Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

в грудні 2022 року представник позивача ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди нерухомого майна № 16/02/17а від 16.02.2017 року та за договором відшкодування № 16/02/17к від 16.02.2017 року в загальному розмірі 34165,36 грн., а також розірвати договір оренди нерухомого майна № 16/02/17а від 16.02.2017 року та договір відшкодування № 16/02/17к від 16.02.2017 року, укладені між ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» та ФОП [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.02.2017 року між ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» (орендодавцем) та ФОП [PERSON] (із 23.04.2019 року ФОП припинено) (орендарем) було укладено договір оренди нерухомого майна № 16/02/17а, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину приміщення, загальною площею 1,00 кв.м на першому поверсі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на балансі орендодавця. Майно було передано в оренду з метою розташування платіжного терміналу, та не можу використовуватись за іншим призначенням. Відповідно до акту приймання-передачі майна від 16.02.2017 року, орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування майно, а тому орендодавець належним чином виконав договірні зобов`язання. Пунктом 3.1. зазначеного договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року № 786 (зі змінами) і становить на перший базовий місяць оренди - грудень 2016 року - для 1,00 кв.м 653,67 грн. без ПДВ. Відповідно до п. 3.2 зазначеного договору, сторони домовились про те, що орендна плата перераховується орендарем до 25 числа місяця, наступного за звітним таким чином: 100 % орендної плати та відшкодування земельного податку, в т.ч. ПДВ, перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендодавцем шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Пунктом 3.7 договору оренди передбачено, що експлуатаційні витрати, плати за комунальні послуги, за електроенергію, сплачуються орендарем окремо, згідно укладеного договору на оплату комунальних та експлуатаційних послуг. На виконання вимог п. 3.7 договору оренди, 16.02.2017 року між орендодавцем та орендарем було укладено договір № 16/02/17к на відшкодування комунальних та експлуатаційних послуг на період дії договору оренди, відповідно до умов якого сторони узгодили умови відшкодування орендарем комунальних експлуатаційних послуг та послуг з дератизації при строковому платному користуванні майном орендодавця. Підпунктом 2.1.1 зазначеного договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати відшкодування комунальних, експлуатаційних послуг згідно із тарифами, які встановлені законом. Відповідно до п. 3.2 зазначеного договору, сторони домовились про те, що орендар здійснює оплату відшкодування послуги протягом 15 календарних днів з дня надання балансоутримувачем рахунків-фактур. Позивач вказує, що в зв`язку із систематичним невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати орендної плати та відшкодування наданих послуг, у останнього, перед позивачем утворилась заборгованість за укладеними договорами за період із листопад 2019 р. по січень 2022 р. на загальну суму 34165,36 грн. Позивачем направлялись відповідачу претензії щодо належного виконання умов зазначених договорів та сплати заборгованості, які були залишені відповідачем без належного реагування. Посилаючись на викладене, а також з огляду на систематичне порушення відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати, позивач вказує про наявність підстав для стягнення із відповідача зазначеної суми заборгованості в примусовому порядку, а також про наявність достатніх правових підстав для дострокового розірвання договорів між сторонами, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2022 року, справу було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.01.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2023 року, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін було відкладено. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 16.02.2017 року між ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» (орендодавцем) та ФОП [PERSON] (орендарем) було укладено договір оренди нерухомого майна № 16/02/17а, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину приміщення, загальною площею 1,00 кв.м на першому поверсі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на балансі орендодавця. Майно було передано в оренду з метою розташування платіжного терміналу, та не можу використовуватись за іншим призначенням. Відповідно до акту приймання-передачі майна від 16.02.2017 року, орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування майно, а тому орендодавець належним чином виконав договірні зобов`язання. Пунктом 3.1. зазначеного договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 року № 786 (зі змінами) і становить на перший базовий місяць оренди - грудень 2016 року - для 1,00 кв.м 653,67 грн. без ПДВ. Відповідно до п. 3.2 зазначеного договору, сторони домовились про те, що орендна плата перераховується орендарем до 25 числа місяця, наступного за звітним таким чином: 100 % орендної плати та відшкодування земельного податку, в т.ч. ПДВ, перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендодавцем шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Пунктом 3.7 договору оренди передбачено, що експлуатаційні витрати, плати за комунальні послуги, за електроенергію, сплачуються орендарем окремо, згідно укладеного договору на оплату комунальних та експлуатаційних послуг. На виконання вимог п. 3.7 договору оренди, 16.02.2017 року між орендодавцем та орендарем було укладено договір № 16/02/17к на відшкодування комунальних та експлуатаційних послуг на період дії договору оренди, відповідно до умов якого сторони узгодили умови відшкодування орендарем комунальних експлуатаційних послуг та послуг з дератизації при строковому платному користуванні майном орендодавця. Підпунктом 2.1.1 зазначеного договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати відшкодування комунальних, експлуатаційних послуг згідно із тарифами, які встановлені законом. Відповідно до п. 3.2 зазначеного договору, сторони домовились про те, що орендар здійснює оплату відшкодування послуги протягом 15 календарних днів з дня надання балансоутримувачем рахунків-фактур. Зазначені договори в установленому порядку недійсними не визнавались, є чинними та доказів зворотному матеріали справи не містять. Позивач вказує, що в зв`язку із систематичним невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати орендної плати та відшкодування наданих послуг, у останнього, перед позивачем утворилась заборгованість за укладеними договорами за період із листопада 2019 р. по січень 2022 р. на загальну суму 34165,36 грн., що підтверджується відповідними розрахунками, які стороною відповідача спростовані не були. Крім того, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що позивачем направлялись відповідачу претензії щодо належного виконання умов зазначених договорів та сплати заборгованості, які були залишені відповідачем без належного реагування, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (статті 764 ЦК України). В ході розгляду справи стороною позивача було доведено достатніми доказами те, що відповідач не вносить належним чином орендну плату та інші, передбачені договорами платежі, за користування майном, що призвело до наявності заборгованості відповідача перед позивачем, а також відбулось порушення зобов`язання у вигляді неналежного виконання умов укладених між сторонами договорів з боку відповідача. Варто вказати, що стороною відповідача розрахунок заборгованості за договорами спростовано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача спростовані не були, а відтак суд вважає, що наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за укладеними договорами в пред`явленій сумі, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про розірвання договорів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати та інших платежів, згідно умов укладених договорів не виконав, чим порушив істотні умови вказаних договорів, позбавивши позивача (орендодавця) можливості вчасно отримувати кошти за оренду, та інші платежі, а тому наведене є підставою для розірвання даних договорів. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено підстави, з якими закон пов`язує можливість розірвання договорів, та стороною відповідача ці доводи належними доказами спростовані не були, а відтак суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання договорів також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved