Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів на його користь 50\~000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. відшкодування моральної шкоди, 147\~039,22 (сто сорок сім тисяч тридцять дев`ять) гривень 22 коп. відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.07.2017 року Позивач, перебуваючи на [ADDRESS] познайомився із [PERSON] (дочкою [PERSON] , [PERSON] та сестрою [PERSON] ). Зустріч і наступне листування із [PERSON] сприймав як ознаки взаємної симпатії та демонстрацію подальшого бажання [PERSON] спілкуватися з Позивачем. Однак наскільки це відомо Позивачу, члени родини [PERSON] (Відповідачі) були проти того, щоб Позивач спілкувався з [PERSON] . У липні 2018 року Позивач приїхав до м. Дніпро та вирішив провідати [PERSON] за місцем її реєстрації. У серпні 2018 року Позивач вперше зіштовхнувся із неприязними діями Відповідачів, а саме до Позивача, який перебував на сходах біля помешкання [PERSON] , прийшов Відповідач 3 з декількома поліцейськими, які перевіряли документи Позивача, та провели в найближчу поліцейську дільницю. В подальшому Відповідач 3 повторно викликав поліцію з приводу Позивача. Також, у серпні 2018 року Позивач намагався налагодити дружні стосунки та з метою прояву поваги поїхав провідати Відповідача 2, яка в той момент знаходилася в лікарні імені Мечникова. Спілкування з Відповідачем 2 проходило на підвищених тонах. Остання викликала у лікарню поліцію, представники якої перевірили документи Позивача. 19 серпня 2018 року Позивач вирішив провідати [PERSON] за її місцем реєстрації. [PERSON] вдома не було, але був Відповідач 1, який з початку намагався виштовхнути Позивача з будинку силою, в подальшому вийшов з будинку та повернувся з представниками поліції, які знову перевірили документи у відділкуі поліції. Повернувшись до місця проживання [PERSON] , Позивач отримав від Відповідача 1 удар в обличчя. Дана обставина встановлена Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.07.2021 року по справі № 209/3297/20. Тобто Відповідачі мають стале неприязне відношення до Позивача та до його намірів спілкуватися з [PERSON] . Позивач вважає, що у [PERSON] немає роботи, що може свідчити про її залежність від Відповідачів, у зв`язку із чим, враховуючи неприязне ставлення Відповідачів до Позивача, обґрунтованим є припущення, що саме Відповідачі наказали [PERSON] завершити спілкування з Позивачем. Внаслідок протиправних дій з боку Відповідачів, він оцінює нанесену йому протягом трьох років його життя моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 гривень. Також заявляє вимогу щодо відшкодування майнової шкоди, яка полягає у понесенні Позивачем збитків пов`язаних із забезпеченням проживання та витрати на саме проживаня, а також необхідності перетену кордонів між державами, розмір яких складає 147\~039,22 гривень. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (т.1 а.с.245) Представник позивача адвокат Дробот Д.М. надав клопотання про долучення доказів, а саме: докази направлення данного клопотання сторонам у справі, копія відповіді Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 13.10.2021 № 44/15619, копії доказів листування відповідача 2, копія ордеру, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та клопотання про виклик та допит свідка [PERSON] . (т.2 а.с.8) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Дробот Дениса Миколайовича про долучення доказів та клопотання про виклик та допит свідка [PERSON] було задоволено. (т.2 а.с.43) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначено, що вони, користуючись своїм правом передбаченим ст. 178 ЦПК України подають до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги Позивача до них цілком безпідставними, абсурдними та такими, що порушують конституційні права як Відповідачів, так і інших осіб у зв`язку з наданням письмових доказів в обґрунтування його позовних вимог, які порушують тайну листування, особисте життя, інформацію про особу та інші права людини, гарантовані Конституцією України. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, які на його погляд полягають у створенні йому перешкод з боку Відповідачів у спілкуванні з [PERSON] , то такий спосіб не відповідає нормам статті 5 та 16 Цивільного процесуального кодексу України. [PERSON] , 1993 року народження є повнолітньою дієздатною людиною, має роботу, добрий заробіток, мешкає окремо від Відповідачів в іншому місті і веде власне самостійне життя, у тому числі і особисте. Висновки Позивача, зазначені ним у позові щодо спричинення йому моральних страждань в його почуттях є його психологічною проблемою, яку йому слід вирішувати за допомогою спеціалістів. Якщо звернутись до подій серпня 2018 року, які описані у рішенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.07.2021 року згідно якого встановлено відповідні обставини, які мають значення по цій справі. 19 серпня 2018 року приблизно об 19 годині 30 хвилин Відповідач-1 [PERSON] виходив із своєї квартири та біля ліфтової кабіни побачив Позивача [PERSON] , якому намагався пояснити, щоб він не переслідував [PERSON] та не турбував їх родичів. Вищезазначеним судовим рішенням було встановлено обставини, що Позивач [PERSON] протягом 2017-2018 року, наймав в Іспанії детективів, яким платив кошти за персональну інформацію про Відповідачів, про [PERSON] , про що він сам писав в своїх численних листах, які додав до позову. Рішенням Дніпровського райнного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.07.2021 року було зазначено що Відповідачі та [PERSON] весь час знаходилися в стані постійного стресу, адже Саверіо постійно приїжджав до різних їх родичів, які також не бажали з ним розмовляти. Інформацію про них також збирав (місце проживання, номери телефонів, про що також свідчить листування). Він також проводив біля їх домівок багато часу, що змушувало їх відчувати постійний дискомфорт та порушувало нормальні життєві зв`язки родини [PERSON] та звертатися постійно до органів поліції, які не могли нічого зробити для захисту від цієї людини. З цього вони вбачають, що [PERSON] неодноразово порушував їх конституційні права, які захищаються законом. Позивачем систематично, протягом 2018, 2020, 2021 років здійснюються незаконні дії щодо психологічного насильства у відношенні Відповідачів. Своїми протиправними діями Позивач порушив і продовжує порушувати право на недоторканість особистого життя Відповідачів. Також незрозуміло з яких правових підстав Позивач просить стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 147 039,22 грн в якості відшкодування його витрат на подорожі до України (витрати на авіаквитки, проживання в готелях міста Дніпра протягом 2017 та 2018 року) в той час, коли його не запрошували до себе в гості ані Відповідачі, ані [PERSON] . (т.2 а.с.70-73) 16.11.2021 року та 14.12.2021 року надійшли заяви від свідка по справі [PERSON] про відмову давати показання в якості свідка, у зв`язку з тим, що Відповідачами по справі є її батько, мати та рідний брат, вона відмовляється від свідчень на підставі статті 63 Конституції України. (т.2 а.с.47, 117) Представник позивача адвокат Дробот Д.М. надав відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (т.2 а.с.79-83) 12 січня 2022 року до початку судового засідання на офіційну електронну пошту суду від представника позивача адвоката Сокол О.Ю. надійшла заява про забезпечення доказів, в якій він просить: витребувати у Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області (51931, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Аношкіна, 7/42) інформацію викладену в заяві. (т.2 а.с.127-129) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року, Заяву представника позивача адвоката Сокол О.Ю. про забезпечення доказів було задоволено в повному обсязі. (т.2 а.с.158-160) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 лютого 2022 року, повторно витребувано інформацію від Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області (51931, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Аношкіна, 7/42). (т.2 а.с.170-171) До початку розгляду справи 05.04.2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Дробот Д.М. про участь у судовому засіданні призначеному на 11.04.2022 року о 16.00 годині в режимі відеоконференці поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon". (т.2 а.с.184-185) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року, Клопотання представника позивача адвоката Дробот Дениса Миколайовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференці поза межами приміщення суду було задоволено. (т.2 а.с.187) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 травня 2022 року, на підставі клопотання представника позивача адвоката Демінова О.І. про відкладення судового засідання у зв`язку із ознайомленням з матеріалами справи, було задоволено та призначено справу до розгляду у судове засідання на 06 червня 2022 року о 13 год. 00 хв. (т.2 а.с.199) До початку судового засідання представник позивача адвокат Демінов О.І. надав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копію відповіді від Відділення поліції № 1 Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області № 44.1/26-2113 від 03 травня 2022 року з додатком, копію адвокатського запиту № 1-03.06/22 від 03 червня 2022 року, копію квитанції від 30 травня 2022 року та клопотання про виклик та допит в якості свідка [PERSON] , у зв`язку з чим розгляд справи просив відкласти. (т.2 а.с.219-220) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2022 року клопотання представника позивача адвоката Демінова О.І. про долучення доказів до матеріалів справи було задоволено. (т.2 а.с.232-233) 28 червня 2022 року до початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів, в якій він просить витребувати від Відділення поліції № 1 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області та від Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601) інформацію щодо громадянина Італійської Республіки Тьєрі [PERSON] . (т.2 а.с.243-247) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року, Заяву представника позивача адвоката Демінов О.І. про забезпечення доказів було задоволено частково. (т.2 а.с.254-256) До початку судового засідання представник позивача адвокат Демінов О.І. надав додаткові письмові пояснення по справі. Відповідач 2 надала клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме: лист від позивача [PERSON] разом з перекладом, лист від позивача до [PERSON] , діалог в письмовому вигляді між позивачем та відповідачем [PERSON] під час знаходження відповідача 2 в лікарні ім. Мечникова, скрін з телефона свідка [PERSON] , довідка МСЕК за № 147919 від 26.07.2021 року та клопотання про виклик та допит в якості свідка [PERSON] та [PERSON] , Представник відповідача 3 адвокат Швець М.В. надав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із ознайомленням з матеріалами справи. (т.3 а.с.12-17) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 серпня 2022 року, клопотання відповідача 2 та Представника відповідача 3 адвоката Швець М.В. було задоволено. (т.3 а.с.37-38) 06 грудня 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, була передана для розгляду судді Лобарчук О.О. та ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2022 року прийнято до провадження, в зв`язку із тривалою відпусткою судді Замкової Я.В. по вагітності та пологам. (т.3 а.с.82) В судовому засіданні допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] , який пояснив, що позивача вівн не знає, він спілкувався з його донькою [PERSON] . Донька розповіла, що в 2017 році вона познайомилася із позивачем [PERSON] . Потім казала, що позивач почав її переслідувати, приїздив та сидів біля під`їзду. Вони навіть викликали поліцію. Його донці 23 роки, а позивачу біля 70 років. Позивач мешкав в отелі в м. Дніпрі, а в місто Кам`янське приїздив на таксі. Донька від [PERSON] грошей не бдрала. Так, він дійсно просив доньку не спілкуватися із [PERSON] , оскільки він дуже дорослий, іноземець. [PERSON] - це його племінник, раніше мешкав в м.Дніпро,потмі переїхав в м.Жовтоі води. Його донька свою позицію щодо відносин із позивачем сказала вже під час розгляґду справи в липні 2021 року, де просила [PERSON] не переслідувати, та сказала, що не бажає з ним спілкуватися. Племінник передавав позивачуТьєрі інформацію щодо [PERSON] . В судовому засідання допитаний в якості свідка [PERSON] надав показання про те, що [PERSON] - його хрещений батько. Позивач знайшов його та просив за матеріальну винагороду надавати йому інформацію про [PERSON] . За це він і переводив йому гроші взаєм отриманої інформації про [PERSON] . Ще з позивачем він зустрічався в м.Дніпро, куди позивач приїздив. Він знає, що [PERSON] була в Барселоні, там познайомилася з позивачем. Позивач казав, що просто хоче зустрітися із [PERSON] . Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на події, які відбувались з ним у серпні 2018 року, коли він перебував на території України та зазнав, на його погляд фізичного болю від Відповідача-1 [PERSON] у м. Кам`янське. Дніпровським райсудом м. Дніпродзержинська було винесене рішення від 12.07.2021 року та стягнуто з [PERSON] 5000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь Позивача. Таким чином, зазначаючи у своєму позові обставини серпня 2018 року та посилаючись на докази, які були предметом розгляду позову [PERSON] по справі № 209/3297/20 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, з приводу чого вже винесено рішення суду, суд відхіляє ці докази, у зв`язку з тим, що сторона Позивача зловживає своїми процесуальними правами, намагаючись стягнути шкоду за обставинами, які вже були предметом судового розгляду. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, які на його погляд полягають у створенні йому перешкод з боку Відповідачів у спілкуванні з [PERSON] , через що у нього виникли душевні переживання то такий спосіб не відповідає нормам статті 5 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 статті 5 ЦПК України, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Суд встановив, що Відповідачі весь час знаходилися в стані постійного стресу, адже Позивач постійно приїжджав до різних їх родичів, сусідів, збирав про них інформацію (місце проживання, номери телефонів, про що також свідчить листування). Позивач також проводив біля їх домівок багато часу, що змушувало їх відчувати постійний дискомфорт та порушувало нормальні життєві зв`язки родини [PERSON] , та змушувало їх звертатися постійно до органів поліції для свого захисту. Цей факт підтвердили свідки, які були заслухані у судовому засідані [PERSON] та [PERSON] , матеріалами справи, які були витребувані у Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, та зазначено у рішенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.07.2021 року. Стаття 21 Конституції України, яка передбачає заборону втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, порушення норм ст.182 Кримінального кодексу України, яке полягає у незаконному збиранні, зберіганні, використанні,поширенні конфіденційної інформації про особу, ст. 11 Закону України Про інформацію згідно якого не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Частину четверту статті 23 Закону України "Про інформацію" треба розуміти так, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані). Особистим життям\~фізичної особи\~є її\~поведінка у\~сфері особистих,\~сімейних,\~побутових,\~інтимних,\~товариських,\~професійних,\~ділових та\~інших стосунків\~поза межами\~суспільної діяльності,\~яка здійснюється,\~зокрема,\~під час\~виконання особою\~функцій держави\~або органів\~місцевого самоврядування.\~Конституційний Суд\~України у\~своєму рішенні\~ виходить\~з того,\~що неможливо\~визначити абсолютно\~всі види\~поведінки фізичної\~особи у\~сферах особистого\~та сімейного\~життя,\~оскільки особисті\~та сімейні\~права є\~частиною природних\~прав людини,\~які не\~є вичерпними‚\~і реалізуються\~в різноманітних\~і динамічних\~відносинах майнового\~та немайнового\~характеру,\~стосунках,\~явищах,\~подіях тощо.\~Право на\~приватне та\~сімейне життя\~є засадничою\~цінністю,\~необхідною для\~повного розквіту\~людини в\~демократичному суспільстві,\~та розглядається\~як право\~фізичної особи\~на автономне\~буття незалежно\~від держави,\~органів місцевого\~самоврядування,\~юридичних і\~фізичних осіб (абзаци другий, четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). \~Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року\~№ 2-рп/2012. Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація, не є вичерпним. (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року\~№ 2-рп/2012). Системний аналіз положень частин першої, другої статті 24, частини першої статті 32 Конституції України дає підстави Конституційному Суду України вважати, що реалізація права на недоторканність особистого і сімейного життя гарантується кожній особі незалежно від статі, політичних, майнових, соціальних, мовних чи інших ознак, а також статусу публічної особи, зокрема державного службовця, державного чи громадського діяча, який відіграє певну роль у політичній, економічній, соціальній, культурній або іншій сфері державного та суспільного життя. Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. (абзаци третій, п`ятий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року\~№ 2-рп/2012. Положення частини другої статті 32 Основного Закону України передбачають вичерпні підстави можливого правомірного втручання в особисте та сімейне життя особи (в тому числі й тієї, яка займає посаду, пов`язану з функціями держави або органів місцевого самоврядування, та членів її сім`ї). Такими підставами є: згода особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації стосовно неї, а також, у разі відсутності такої згоди, випадки, визначені законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Даючи офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв`язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, Конституційний Суд України дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. (абзаци третій, четвертий пункту 5 мотивувальноїчастини).\~Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року\~№ 2-рп/2012. Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції, кожен має право на повагу до приватного і сімейного життя, житла і таємниці кореспонденції. Частиною 2 цієї статті передбачено, що органи державної влади у демократичному суспільстві не можуть втручатися у здійснення цього права інакше, ніж згідно з законом і у випадку необхідності в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Право на приватність гарантується і в Україні. Зокрема, ст. 30 Конституції України захищає територіальну приватність (недоторканність житла), ст. 31 комунікаційну приватність (таємниця листування, телефонних розмов, телеграфна та інша кореспонденція), ст. 32 інформаційну приватність («ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України», «не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди»), а ст. 28 деякі аспекти фізичної приватності («жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам»). Таким чином, Позивач, додавши до свого позову численне листування, порушив права іншої особи, у даному випадку [PERSON] щодо тайни листування, захист якого передбачений Конституцією України, а тому такі докази є недопустимими у розумінні ЦПК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,5\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Загальні положення про відшкодування майнової та моральної шкоди визначені главою 82 Цивільного кодексу України. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 Цивільного кодексу України. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач. Загальне правило про розподіл тягаря доказування, встановлене ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), передбачає, що\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що Позивач не довів належними та допустимим доказами факт заподіяння йому моральної шкоди Відповідачами. Також суду не було надано доказів того, що Відповідачі отримували від Позивача будь-якої матеріальної допомоги, запрошували його відвідувати їх в Україні або брали на себе зобов`язання взяти на себе витрати пов`язані з приїздом та знаходженням позивача на території України. У зв`язку з чим суд відмовляє у стягненні з Відповідачів на користь Позивача матеріальну шкоду у розмірі 147 039,22 грн. За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, у зв`язку з чим суд вважає залишити їх за позивачем.

Outcome: dismissed