Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій прохає встановити факт смерті [INFO] у м. Бежецьк Бежецького району Тверської області Російської Федерації, громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки села Курчиця Звягельського району Житомирської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] на території Російської Федерації померла його бабуся [PERSON] . Державним нотаріусом Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю проставлення апостилю на свідоцтві про смерть [PERSON] , померлої [INFO] у видачі свідоцтва про право на спадщину йому буде відмовлено. Необхідність встановлення даного факту заявник пов`язує із реалізацією спадкових прав. Ухвалою суду від 21.03.2023 провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 03.04.2023 у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Звягельський відділ державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва), про встановлення факту смерті особи, замінено первісну зацікавлену особу - Звягельський відділ державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва) належною заінтересованою особою - на Звягельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва). В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] подану заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. Представник заінтересованої особи Звягельського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києва)до суду не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що заперечень щодо заяви немає. Перевіривши всі обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч. 3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.8 ч.1 ст.318 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно із ч.3, ч.4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Постановою Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 367/2656/20 (провадження № 61-16174св20) визнано помилковим висновок про те, що ЦПК України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави. Помилковість таких висновків полягає у тому, що невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до копії паспорта громадянина України, заявником у справі є [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Як убачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділу запису Ковельського міськвиконкому Волинської області, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Курчицької сільської ради Городницького району Житомирської області, [INFO] в с. Курчиця Нов - Волинського району Житомирської області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Отже, з наявних матеріалів убачається, що заявник у справі [PERSON] є онуком померлої [PERSON] . Згідно довідки про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2022 виданої відділом запису актів громадянського стану адміністрації Бежецького району Тверської області, [INFO] в м. Бежецьк Тверської області Роійської Федерації померла [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Курчиця, Нов-Волинського району Житомирської області, громадянка України (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого відділом запису актів цивільного стану адміністрації Бежецького району Тверської області, [INFO] в м.Бежецьк Тверської області Російської Федерації померла [PERSON] , [INFO] , громадянка України (а.с.11). Як убачається з роз`яснення Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю проставлення апостилю на свідоцтві про смерть [PERSON] , померлої [INFO] у видачі свідоцтва про право на спадщину йому буде відмовлено (а.с.13). Звертаючись з даною заявою до суду, заявник посилається на те, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть своєї бабусі, оскільки, факт її смерті відбувся на території Російської Федерації, а отримане ним документальне свідоцтво про смерть не містить апостилю. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України. Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 №32/5/101, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2001 за №473/5664 реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами, держави перебування. Іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України за умови їх засвідчення штампом апостиль та перекладу на українську мову. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 на 30 діб, який в подальшому у визначеному порядку було продовжено до 20 травня 2023 року. 24.02.2022 у відповідь на акт збройної агресії РФ проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю,Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. Враховуючи, що [PERSON] померла на території Російської Федерації, та оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть, видане державним органом України, суд вважає, що подана [PERSON] заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved