Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з вказаним позовом з тих підстав, що [PERSON] підписав заяву № б/н від 18.12.2013 з метою отримання банківських послуг. 14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «Приват банк» на АТ КБ «Приват банк». При підписанні анкети- заяви позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів додаються до позовної заяви». Позичальник ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Банком було відкрито позичальнику кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Позичальник не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою з рахунку. [INFO] позичальник помер, відповідач по справі постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим позивач звернувся до неї із позовом про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями померлого у розмірі 62744,50 грн. Ухвалою суду від 31.01.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Позивачка подала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.. Відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, як зазначено вище, відзив на позов не подав, будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, не надав, розрахунку заборгованості за умовами договору не спростовував, свого розрахунку не надав. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Нарєжний В.В. своїм підписом підтвердив свою згоду з тим, що дана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Ознайомилась з Договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами. Відповідно до актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Судом також встановлено, що [PERSON] користувався наданими банком кредитними коштами, що вбачається із виписки по його рахунку, та порушив умови вказаного договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 18.12.2013 заборгованість позичальника перед банком становить 62744,50 грн, яка складається із простроченого тіла кредиту, прострочених відсотків, пені. З претензії від 21.07.2020 вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звернулося із претензією кредитора до Першої Харківської державної нотаріальної контори, в якій просило: включити кредиторські вимоги Банку в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 62744,50 грн; повідомити банк чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити банку про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття після смерті боржника, а також повідомити про осіб, які отримали свідоцтва про право на спадщину . Листом Першої Харківської державної нотаріальної контори від 26.08.2020 АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що на підставі претензії кредитора заведена спадкова справа №382/2020 до майна померлого [PERSON] 25.03.2021 АТ КБ «Приватбанк» направлено листи-претензії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61431862 від 26.08.2020 Першою Харківською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа №382/2020 після смерті [PERSON] .. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282ЦК України. Згідно ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Отже, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до роз`яснень, які надані в абз. 2 пункту 32Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідачі відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК Україниприйняли спадщину після смерті позичальника, оскільки [PERSON] проживали за однією адресою із спадкодавцем. Ознайомившись із копією спадкової справи судом встановлено, що спадкоємці померлого [PERSON] після його смерті із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії банку. В наданих суду матеріалах заяви про прийняття спадщини відсутні, відомостей щодо належного спадкодавцю майна немає. Не заслуговують на увагу інші аргументи позивача про належність відповідача у справі, адже за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Будь-яких доказів отримання у спадщину майна відповідачкою після померлого [PERSON] в матеріалах справи немає. Таким чином, АТ КБ «Приват Банк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлої, вони прийняла після неї спадщину та обґрунтовано зазначити вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивачем у справі не доведено, що відповідачка є спадкоємцем, та що вона прийняли спадщину після смерті [PERSON] , а тому у відповідачки відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора відповідно до ст. 1282 ЦК України. На підставі чого, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором є недоведеними. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed