Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 06.10.2022 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 17199,37 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 11.09.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви на приєднання №568728011/010920, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в cумі 15000,00 грн зі сплатою 0,001% річних, протягом Грейс-періоду, в подальшому 38% річних. Відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В результаті ухилення від поточних зобов`язань за договором виникла заборгованість, станом на 03.12.2021 в розмірі 17199,37 грн. Виниклу заборгованість відповідач добровільно погашати не бажає. Тому позивач і пред`явив даний позов. Відзив до суду відповідач не подав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.11.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 20.04.2023 було вирішено розглянути справу заочно у відсутність відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов та провести справу без його участі та вказав, що позов підтримує і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленнями по справі, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з заявою про приєднання №568728011/010920 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу від 11.09.2020 [PERSON] було відкрито поточний рахунок [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Відповідно до розрахунку заборгованості АТ «Ощадбанк» за договором № 10934161 від 11.09.2020 [PERSON] вніс платежі, спрямовані на погашення заборгованості 06.07.2021 та 26.07.2021 в розмірі 21,86 грн та 04,94 грн. Згідно з висновком-рішенням №1108464205/140920 про погодження надання (встановлення) кредиту АТ «Ощадбанк» від 14.09.2020 за результатами, здійснених ПК «Кредитна фабрика» автоматичних перевірок та відсутності виявлених стоп-факторів було вирішено надати дозвіл Головному управлінню по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на здійснення кредитної операції з клієнтом роздрібного бізнесу на таких умовах: [PERSON] було відкрито картковий рахунок на споживчі цілі №UA503226690000026200001332440, сума ліміту 5000,00 грн, процента ставка 38% річних. З наданої банком виписки по рахунку відповідача встановлено, що [PERSON] з моменту укладення договору користувалася кредитним лімітом, знімала кошти, частково погашала заборгованість. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права Згідно з п.п.10.11. ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України.\~Такі проценти\~є звичайною\~платою боржника\~за право\~тимчасово користуватися\~наданими йому\~коштами на\~визначених договором\~та законодавством\~умовах,\~тобто у\~межах належного\~та добросовісного\~виконання сторонами\~договірних зобов`язань,\~а не\~у випадку\~їх порушення.\~Натомість наслідки\~прострочення грошового\~зобов`язання\~(коли\~боржник повинен\~сплатити грошові\~кошти,\~але неправомірно\~не сплачує\~їх)\~також урегульовані\~законодавством. У випадках,\~коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050\~ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048\~ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625\~цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Судом встановлено, що згідно з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №10934161, укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , Банк надав позичальнику кредит в розмірі 15000,00 грн на строк до дати закінчення строку дії платіжної картки до квітня 2025 року. Пунктом 1,24 Розділу ХХ11 Договору банк має право достроково звернутися за стягненням заборгованості у випадку невиконання або не належного виконання клієнтом зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст.546 та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду справа № 686/21962/15-ц від 16 травня 2018 року. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, оскільки позивач надав до суду докази того, що з відповідачем було оформлено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в розмірі -15000,00 грн. зі сплатою 0,001% річних, протягом Грейс-періоду, в подальшому 38% річних, проте відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки, доказів недійсності договору до суду не надав, і в той же час ухиляється від повернення позивачеві боргу, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved