Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 18.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір № 2113816109692 «Стандартний» про надання фінансових послуг, відповідно до якого товариство надало відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредити - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Граничний строк кредитування /строк дії договору/ складає 1 рік. Тип процентної ставки - фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4800 грн. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами та інші, передбачені умовами договору, платежі не сплачує, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день підготовки позову /позов отримано судом 07.02.2023 р./, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 58907,52 грн., з яких: -заборгованість за тілом кредиту - 4800 грн.; -заборгованість за процентами - 27600 грн.; -заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову - 26507,52 грн. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договором № 2113816109692 «Стандартний» про надання фінансових послуг, що укладений 18.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] .. Тому позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2113816109692 від 18.05.2021 року в сумі 58907,52 грн., понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 14.02.2023 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд /а.с. 83/. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 18.05.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір № 2113816109692 «Стандартний» про надання фінансових послуг, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4800 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до договору та є невід`ємною його частиною /п.1.2/, сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами даного Договору. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів /п.1.3/. Граничний строк кредитування /строк дії договору/ - 1 рік /п.1.9/. Пунктом 1.4. Договору передбачено, що тип відсоткової ставки за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту /п.1.4а/; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4а / п.1.4б/; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4б /п.1.4.в/; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4в /п.1.4.г/. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12 /а.с. 28-36/, за умовами якого та згідно реєстру боржників додаток №3 до договору факторингу №1-12 /а.с. 37-39/ ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги за Договором № 2113816109692 «Стандартний» про надання фінансових послуг, що укладений 18.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] в сумі 58907,52 грн., яка згідно вказаних вище документів, а також витягу з додатку №3 до договору факторингу /а.с. 41/, розрахунків заборгованості /а.с. 24-26, 27/ складається з: -заборгованість за тілом кредиту - 4800 грн.; -заборгованість за процентами - 27600 грн.; -заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову - 26507,52 грн. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблено висновок, що ст.625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором про надання фінансових послуг № 2113816109692 «Стандартний» від 18.05.2021 року в розмірі 58907,52 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 4800 грн.; -заборгованість за процентами - 27600 грн.; -заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову - 26507,52 грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2113816109692 «Стандартний» від 18.05.2021 року в сумі 58907,52 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 2684 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги платіжне доручення №0359320010 від 26.01.2023 року про сплату судового збору /а.с. 1/. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial