні.\~Вона постійно\~проживає в\~ [ADDRESS] .\~Суміжним землекористувачем\~відносно неї\~є відповідачка\~ [PERSON] .\~У її\~користуванні та\~користуванні її\~чоловіка [PERSON] ,\~починаючи з\~1998\~року,\~перебуває присадибна\~земельна ділянка\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] /а\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку.\~ [INFO] її\~чоловік [PERSON] \~помер.\~Після його\~смерті земельна\~ділянка,\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] перебуває\~у її\~одноосібному користуванні.\~Факт користування\~нею земельної\~ділянки площею\~0,07\~га по\~ [ADDRESS] стверджується\~належними і\~допустимими доказами,\~які містяться\~у матеріалах\~цивільної справи.\~Рішенням 2-ої\~сесії 23-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 23.05.1998\~року,\~її на\~даний час\~покійному чоловікові\~ [PERSON] \~передано у\~приватну власність\~земельну ділянку\~площею 0,07\~га по\~ [ADDRESS] для\~будівництва житлового\~будинку,\~що стверджено\~архівним витягом\~від 15.05.2012\~року №390.\~Рішенням 6-ої\~сесії 23-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~від 23.04.1999\~року їй\~виділено під\~індивідуальне будівництво\~земельну ділянку\~по [ADDRESS] ,\~що стверджено\~архівним витягом\~від 15.05.2012\~року №391.\~Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №005156 від 08.04.2001 року їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га по [ADDRESS] (на сьогоднішній день [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно записів у по господарських книгах виконкому Ганичівської сільської ради за дворогосподарством по [ADDRESS] /а рахується земельна ділянка площею 0,07 га. Обліковою карткою об`єкта по господарського обліку на 2011-2015 роки Ганичівської сільської ради стверджено, що у її користуванні за адресою [ADDRESS] , перебуває земельна ділянка площею 0,07 га. Згідно проведених обмірів земельної ділянки по [ADDRESS] за фактичними межами земельної ділянки, здійснених ДП «Закарпатгеодезцентр» 16 жовтня 2012 року, тобто до виникнення даного спору, площа земельної ділянки встановлена 0,07 га, що стверджується планом земельної ділянки. Викопіровкою з Генерального плану с. Ганичі визначено лінію проходження межі між її дворогосподарством по [ADDRESS] та дворогосподарством відповідачки [PERSON] , а також межу земельної ділянки зі струмком. Відповідно до планів розташування земельної ділянки по [ADDRESS] , складених землевпорядною організацією ТОВ «Гео-Земля» за результатами польових обмірів встановлено площу земельної ділянки, що перебуває у її фактичному користуванні згідно наявних межових знаків 0,07 га та встановлення накладання земельної ділянки по [ADDRESS] , показаної на плані, виконаному іншою землевпорядною організацією на замовлення [PERSON] у кількості 0,0275 га. Відповідно до листа державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області від 10.09.2014 року за №04/К-557 за результатами обстеження земельної ділянки площею 0,07 га за адресою [ADDRESS] /а встановлено, що дана земельна ділянка зі сторони земель суміжного землекористувача [PERSON] обгороджена залізобетонною огорожею (сталева сітка та бетонні стовпчики), при здійсненні топографо-геодезичних робіт щодо обмірів земельної ділянки суміжного землекористувача [PERSON] землевпорядною організацією було включено частину земельної ділянки. Тобто, площа земельної ділянки [PERSON] не відповідає фактичним межам землекористування та збільшена за рахунок земельної ділянки, що перебувала у її користуванні. Факт визнання недійсними і скасування зазначеного державного акту у судовому порядку жодним чином не спростовує факт, що її користуванні знаходилася земельна ділянка саме площею 0,07 га, оскільки державний акт був скасований не з підстав порушення права [PERSON] на землекористування, а внаслідок того, що рішення сільської ради, яке послужило підставою для видачі державного акту, видавалося на ім`я її чоловіка [PERSON] , а не на її ім`я та у зв`язку з допущенням технічної помилки при виготовленні державного акту неправильним зазначенням опису меж земельної ділянки у державному акті, у зв`язку з чим суміжні землекористувачі, в том числі [PERSON] не мали змоги оформити правовстановлюючі документи на власні земельні ділянки. А саме, у державному акті було зазначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б землі загального користування ( [ADDRESS] ), від Б до В землі [PERSON] , від В до Г землі під водою (струмок), від Г до А землі [PERSON] , хоча виходячи з фактичного розташування земельної ділянки опис меж повинен зазначатися іншим чином: від А до Б землі [PERSON] , від Б до В землі загального користування ( [ADDRESS] ), від В до Г землі [PERSON] , від Г до А землі під водою (струмок). Згідно кадастрової справи по виготовленню державного акту на право приватно власності на землю, зокрема плану земельної ділянки, опис меж земельної ділянки площею 0,07 га по [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ) зазначений правильно: від А до Б землі [PERSON] , від [PERSON] до В землі загального користування ( [ADDRESS] , від В до Г землі [PERSON] , від Г до А землі під водою (струмок). Факт наявності технічної помилки при виготовленні державного акту на право власності на землю стверджується також листом управління Держкомзему у м. Тячів і Тячівському районі від 14.06.2012 року за №193. Дані обставини доводять, що визнання недійсним виданого на її ім`я державного акту на право власності на землю мало місце саме через технічну помилку. Крім цього, судовим рішенням у цивільній справі №711/8922/2012 жодним чином не встановлювалося факту порушення прав [PERSON] на користування земельною ділянкою, не спростовано факту, що у її користуванні перебуває земельна ділянка площею саме 0,07 га, а встановлено лише те, що із-за технічної помилки, допущеної в державному акті [PERSON] не може оформити своє право на суміжну з нею ділянку. Тобто визнання недійсним виданого на її ім`я державного акту на право власності на землю жодним чином не спростовує того факту, що у її користуванні знаходиться присадибна земельна ділянка по [ADDRESS] /а площею саме 0,07 га, а не будь-якої іншої меншої площі. Згідно кадастрової справи по виготовленню державного акту ІІ-ЗК №005156 від 08.04.2001 року її земельна ділянка межувала зі струмком, що повністю відповідає фактичним межам. На даний час, відповідачкою [PERSON] виготовлено план земельної ділянки по [ADDRESS] , згідно якого площа її земельної ділянки складає 0,1259 га, а її земельної ділянки лише близько 0,04 га, внаслідок чого її земельна ділянка згідно вказаного плану не межує зі струмком, а з боку струмка межує з земельною ділянкою [PERSON] . З даного плану чітко вбачається, що при здійсненні топографо-геодезичних робіт щодо обмірів земельної ділянки [PERSON] землевпорядною організацією було включено частину земельної ділянки по [ADDRESS] , що знаходиться у її користуванні, тобто площа земельної ділянки [PERSON] не відповідає фактичним межам землекористування та збільшена за рахунок земельної ділянки, що перебувала в її користуванні. Крім цього, на користованій нею земельній ділянці зі сторони струмка знаходиться об`єкт нерухомого майна будівля погребу, яка показана як надвірна споруда у технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] , тобто є частиною належного їй домоволодіння. Вказаний погріб не є власністю відповідачки [PERSON] , що підтверджується матеріалами інвентарної справи на житловий будинок по [ADDRESS] , згідно яких до переліку будівель і споруд вказаного домоволодіння погріб не відноситься. Таким чином, рішення 9-ої сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради від 27.06.2017 року №294 прийнято з порушенням її прав на користування земельною ділянкою, оскільки при здійсненні обмірів земельної ділянки [PERSON] землевпорядною організацією було включено частину земельної ділянки, що знаходиться у її користуванні, а тому площа земельної ділянки [PERSON] не відповідає фактичним межам землекористування та збільшена за рахунок земельної ділянки, що перебувала у її користуванні. Тому рішення 9-ї сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради від 27.06.2017 року за №294 прийнято всупереч вимогам ч.5 ст. 116, ст.. 141-143 ЗК України з порушенням її прав у сфері землекористування. Також, представник позивача у заяві про збільшення позовних вимог від 2 липня 2018 року (Т.1 а.с.200-202) зазначив, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2017 року рішення Тячівського районного суду від 29 вересня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Ганичівської сільської ради Тячівського району скасовано, позовні вимоги в цій частині задоволено, визнано незаконними та скасовано рішення чотирнадцятої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради Тячівського району від 27.09.2013 року за №818 про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.1259 га в [ADDRESS] ; рішення чотирнадцятої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 04.11.2013 р. №854 «Про затвердження акту комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку села» щодо земельного спору між [PERSON] та [PERSON] ; рішення тринадцятої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 26.06.2013 р. про відмову [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] ; решту рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2017 року залишено без змін. Зазначеними рішеннями судів встановлено, що позивач [PERSON] є користувачем земельної ділянки, площею 0,07 га. по [ADDRESS] , факт накладання земельної ділянки [PERSON] як суміжного землекористувача установлений і доведений, рішення Ганичівської сільської ради про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,1259 га, а також решта оспорених рішень як похідних, порушують земельні права [PERSON] . Таким чином, факт наявності права [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,07 га. по [ADDRESS] , незаконність рішення Ганичівської сільської ради про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,1259 га, та порушення цим рішенням земельних прав [PERSON] , будучи встановленням рішенням суду, яке набуло законної сили, не підлягає доказуванню у даній цивільній справі. Таким чином, є незаконними і подальші дії щодо державної реєстрації спірної земельної ділянки у державному земельному кадастрі, присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, затвердження проекту із землеустрою, передача у власність відповідачці земельної ділянки. З огляду на викладені обставини, представник позивача вважає, що підлягає також скасуванню кадастровий номер 2124481200:05:001:0048 на земельну ділянку, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] . З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить визнати незаконним та скасувати рішення 9 сесії 7 скликання Ганичівської сільської ради №294 від 27.06.2017 року, згідно якого затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] , передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, яка розташована в [ADDRESS] , скасувати у державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, скасувати кадастровий номер 2124481200:05:001:0048 земельної ділянки, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що твердження позивачки є безпідставними і такими, що порушують її право на володіння спадщиною, якою є зазначений погріб і включення чи не включення в технічний паспорт нерухомого майна не є підставою для набуття на нього права, бо такий спосіб набуття права власності на нерухоме майно не передбачений законом. Позивачкою неправильно обрано спосіб захисту, оскільки вона не вимагає визнання прав як користування земельною ділянкою так і володіння чужим майном будівлею погребу, який вона не створювала, не придбавала. [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] помер її батько [PERSON] , які постійно проживали в [ADDRESS] ). Після їх смерті вона продовжила проживати у спадковому будинку, прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, разом з чоловіком провела реконструкцію спадкового батьківського будинку і в 2010 році ними було оформлено право власності на цей будинок. Крім спадкового будинку, серед інших надвірних споруд є збудований батьком в 1974 році погріб, на який [PERSON] претендує без належних підстав, бо це нерухоме майно є для неї чужим, вона не була його забудовником, не отримувала цей погріб за договором відчуження, проте включила його у технічний паспорт на свій житловий будинок, який самочинно збудувала на не відведеній для цього земельній ділянці. Сам по собі технічний паспорт на домоволодіння не є правовстановлюючим документом і виготовляється за зверненням замовника на об`єкти нерухомості, які він сам визначить, без надання виконавцю підтверджень належності майна. Крім того, для обслуговування зазначеного спадкового нерухомого майна необхідна земельна ділянка, яка по суті передана їй у власність оспорюваним [PERSON] рішенням сільської ради від 27.06.2017 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення і передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1259 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 212441200:05:001:0048. У судовому порядку, у інших справах, [PERSON] оскаржила рішення органу місцевого самоврядування з підстав ненадання їй дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки за пунктом в) ст.116 ЗК України, тобто шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації та відмови їй у наданні безоплатно земельної ділянки бажаної площі у порядку, визначеному ч.6-9 ст. 118 ЗК України. При цьому, мотивацією позову (а не підставою) стало заявлене позивачем [PERSON] право на користування самовільно зайнятою земельною ділянкою та чужим погребом. Записами в по господарських книгах Ганичівської сільської ради за 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки стверджується наступне: житловий будинок [PERSON] значиться внесеним у книги (зареєстрованим) у 2001 році як побудований у 1999 році, а також зазначено, що у користуванні [PERSON] та [PERSON] значиться земельна ділянка для ведення підсобного господарства, площею 0,07 га і не зареєстровано за домоволодінням позивачки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку. За паспортом позивачки [PERSON] її місце реєстрації з 1997 року зазначено за адресою: [ADDRESS] . Така реєстрація проведена за рік до прийняття Ганичівською сільською радою рішення другої сесії 23 скликання Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянами села» про передачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,07 га по [ADDRESS] та рішення 6 сесії 23 скликання Ганичівської сільської ради №6 від 23.04.1999 року про виділення [PERSON] земельної ділянки для користування по [ADDRESS] та за два роки до самовільного будівництва позивачкою житлового будинку, який вперше по облікам сільської ради був зареєстрований в 2001 році з присвоєнням адреси: [ADDRESS] , фактичного відведення цих ділянок в натурі не здійснювалося, бо [PERSON] не має додатків про відведення в натурі ділянки (актів відведення ділянок в натурі, абрис-схеми, плану забудови). [PERSON] , подаючи сільській раді заяву про надання їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, зазначено місце реєстрації (прописки): [ADDRESS] та місце розташування земельної ділянки, на яку вона просила у сільської ради надати дозвіл на виготовлення проекту відведення [ADDRESS] . Довідками Ганичівської сільської ради №1586, 1587 від 31.07.2017 року стверджено те, що самочинно збудований [PERSON] в 1999 році будинок зареєстровано в по господарській книзі №2 в 2001 році за адресою: [ADDRESS] і нумерація не змінювалась, а під [ADDRESS] у період 1997-2017 років зареєстровано домоволодіння громадян [PERSON] батьків [PERSON] . У зазначених довідках містяться відомості про те, що земельна ділянка, що значиться у по господарських записах як така, що перебуває у користуванні [PERSON] , розташована в іншому місці, ніж самочинно збудований будинок і має цільове призначення для ведення підсобного господарства. Також, довідкою Ганичівської сільської ради №309/02-34 від 09.08.2017 року підтверджено факт зміни адреси її дворогосподарства, а саме: в 1998 році адресу домогосподарства в с. Ганичі, що зареєстровано було по [ADDRESS] , було змінено на [ADDRESS] та стверджує те, що цьому дворогосподарству ніколи не присвоювався №114, а відтак рішення 2 сесії 23 скликання Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га по [ADDRESS] та рішення 6 сесії 23 скликання Ганичівської сліьсьокї ради №6 від 23.04.1999 року не можуть стосуватися її домогосподарства, а стосуються дворогосподарства батьків [PERSON] . За довідкою Ганичівської сільської ради №442/02-34 від 13.11.2017 року забудову спірного погребу як окремої споруди було здійснено її батьком [PERSON] у 1974 році і з часу відкриття спадщини (після смерті батька) ця споруда (погріб) належить їй як спадкове майно. Технічним паспортом на домоволодіння в [ADDRESS] стверджено, що погріб є складовою частиною їхнього з чоловіком домоволодіння. Зазначений погріб належить їй як спадкове нерухоме майно, яке не підлягає окремій реєстрації, про те його належність стверджується положеннями ч.5 ст. 1268 ЦК України Глави 24 ЦК України. Саме ця обставина і спонукала в 2015 році земельну комісію Ганичівської сільської ради при вирішенні земельного спору надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки меншої площі, за виключенням тої, де розташоване чуже для неї нерухоме майно погріб. Ці обставини вказують на набуття у порядку правонаступництва (спадкування) нею прав власника, в т.ч. і права на подання позову з приводу порушення (оспорювання) [PERSON] права на спадкове майно (погріб та земельну ділянку для його обслуговування). Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області надіслав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначив, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №005156 від 08.04.2001 року позивачці передано у власність земельну ділянку, площею 0,07 га по [ADDRESS] ( [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, однак, рішенням Тячівського районного суду від 19.11.2012 року в цивільній справі №711/8922/2012, яке набрало законної сили та є чинним, визнано незаконним і скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ЗК №005156, виданий на підставі рішення Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 року. При цьому суд, установив, що при виготовленні вказаного державного акту було порушено норми діючого законодавства, позаяк вона із заявою про надання їй у приватну власність земельної ділянки не зверталася, рішення про передачу їй земельної ділянки у приватну власність сільською радою не приймалося, а сам акт виданий із технічними помилками в частині визначення меж. Рішенням 14-ї сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради Тячівського району від 27.09.2013 року №818 надано [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га в [ADDRESS] . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку встановленому ст.. 186-1 ЗК України. Отже, проект відведення земельної ділянки у приватну власність [PERSON] погоджений експертом державної експертизи та пройшов перевірку Державним кадастровим реєстратором, який перевіряє документацію на предмет відповідності вимогам законодавства. Підстав для скасування рішення Ганичівської сільської ради 9 сесії 7 скликання від 27.06.2017 року за №294, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, не має. Такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. З огляду на зазначене, скасування рішення органу, на підставі якого здійснено державну реєстрацію відповідних прав на земельну ділянку, не є підставою припинення права власності на земельну ділянку згідно ЗК України. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача [PERSON] адвокат Рішко П.М. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог обставини та просить його задовольнити. На подальший розгляд справи в судове засідання не з`явилися, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] адвокат Розман С.Ю. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомленими, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області, представник надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить в задоволенні позову відмовити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення чотирнадцятої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради Тячівського району від 27 вересня 2013 року за №818 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1259 га в [ADDRESS] (Т.1 а.с.29). Рішенням 9-ї сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради від 27 червня 2017 року за №294 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] , [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , передано їй у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:004:0048, яка розташована в [ADDRESS] (Т.1 а.с.8). Згідно рішення 13-ї сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради від 22 серпня 2018 року за №451 внесено зміни в пункти 1 та 2 рішення Ганичівської сільської ради від 27 червня 2017 року за №294 про затвердження проекту землеустрою та щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:004:0048, яка розташована в [ADDRESS] , - [PERSON] та [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] (Т.1 а.с.218). Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2014 року в цивільній справі №307/2325/14-ц заборонено вчинення будь-яких дій щодо оформлення, погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1259 га, розташованої по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку на ім`я [PERSON] , мешканки [ADDRESS] та заборонено реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 01259 га, розташовану по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку на ім`я [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , до закінчення провадження у справі за позовом [PERSON] до Ганичівської сільської ради, [PERSON] про скасування рішення сільської ради та зобов`язання вчинити певні дії (Т.1 а.с.9). Рішенням Тячівського районного суду від 19.11.2012 року, яке набрало законної сили та є чинним, визнано незаконним і скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ЗК № 005156, виданий на підставі рішення Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 року на ім`я [PERSON] (Т.1 а.с.24-28). Судом було встановлено, що при виготовленні вказаного державного акту було порушено норми діючого законодавства, так як [PERSON] із заявою про надання їй у приватну власність земельної ділянки не зверталася, рішення про передачу їй земельної ділянки у приватну власність сільською радою не приймалося, а сам акт виданий із технічними помилками в частині визначення меж. 29 грудня 2012 року [PERSON] зверталася із заявою до Ганичівської сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,07 га по [ADDRESS] та згідно письмової відмітки від 08.01.2013 року на вказаній заяві в задоволенні такої заяви [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з наявністю державного акту на частину даної земельної ділянки та фактичним накладенням меж вказаної ділянки на межі сусідньої земельної ділянки (Т.1 а.с.11). Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2017 року, яке набрало законної сили та є чинним, в цивільній справі №307/2325/14-ц рішення Тячівського районного суду від 29 вересня 2016 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Ганичівської сільської ради Тячівського району скасовано, позовні вимоги в цій частині задоволено, визнано незаконними та скасовано рішення чотирнадцятої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради Тячівського району від 27.09.2013 року за №818 про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.1259 га в [ADDRESS] ; рішення чотирнадцятої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 04.11.2013 р. №854 «Про затвердження акту комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку села» щодо земельного спору між [PERSON] та [PERSON] ; рішення тринадцятої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 26.06.2013 р. про відмову [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] ; решту рішення залишено без змін (Т.1 а.с.85-87). Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 листопада 2017 року залишено без змін (Т.2 а.с.187-190). Зазначеним рішеннями судів встановлено, що позивачка [PERSON] є користувачем земельної ділянки, площею 0,07 га. по [ADDRESS] , факт накладання земельної ділянки [PERSON] як суміжного землекористувача установлений і доведений, рішення Ганичівської сільської ради про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,1259 га, а також решта оспорених рішень як похідних, порушують земельні права [PERSON] ; частина земельної ділянки від [PERSON] не вилучалася і остання від неї не відмовлялася. Вказані вище обставини, встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили, в порядку ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 2 червня 2017 року за №НВ-2102004462017 вбачається, що 2 червня 2017 року Відділом у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області З Витягу з Державного речових прав на нерухоме майно від 8 липня 2019 року за №172980497 вбачається, що власником в цілій частині земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:004:0048, яка розташована в [ADDRESS] , зазначена відповідачка [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер запису про право власності 32293314, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1867032421244, підстава виникнення права власності постанова приватного виконавця від 14 вересня 2019 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (виконавче провадження ВП №57619398) згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року в цивільній справі №307/3934/18 (Т.2 а.с.128). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно положень\~ст.\~12\~ЗК України (в редакції станом на 27 червня 2017 року) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить також розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~Кодексу, організація землеустрою та інші. Відповідно до\~ст. 40 ЗК України\~(в редакції станом на день виникнення правовідносин) громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Згідно\~ч.1 ст. 116 ЗК України\~(в редакції станом на день виникнення правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з вимогами ст. 118 ч.1. ч.2 ЗК України (в редакції станом на день виникнення правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У відповідності до\~ст.125 ЗК України\~(в редакції станом на день виникнення правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України (в редакції станом на день виникнення правовідносин) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Прикінцевими положеннями до цього Кодексу (абзац другий пункту 1 у редакції Закону України від 02.06.2015 р. N497-VIII) установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). За правилами ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~зазначено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. В судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами виник з приводу усунення перешкод позивачу [PERSON] відповідачами у користуванні та здійснення права користування спірною земельною ділянкою по [ADDRESS] , частина якої була приватизована відповідачами [PERSON] та [PERSON] з подальшим відчуженням на підставі рішення суду та державною реєстрацією права власності на цю спірну земельну ділянку за відповідачем [PERSON] . Враховуючи, що рішенням апеляційного\~суду Закарпатської\~області від\~27\~листопада 2017\~року в\~цивільній справі\~№307/2325/14-ц\~рішення чотирнадцятої\~сесії 6-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~Тячівського району\~від 27.09.2013\~року за\~№818\~про надання\~ [PERSON] \~дозволу на\~виготовлення проекту\~із землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~для обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~площею 0.1259\~га в\~ [ADDRESS] ,\~визнано незаконним\~та скасовано,\~оскільки під\~час розгляду\~справи було\~встановлено,\~що позивачка\~ [PERSON] \~є користувачем\~земельної ділянки,\~площею 0,07\~га.\~по [ADDRESS] ,\~факт накладання\~земельної ділянки\~ [PERSON] \~як суміжного\~землекористувача установлений\~і доведений,\~суд приходить\~до висновку,\~що прийняте\~в подальшому\~на підставі\~рішення чотирнадцятої\~сесії 6-го\~скликання Ганичівської\~сільської ради\~Тячівського району\~від 27.09.2013\~року за\~№818\~похідне рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Ганичівської сільської ради Тячівського району від 27 червня 2017 року за №294 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку», згідно якого затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] ; передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, яка розташована в [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] , теж підлягає визнанню протиправним та скасуванню, . Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК\~України належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно вимог\~ст.78 ЦПК\~України суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. Статтею 89\~ЦПК України\~встановлено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України). Предметом спору у даній цивільній справі є також скасування у державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, скасування кадастрового номеру 2124481200:05:001:0048 земельної ділянки, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка на даний час належить відповідачці [PERSON] . Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (частина сьома статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). На підставі частини 6 статті 16 Закону України\~Про Державний\~земельний кадастр кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття поземельної книги на таку ділянку. Відповідно до\~частини десятої\~статті 24\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр»\~державна реєстрація\~земельної ділянки\~скасовується державним\~кадастровим реєстратором,\~який здійснює\~таку реєстрацію\~у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Згідно пунктів 60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року за №1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги. Рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру, його територіальних органів або до суду (п. 222 Порядку ведення Державного земельного кадастру). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98)». Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19). Скасування державної реєстрації земельної ділянки не призведе до припинення речових прав відповідача на земельну ділянку. Схожі висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі №372/2650/17. Отже, задоволення вказаних вимог не може привести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки. Належним способом захисту прав позивача може бути звернення до суду з вимогами про витребування землі із чужого незаконного володіння, за умови доведеності, що позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, у разі, якщо буде доведено, що позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної земельної ділянки відповідача не є ефективним способом захисту порушених прав позивача та не забезпечить їх поновлення, зокрема повернення у його володіння або користування частини земель запасу громади. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині скасування у державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, скасування кадастрового номеру 2124481200:05:001:0048 земельної ділянки, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, слід відмовити. Таким чином, аналізуючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і визнати протиправним\~та скасувати\~рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Ганичівської сільської ради Тячівського району від 27 червня 2017 року за №294 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку», згідно якого затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, яка розташована в [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] ; передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1259 га, кадастровий номер 2124481200:05:001:0048, яка розташована в [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , мешканцям [ADDRESS] , а в решті позовних вимог відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: partial