Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

12.12.2022 року представник позивача звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 92473,84 грн., 3% річних 3031,69 грн. за користування чужими грошовими коштами, інфляційні витрати 8477,44 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 02.02.2012 року з відповідачем було укладено договір №2/12-44 найму житла в студентському гуртожитку №2 та його реконструкції, яким було передано в користування житло площею 69,6 м2, кімната №21 на 1 поверсі в гуртожитку [ADDRESS] . Договір діяв по 02.02.2013 рік, але відповідач продовжує проживати по закінченню строку договору, але не здійснює оплату за договором, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. 07.02.2023 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у адресованих суду заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав з зазначених підстав та просили його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, відзив на позов або заяв про відкладення розгляду справи, до суду не подавала. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.02.2012 року між Гірничим коледжем Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» та [PERSON] було укладено договір №2/12-44 від 02.02.2012 найму житла в студентському гуртожитку №2 та його реконструкції. Предметом договору є оренда приміщення для проживання площею 69,6 м2, кімната №21 на 1 поверсі в гуртожитку [ADDRESS] (а.с.156). [PERSON] з 17.03.2008 року та по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з Центру адміністративних послуг «Віза» виконавчого комітету Криворізької міської ради (а.с.141). У відповідності до п.3.3. Договору №2/12-44 від 02.02.2012 [PERSON] зобов`язалась вносити своєчасно до 15 числа наступного місяця, за минулий місяць плату за житло за тарифом вартості квартирної плати, та комунальні послуги (водопостачання, електрична, теплова енергія та інші послуги), згідно щомісячного рахунку наймодавця, на підставі його розрахунків або показників лічильників, за тарифами діючими у м. Кривому Розі. Вчасно до 15 числа наступного місяця, розраховуватись з Балансоутримувачем за вивіз твердих відходів ( сміття) за тарифами діючими у м. Кривому Розі, відповідно до норми накопичення твердих побутових відходів на одну особу. Також, згідно п.3.4 Договору [PERSON] зобов`язалась повністю сплатити борг за минулий час в термін дії укладеного Договору найму житла. Відповідно ч.1ст.\~810\~ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною 3 ст.\~815\~ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Статтею 820\~ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Згідно зі ст. ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Пунктом 10 статті 18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~від 4 вересня 2008 року №500-VI встановлення плати за проживання у гуртожитку та за участь в утриманні місць загального користування та прибудинкової території віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування незалежно від виду жилої площі у гуртожитку (яка перебуває у відособленому користуванні або ліжко-місце). Експлуатацію гуртожитку здійснює житлово-експлуатаційна організація, а за її відсутності підприємство, установа, організація, у віданні якого перебуває гуртожиток, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Згідно пункту 4 розділу 3 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84, чинного на момент виникнення правовідносин (втрата чинності 02.01.2019), особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує кошти за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги (пункт 7 Положення). Аналогічні положення викладені в Примірному положенні про користування гуртожитками, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018р.№ 498, відповідно до пункту 15 якого особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконала внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 92\~473,84 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Також, згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625\~ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2\~статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого позивачем до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню сума індексу інфляції у розмірі 8477,44 гривень та три проценти річних у розмірі 3031,69 гривень. За таких підстав, оскільки відповідач у судовому засіданні не оспорювала заявлені проти неї позовні вимоги, не заявляла клопотання про застосування строків позовної давності, крім того протягом дії договору не сплачувала щомісячні платежі вчасно та у повному обсязі, тобто зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2481 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved