Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

В січні 2022 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») в порядку цивільного судочинства звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просять суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за Заявою про надання кредиту «Кредитна картка» № [NUMBER] від 03.01.2018 року в загальному розмірі 81 352 грн. 46 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.01.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Заяву про надання кредиту «Кредитна картка» [NUMBER] від 03.01.2018 року (надалі - Кредитний договір), згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 98 400 грн. та максимального ліміту 5 000 грн. строком на 48 місяців під 45,0% річних, позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строк визначені Кредитним договором. Згідно умов п.1.1 Кредитного договору, з дати початку кредитування, Банк надав клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 5 000 грн. (кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів Кредиту на КР №1337764500 одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту КР у випадках, визначених Кредитним договором. Метою Кредиту є: придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складав 200 000 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту (п.1.2 Кредитного договору). Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти на поточний рахунок клієнта. Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював сплату Банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 23.09.2022 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк» за Заявою про надання кредиту «Кредитна картка» № [NUMBER] від 03.01.2018 року в загальному розмірі становить 81 352 грн. 46 коп., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у сумі 68 895 грн. 00 коп. та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 12 457 грн. 46 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2023 року справу передано для розгляду головуючому судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлялися належним чином. 14.02.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника АТ «Райффайзен Банк» - Лозіної О.Ю. про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час був повідомлений належим чином та своєчасно, як шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації, однак повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», так і шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України», причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 03.01.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Заяву про надання кредиту «Кредитна картка» [NUMBER] від 03.01.2018 року (надалі - Кредитний договір), згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 5000 грн. та максимального ліміту 200 000 грн. строком на 48 місяців під 45,0% річних, позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строк визначені Кредитним договором. Згідно умов п.1.1 Кредитного договору, з дати початку кредитування, Банк надав клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 5 000 грн. (кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів Кредиту на КР №1337764500 одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту КР у випадках, визначених Кредитним договором. Метою Кредиту є: придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складав 200 000 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту (п.1.2 Кредитного договору). Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти. Однак, всупереч умов Кредитного Договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості (а.с.7-13) станом на 23.09.2022 року становить 81 352 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом у сумі 68 895 грн. 00 коп. та заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 12 457 грн. 46 коп. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів, щодо належного виконання умов договору та спростування розміру заборгованості відповідачем [PERSON] суду не надано. Оскільки відповідач припинив виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використання кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження, а відтак позов слід задовольнити стягнувши з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за Заявою про надання кредиту «Кредитна картка» № [NUMBER] від 03.01.2018 року в загальному розмірі 81 352 грн. 46 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved