Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. В позовній заяві позивач вказує, що 05 серпня 2017 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 381, між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. При цьому, проживали із [PERSON] як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу в його квартирі, за адресою: [ADDRESS] , фактично вони почали з 2015 року, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки. У 2015 році, тобто під час їхнього з чоловіком спільного проживання, їх спільними зусиллями було відкрито «[INFO]» - художню школу академічного малюнку і живопису в м. Ірпені. Через два роки з моменту відкриття, школа перейшла в статус Арт-центру. Ідея створення унікального освітнього Центру, в якому отримують класичну академічну освіту люди всіх вікових категорій, з`явилася у неї ще в студентські роки. Їх творча робота розпочалась в цокольному приміщенні в 40 квадратних метрів із першими її учнями у віці 7 років. Відкривши школу мистецтв «[INFO]», вона з чоловіком фактично започаткували сімейний бізнес. Вона, як професійний художник навчала учнів «[INFO]» академічному малюнку і живопису. Починаючи із 2015 року, як керівник школи «[INFO]» проводить разом із учнями благодійні арт-аукціони, готує їх до прийняття участі у міжнародних конкурсах, виставках і фестивалях, всеукраїнських художніх пленерах, арт-вернісажах, в яких вони займають призові місця. Чоловік, зареєструвавшись як суб`єкт підприємницької діяльності, взяв на себе фактично лише адміністративну функцію по управлінню школою. Станом на сьогоднішній день, школа зарекомендувала себе як високопрофесіональна і успішна художня організація. Вважає, що такі досягнення та здобутки школи, є результатом її наполегливої праці починаючи з моменту її створення. Крім того, прибутки, які були отримані нею з чоловіком від діяльності школи починаючи із 2015 року, вважає їх спільними коштами. Їх спільні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержували спільні доходи, об`єднувались ними та були направлені для організації спільного побуту, в тому числі на набуття у майбутньому спільного житла. 13 липня 2016 року [PERSON] (покупець) уклав з [PERSON] та [PERSON] , які мали право здійснювати забудову земельних ділянок, від імені яких на підставі довіреності діяв [PERSON] , договір купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50, яким було передбачена купівля майнових прав на об`єкт нерухомості № 50 (трикімнатна квартира загальною площею 114,00кв.м.) в об`єкті капітального будівництва, який розташований за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] . Станом на момент укладення вищевказаного договору вартість майнових прав на об`єкт нерухомості складала 1495000,00грн., виходячи із вартості майнових прав за один квадратний метр загальної площі - 13 114,04грн. Враховуючи, що на момент укладення даного договору вони не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, за взаємною згодою із чоловіком вони прийшли до рішення, що даний договір із продавцями квартири буде укладати чоловік, а не вона. При цьому, звертає увагу, що у розділі 12 договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року, засобами зв`язку покупця вказано два номери телефону, один з яких її, а саме - [NUMBER] . Дана обставина, серед іншого, підтверджує, що укладення договору було її з чоловіком спільним рішенням, з метою придбання квартири в інтересах сім`ї. Відповідно до умов договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, в підтвердження наміру придбати квартиру, вони разом із чоловіком, за кошти їх сімейного бюджету сплатили гарантійний внесок у сумі 503 440,00грн., що становить вартість 44,00 квадратних метрів проектної площі житла; другу частину, а саме 46 560,00грн. та залишок вартості за квартиру, за офіційним курсом НБУ гривні до долара США в день підписання даного Договору становила 975 000,00грн. за 70,00кв.м. проектної площі квартири. Перебуваючи вже в зареєстрованому шлюбі, 26.04.2019 року, між нею, [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , які мали право здійснювати забудову земельних ділянок від імені яких на підставі довіреності діяла [PERSON] , було підписану додаткову угоду № 1-2019 від 26 квітня 2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50, укладеного 13 липня 2016 року, якою, у зв`язку з проведенням технічної інвентаризації та отримання технічного паспорта БТІ на об`єкт капітального будівництва, складовою частиною якого є об`єкт нерухомості квартира №50 , було погоджено розділ 4 Договору купівлі-продажу майнових прав змінити і викласти на наступній редакції: «4.1. На день підписання даної Додаткової угоди вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості (Квартиру) загальною площею 115кв.м. становить: 1 534 955,00грн.», «4.2. Покупець сплатив до підписання даної Додаткової угоди Продавцю 100% (сто відсотків) від вартості майнових прав на Об`єкт нерухомості (Квартиру) при загальній площі - 115кв.м. у розмірі: 1 534 955,00грн.». Звертає увагу суду на тому, що в зазначеній вище додатковій угоді вона разом із чоловіком визначені як «Покупець». 09.03.2019 році [PERSON] уклав з [PERSON] та [PERSON] , від імені яких на підставі довіреності діяв [PERSON] , які мали право здійснювати забудову земельних ділянок договір купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 на об`єкт нерухомості № 1055 (нежитлове приміщення загальною площею 10,00кв.м.) в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, який розташований за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] (далі за текстом - нежитлове приміщення). На умовах вказаного договору купівлі-продажу за нежитлове приміщення було сплачено 80000,00грн. Отже, встановлення факту її із [PERSON] проживання однією сім`єю без рєстрації шлюбу зумовлено необхідністю визнання права спільної сумісної власності на права покупця відносно майнових прав (щодо квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення площею 10кв.м в тому ж будинку), набуті за час їх спільного проживання. Факт спільного проживання та ведення спільного господарства підтверджується: показами свідків; фактом ведення спільного бізнесу, тобто заснування та розвиток «[INFO]» художньої школи академічного малюнку і живопису в м. Ірпені; участь у конкурсах, виставках і фестивалях, всеукраїнських художніх пленерах, арт-вернісажах, пов`язаних із діяльністю школи та здійснення адміністративної функції по управлінню школою; спільним набуттям прав покупця щодо майнових прав на нерухоме майно, шляхом укладення, за їх із чоловіком спільним рішенням, договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-6.2-п.1-50, яким було передбачена купівля майнових прав на об`єкт нерухомості № 50 трикімнатна квартира загальною площею 114,00кв.м.) в об`єкті капітального будівництва, який розташований за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] та в якому, у розділі 12 засобами зв`язку покупця вказано два номери телефону, один з яких її, а саме - [NUMBER] , а також підписанням додаткової угоди № 1-2019 до договору купівлі-продажу майнових у прав №Г.П.-6.2-п.1-50, укладеного 13 липня 2016 року, від 26 квітня 2019 року. 17 вересня 2019 року, нею було подано до Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву про розірвання шлюбу. На даний час вона позбавлена права законним шляхом володіти, користуватися та розпоряджатися своїми правами покупця щодо майнових прав на об`єкти нерухомості: квартира [ADDRESS] та нежитлове приміщення площею 10кв.м в тому ж будинку, набутими під час спільного проживання з відповідачем та за їх спільні кошти. Оскільки, між нею та [PERSON] не досягнуто угоди про добровільний поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] (ІПН [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ) в період часу з червня 2015 року по 05 серпня 2017 року. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] права покупця на майнові права щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] Прорізна 4 (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0054), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0053), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0052), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0051) за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] права покупця на майнові права щодо об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м. в цоколі під`їзду № 1 в багатоквартирному житловому будинку, що має бути збудований на земельних ділянках, розташованих за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0054), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0053), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0052), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0051) за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 від 09 березня 2019 року. Визнати за [PERSON] права покупця на 1/2 (одну другу) частину майнових прав щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] Прорізна 4 (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0054), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0053), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0052), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0051) за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року. Визнати за [PERSON] права покупця на 1/2 (одну другу) частину майнових прав щодо об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м. в цоколі під`їзду № 1 в багатоквартирному житловому будинку, що має бути збудований на земельних ділянках, розташованих за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0054), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0053), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0052), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0051) за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] , набуті відповідно до Договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 від 09 березня 2019 року. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] не визнає у повному обсязі та вважає їх такими, що підлягають задоволенню лише частково, з наступних підстав. Так, дійсно, з позивачкою 05.08.2017 було укладено шлюб. З червня 2019 року сімейні відносини між ними припинено, шлюб на разі розірвано за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2020 у цивільній справі № 367/7592/19. Шлюбного договору не уклали. Спільних дітей у них немає. Разом з тим, не відповідають дійсності доводи позивача щодо її спільного проживання сім`єю з ним до укладення шлюбу, оскільки вони почали проживати разом виключно з моменту укладення шлюбу, і це була умова саме позивача. Те, що до укладення шлюбу разом вони не проживали, в тому числі й сім`єю можуть підтвердити його сусіди: [PERSON] та [PERSON] . ІЦодо ведення спільного бізнесу, то історія про те, що позивач є автором ідеї створення «[INFO]» є виключно вигадкою та не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. У свою чергу, він ще 25.08.2015 був зареєстрований як ФОП за напрямками діяльності: код КВЕД 85.52 Освіта у сфері культури (основний), код КВЕД 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти, код КВЕД 90.03 Індивідуальна мистецька діяльність, код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет та код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, він здійснював свою підприємницьку діяльність та отримував від неї доходи. Тобто, всі доходи, отримані від «[INFO]» є виключно його доходами і позивач до них ніякого відношення не має. Позивач же до шлюбу ніколи не працювала і не здійснювала підприємницької діяльності. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Як вбачається з наданих суду доказів, договір купівлі-продажу прав на нерухоме майно № Г.П.-б.2-п.1-50 було укладено особисто відповідачем 13.07.2016 до укладення шлюбу, в момент, коли сторони спільно не проживали сім`єю, а відповідно, і спірні майнові права були придбані ним за його особисті кошти. За змістом вказаного правочину на момент укладення договору гарантійний внесок становив 503 440,00 грн., що становить вартість 44кв.м проектної площі квартири, другу частину 46 560,00 грн. покупець мав сплатити до 30.07.2016, що і було зроблено, та залишок вартості, який складав 975 000,00 грн. покупець зобов`язаний був сплачувати продавцю протягом 18 місяців, починаючи з серпня 2016 року в сумі від 18 000,00 до 52 500,00 гри. на місяць. На виконання вищевказаних умов договору купівлі-продажу в день укладення договору ним було сплачено гарантійний внесок у сумі 503 440,00 грн., в подальшому другу частину 46 560,00 грн., а решту він систематично сплачував щомісяця у сумі 18 000,00 грн., таким чином, що до моменту укладення шлюбу було здійснено 12 платежів по 18 000,00 грн. Він відповідно до договору купівлі-продажу прав на нерухоме майно № Г.П.-б.2-п.1-50 і до моменту укладення шлюбу з позивачем сумарно сплатив суму 766 000,00 грн. В подальшому виплати здійснювалися під час перебування сторін у шлюбі. На разі недоплаченими залишаються кошти за один додатковий квадратний метр, що був визначений за результатами технічної інвентаризації квартири, майнові права на яку було придбано відповідачем. Таким чином сторонами було спільно сплачено під час перебування в шлюбі (1 534 955,00 грн. - 766 000,00 грн. - 13 500,00 грн.) = 755 455,00 грн., що становить 49,2 % вартості спірної квартири. Також ним за час шлюбу було придбано і нежитлове приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 80 000,00 грн., проте за час шлюбу сплачено було всього лише 49 605,00 грн., що становить 62% від загальної вартості нежитлового приміщення. Тобто, за час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність майнові права на загальну суму 805 060,00 гри. Кожен з подружжя має право на поділ спільного сумісного майна і при поділі йому належить 1/2 частина від всього набутого майна. А отже, кожен з подружжя при поділі спільного сумісного майна має право на майно, що відповідає вартості на суму 402 530,00 грн. На вказану суму при поділі позивачу з урахуванням принципу справедливості повинно бути виділено у власність майнові права на: 123/500 частини квартири [ADDRESS] , вартістю 377 727,50 грн. (загальна вартість квартири 1 534 955,00 грн.); 31/100 частини нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, який розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 24 802,50 грн. (загальна вартість нежитлового приміщення 80 000,00 грн.). Всупереч вказаним правовим нормам позивач не подала разом з позовною заявою беззаперечних доказів того, що вона дійсно проживала разом з ним спільно до укладення шлюбу та вкладала власні кошти у внесення гарантійного та іншого внесків для придбання спірних майнових прав у дошлюбний період, і навіть не заявила про них, хоча підстави, передбачені ст. 82 ЦПК України, за якими сторона звільняється від доказування, у даному випадку відсутні. Навпаки, у договорі купівлі-продажу від 13.07.2016 № Г.П.-б.2-п.1-50, про купівлю майнових прав на об`єкт нерухомості [ADDRESS] в об`єкті капітального будівництва, який розташований за будівельною адресою [ADDRESS] , чітко вказано, що покупцем є лише [PERSON] , а у розділі договору, що стосується осіб, які мають права на придбані майнові права, позивач не зазначена. А отже, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані не в повному обсязі та не в повному обсязі відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, тому її позов слід задовольнити частково, визнавши за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя майнові права лише на: 123/500 частини квартири [ADDRESS] , та 31/100 частини нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10кв.м в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Просить суд позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задовольнити частково, а саме: здійснити поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності сторін: виділити у її власність майнові права на 123/500 частини квартири [ADDRESS] , та на 31/100 частини нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м. в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, який розташований за адресою; [ADDRESS] . Решту позовних вимог залишити без задоволення. Стягнути з позивача па користь відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правову (правничу) допомогу, понесені останнім в ході розгляду справи. Позивачем подано заяву про зміну предмета позову. В якій вказано, що у зв`язку з тим, що житловий будинок за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію, просить суд: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] (ІПН [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (ІПН [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ) в період часу з червня 2015 року по 05 серпня 2017 року. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] права покупця на майнові права щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] права покупця на майнові права щодо об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення № 1055 в цоколі під`їзду № 1 в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 від 09 березня 2019 року. Визнати за [PERSON] права покупця на 1/2 (одну другу) частину майнових прав щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року. Визнати за [PERSON] права покупця на 1/2 (одну другу) частину майнових прав щодо об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення № 1055 в цоколі під`їзду № 1 в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] набуті відповідно до Договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 від 09 березня 2019 року. Судові витрати покласти на відповідача. Позивачем подано відповідь на відзив в якому вказує, що у 2015 році, тобто під час спільного проживання з відповідачем, їх спільними зусиллями було відкрито «[INFO]» - художню школу академічного малюнку і живопису в м. Ірпінь. Не погоджується з твердженням відповідача, що лише він займався створенням цієї школи, оскільки, був ФОП з 25.08.2015 року за напрямками Код КВЕД 85.52 Освіта у сфері культури (основний); Код КВЕД 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти; Код КВЕД 90.03 Індивідуальна мистецька діяльність; Код КВЕД - 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами та що всі доходи, отримані з діяльності цієї школи належать йому. Оскільки, вона закінчила Київський національний університет культури і мистецтв, є відомою в м. Ірпінь художницею, засновником «Ігреп Art School», викладачем в цій школі, й безпосереднім керівником. Вона є творчою особистістю, нею разом з відповідачем було прийнято спільне рішення про те, що саме [PERSON] буде оформлений як ФОП, щоб батьки дітей, які займалися з з нею перераховували йому кошти за заняття. Тобто, усі кошти, про які звітував [PERSON] до ДФС України, як кошти отримані ним як ФОП, були фактично зароблені її працею. Вона була викладачем у школі, і саме за її уроки платили учні в школі. Варто відмітити, що вона не була найманим працівником у ФОП [PERSON] , оскільки відомостей про звітування про наявність робітників він не надавав. Між ними була домовленість, згідно з якої: вона - керівник, обличчя школи, викладач, художник, публічна особа, яка займається безпосередньою викладацькою та творчою діяльністю, а [PERSON] - займається адміністративною, організаційною діяльністю, коштами школи. На той час, позивач не могла допустити думки, що відповідач використає таку їх домовленість про розподіл ролей у спільному бізнесі проти її інтересів. Вона не заперечує той факт, що дійсно відповідачу зараховувалися кошти від батьків дітей, які отримували викладацькі послуги від неї. Іншими словами, вона заробляла кошти, а відповідачу, якому вона повністю довіряла, перераховувались кошти від батьків. Покази свідків - батьків дітей, підтвердять вказаний факт. Саме наявність спільного бізнесу, надало сторонами можливість заробити спільні кошти на покупку першого об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , набуті відповідно до Договору купівлі-продажу майнових драв № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року. Відповідач стверджує, що він самостійно вносив грошові кошти на оплату вказаного об`єкту, на підтвердження чого надає 12 актів приймання грошових коштів. Знову ж таки, відповідач зазначає, що самостійно здійснював і оплату гарантійного першого внеску, і подальших платежів нібито коштами набутими зі своєї успішної підприємницької діяльності. Позивач же зазначає, що лише оформлення [PERSON] як ФОПа, не свідчить про те, що кошти належать особисто йому. Всі кошти, отримані відповідачем, як ФОПом були отримані в результаті її викладацької художньої діяльності, відтак, не можна стверджувати, що внесені кошти (і гарантійний перший внесок у розмірі 503440,00 грн., та подальші 12 платежів кожен на 18000,00 грн.) на загальну суму 766000.00 грн. були внесені особисто відповідачем без її участі. Як ці кошти до шлюбу, так і кошти, внесені за квартиру після укладення шлюбу, здійснювалось за обопільною згодою сторін, у результаті їх спільної діяльності в художній школі. Вказане майно куплялося в інтересах сім`ї, на спільні кошти сторін, які ще не були в шлюбі, але мали намір створити її, фактично вже проживаючи як сім`я. Окремо звертає увагу суду на додаткову угоду № 1-2019 до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50, укладеного 13 липня 2016 року, від 26 квітня 2019 року. Як і до фактичної реєстрації шлюбу, так і після, вона була покупцем цієї квартири разом з [PERSON] , однак у вказаній додаткові угоді, яка є невід`ємною частиною договору, зазначено, що покупцями квартири є і [PERSON] , і [PERSON] . Відповідачем не заперечується той факт, що під час шлюбу сторони спільно сплачували кошти за квартиру. В той же час, варто відмітити, що у веденні спільного бізнесу сторін нічого не змінилося, і [PERSON] як був ФОПом з тими ж кодами КВЕД, так і залишився. Як вона була керівником і викладачем відомої художньої школи в м. Ірпінь, так і залишилась, як вона заробляла кошти, які просто перераховували на рахунок ФОПа [PERSON] , так все і залишилось. Тобто спосіб наповнення спільного бюджету сторін як до шлюбу, так і після укладення шлюбу не змінився. Відповідач зазначає: «Позивач же до шлюбу ніколи не працювала, і не здійснювала підприємницької діяльності, що буде доведено відповідачем... » Тобто, відповідач визнає, що позивач до шлюбу не працювала, а під шлюбу почала працювати. Однак, вона не почала раптово здійснювати підприємницьку діяльність з моменту реєстрації шлюбу, а лише відповідач залишився ФОПом. Тобто, у відносинах сторін з реєстрацією шлюбу нічого не змінилося, просто відповідач не бажає визнати факт, що і позивач, і відповідач обидва працювали та мали спільні кошти. Також, сторони, знаходячись в шлюбі, прийняли спільне рішення про купівлю в тому ж будинку, де і мала би бути квартира, нежитлового приміщення 1055 загальною площею 10,00кв.м. в цоколі під`їзду № 1 в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Тобто купівля квартири до реєстрації шлюбу, яка була лише оформлена на [PERSON] , виплата цієї квартири під час шлюбу, купівля нежитлового приміщення в цьому будинку під час шлюбу, свідчать про ціленаправлений намір її та відповідача створити сім`ю, мати власну домівку. Придбання майнових прав на ці об`єкти здійснювалось спільними зусиллями, за рахунок спільного бюджету сторін, в інтересах сім`ї, а відтак, майно (майнові права) має бути поділено порівно між сторонами. Вона не погоджується з запропонованим відповідачем способом розподілу майнових прав на придбані сторонами по справі об`єкти нерухомості, вважає, що судом мають бути задоволені її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачем подано заяву про зміну позиції щодо позову. Заяву мотивує тим, що остаточно переконався, що позивач, скориставшись тим, що на той час він був сиротою, йому не було кому дати мудру пораду та відкрити очі на реальність, вступила з ним у відносини та у шлюб виключно з умислом матеріального збагачення, реалізації себе за рахунок нього та заволодіння чужим майном. У своєму відзиві на позовну заяву зазначив та довів доказами, що договір купівлі-продажу прав на нерухоме майно № Г.П.-б.2-п.1-50 укладено особисто ним 13.07.2016, тобто до укладення шлюбу, в момент коли сторони спільно не проживали, а відповідно і за кошти, які є особистою власністю відповідача. На момент укладення договору гарантійний внесок становив 503 440,00 грн., що становить вартість 44кв.м проектної площі квартири, другу частину 46 560,00 грн. покупець мав сплатити до 30.07.2016 та залишок вартості, який складав 975000,00грн. покупець зобов`язаний був сплачувати продавцю протягом 18 місяців, починаючи з серпня 2016 року в сумі від 18 000,00 до 52 500,00 гри. на місяць. Загальна вартість майнових прав на час укладання договору становила 1 525 000,00 грн., що на дату укладання договору купівлі-продажу прав на нерухоме майно № Г.ІІ.-б.2-п.1-50 від 13.07.2016 відповідно до курсу НБУ становило 61 392,91 долар США. На виконання вищевказаних умов договору купівлі-продажу в день укладення договору відповідачем було сплачено гарантійний внесок у сумі 503 440,00 грн., в подальшому другу частину 46 560,00 грн. та решту відповідач систематично сплачував щомісячно у сумі 18 000,00 грн., таким чином, ще до моменту укладення шлюбу відповідачем було здійснено 13 платежів по 18 000,00 грн. З огляду на викладене, він відповідно до договору купівлі-продажу прав на нерухоме майно № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13.07.2016 і до моменту укладення шлюбу з позивачем було сумарно сплачено суму 784 000,00 грн. Тобто, з викладеного вбачається, що не перебуваючи у шлюбних відносинах з позивачем, він особисто, за власні, зароблені та набуті виключно ним, в тому числі і від реалізації особистого майна, кошти, мав чіткий розрахований план з придбання собі нерухомого майна. Кошти, з яких було придбано спірне майно, були отримані від реалізації особистого, успадкованого, майна та зароблені виключно його особистою працею, ні батьків, ні інших близьких людей, які б допомогли йому реалізувати задумане не було і наразі немає. Так, його батько помер ще у 2007 році, а мати у 2011. Після себе батьки залишили відповідачу квартиру [ADDRESS] , загальною площею 52,6кв.м, яку він продав за 399 650,00 грн., що було еквівалентно 50 000 доларів США за курсом НБУ на момент укладення договору купівлі-продажу. Крім то, він 17.10.2012 відкрив у банку депозитний рахунок № [NUMBER] у валюті долар СІІІА на суму 49 000,00 доларів США та 22.10.2012 відкрив ще один депозитний рахунок № [NUMBER] у валюті долар США на суму 9 000,00 доларів США. 12.06.2013 ним згідно з договором купівлі-продажу № 2525 була придбана квартира [ADDRESS] , в якій проживає по даний час, а позивачка проживала на час перебування сторін у шлюбі. Тобто, після продажу та придбання квартир у нього залишилося закумульованими близько 32 673,00 доларів СІІІА, і це без врахування коштів, які, між іншим, були зароблені особисто ним. З усього вищевикладеного вбачається, що він при укладанні договору купівлі-продажу прав на нерухоме майно № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13.07.2016 був забезпечений власним житлом, розглядав придбання спірної квартири як вкладення в нерухомість та мав матеріальну можливість майже в повному обсязі сплатити вартість спірного нерухомого майна. Єдиною причиною того, що кошти за спірну квартиру не були внесені відразу у повному обсязі, стало те, що із засобів масової інформації та з Єдиного державного реєстру судових рішень було відомо про наявність судової тяганини відносно земельної ділянки, на якій даний будинок мав будуватися. Саме у зв`язку з цим, побоюючись того, що вказаний будинок буде зводитися у довші терміни, аніж це було заплановано початково, ним було прийнято рішення про виплату іншої частини вартості квартири поступово, частинами. Під час того, коли [PERSON] виплачував залишок вартості квартири, у нього почалися відносини з позивачем, та в подальшому вони уклали шлюб, і тільки після укладення даного шлюбу, сторони почали проживати разом, що уже неодноразово вказувалося ним. Сумісне проживання після шлюбу було виключно принциповою позицією позивачки, і тепер він починає розуміти, чому: щоб він швидше вступив з нею в офіційний шлюб і вона мала можливість офіційно претендувати на його майно, набуте ним за особисті кошти. Тут, до речі, слід підкреслити, що приблизно через півроку після того, як спірна квартира була оплачена ним, позивач покинула його, з`їхала з його квартири і невдовзі подала па розлучення, що теж вказує на її корисливі плани. Позивач безцеремонно та цинічно заявляє суду про те, що спірна квартира купувалася за спільні кошти, зароблені непосильною працею сторін, хоча у неї ніколи не було заробітків, достатніх для купівлі спірної квартири, за час шлюбу вона взагалі не турбувалась про отримання доходу. Позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що сторони проживали разом до укладення шлюбу, і не може надати, оскільки, не можливо довести обставини, які не існували. Позивач навіть в своїй позовній заяві ототожнює її роботу в «[INFO]» зі спільним проживанням з ним. Таким чином, позивачкою не доводиться факт спільного проживання сторін до укладення шлюбу, так нею і не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що вона мала хоча б якийсь дохід у дошлюбний період та що такий дохід потрібен був відповідачу для сплати внесків за договором купівлі-продажу прав на нерухоме майно від 13.07.2016 № Г.П.-б.2-п.1-50 і що цей дохід був достатнім для здійснення таких проплат. Майже до моменту укладення шлюбу позивач працювала та проживала у іншому місті, а саме: з 28.08.2013 по 31.08.2015 займала посаду викладача «Рисунка» у Гадяцькому фаховому коледжі культури і мистецтв ім. Г.П. Котляревського Полтавської обласної державної адміністрації. Тим самим, позивачка не могла на даній роботі акумулювати значні заощадження задля придбання нерухомості в м. Ірпінь. Позивач неодноразово зазначала у позовній заяві, що у 2015 році, тобто під час спільного проживання сторін, спільними зусиллями було відкрито художню школу академічного малюнку і живопису в м. Ірпені і що саме наявність спільного бізнесу надала сторонам можливість заробити спільні кошти на покупку першого об`єкту нерухомості. Однак , сторони ніколи не вели спільної підприємницької діяльності до реєстрації ними шлюбу, ніколи не укладали про це договору, позивач на той час не здійснювала підприємницької діяльності, а тому такий договір був не можливим, а також ,що позивач ніколи не була найманим працівником у відповідача. Більше того, він ще 25.08.2015 був зареєстрований як ФОП, тобто ще тоді, коли [PERSON] взагалі проживала і працювала в м. Гадяч Полтавської області і сторони між собою знайомі не були, з чого додатково вбачається, що всі доходи, отримані від «[INFO]» є виключно його доходами. Крім того, очевидним є той факт, що відкриття художньої школи, саме по собі несе великі затрати на оренду приміщення, його облаштування, підбір фахівців, рекламу та запуск, що також здійснювалося за його кошти, а сама школа почала давати перший дохід з урахуванням вкладених в неї коштів, задовго після укладення самого шлюбу з позивачем. Варто зазначити, що за час шлюбу позивач зареєструвалась як фізична особа-підприємець і обманним шляхом переконала його передати їй його художню школу разом з обладнанням та поліпшеннями, зробленими та набутими за рахунок саме його особистих коштів. Крім того, варто звернути увагу суду на те, що позивач за час шлюбу сторін взагалі не дбала як про матеріальне становище, так і про побут сім`ї, оскільки за її переконаннями всі зароблені нею кошти, які і так є не суттєвими, є виключно її особистими, а сім`ю мав забезпечувати лише він, що він, власне, добровільно і робив, проте це не заперечує того факту, що сама позивачка сімейний бюджет не поповнювала, так як коштів, зароблених нею він не бачив. Приписами ч. 2 ст. 70 СК України встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. З огляду на все вищевикладене вбачається, що він за рахунок особисто зароблених коштів та коштів, отриманих від продажу батьківського майна, придбав собі квартиру, відкрив власний бізнес «[INFO]» та хотів вкласти частину інших закумульованих коштів в придбання ще однієї квартири, а саме: спірної квартири [ADDRESS] . Ці плани він почав реалізовувати ще у час, коли сторони не були у сімейних відносинах, проте у зв`язку з існування судових спорів за земельну ділянку, на якій розміщений будинок, де знаходиться спірна квартира та нежитлове приміщення, він прийняв рішення здійснювати проплати за квартиру та нежитлове приміщення частинами. Саме під час сплати основної частини вартості спірної квартири він уклав шлюб з позивачем та навіть не міг уявити, що єдине, що приваблювало позивача у ньому, це було його майно та матеріальна забезпеченість, а не сімейне життя з ним, народження спільних дітей. Вочевидь, позивачка заздалегідь мала намір заволодіти його майном, не підтвердила жодними належними та допустимими доказами своїх доводів, жодним чином не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, а також цинічно та відверто вводить суд в оману, з огляду на що він вважає за необхідне просити суд відступити від засади рівності часток подружжя під час поділу їх майна, виділивши позивачу у власність з урахуванням її вкладу у сім`ю та сімейний бюджет лише по 5% у спірних об`єктах, а також звернути увагу суду ще раз, що майнові права на спірні квартиру та нежитлове приміщення лише частково були оплачені за час їх шлюбу, що більша їх частина була придбана ним за особисті кошти, тобто є його особистим майном. Позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ - задовольнити лише частково, а саме: виділити у власність [PERSON] майнові права на 1/20 частини квартири [ADDRESS] , вартістю 76 747,75 грн. (загальна вартість квартири 1 534 955,00 грн.); виділити у власність [PERSON] майнові права на 1/20 частини нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, який розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 4 000,00 грн. (загальна вартість нежитлового приміщення 80 000,00 грн.), решта позовних вимог залишити без задоволення та стягнути з позивача на його користь судові витрати, в тому числі й витрати на правову (правничу) допомогу, понесені останнім в ході розгляду даної справи. Згідно заперечень на заяву про зміну позиції щодо позову поданих позивачем, позивач зазначає, що даний процесуальний документ не передбачений процесуальним законом. Викладена інформація в заяві не відповідає дійсності. Зокрема, процес організації оплати за квартиру частинами було визначено самим договором від 13.07.2016 року. [PERSON] не знав, і не міг знати про наявні проблеми з земельною ділянкою, на якій розміщений будинок зі спірною квартирою станом на 13 липня 2016 року, оскільки, провадження по справі щодо земельної ділянки було відкрито лише 23.12.2016 року. Відповідач у своїй заяві доходить висновку, що він самостійно купив спірні об`єкти нерухомості, використовуючи виключно власні кошти, а крім того, оскільки вона взагалі не поповнювала сімейний бюджет та не дбала про матеріальне становище та побут сім`ї, суду варто відступити від засади рівності часток подружжя при поділі спірного майна. Однак не надає, жодних доказів, які б підтверджували дані обставини. Закон захищає права подружжя на частку в спільному сумісному майні навіть коли один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вона є відомою художницею в місті Ірпінь, а відповідач навіть немає профільної художньої освіти, і він ніяк не міг ні викладати у школі «[INFO]», ні брати участь у виставках, організованих цією школою. Вони спільно організували цю школу, і дійсно була оформлена підприємницька діяльність на відповідача, бо вона безпосередньо працював з дітьми, викладаючи їм живопис. А відповідач виконував адміністративну роль, в тому числі, і шляхом сплати податків від спільного бізнесу подружжя. Звертає увагу суду, що вона [PERSON] відома художниця та діяч міста Ірпінь, керівник художньої школи академічного рисунку і живопису «[INFO]», спростовує твердження, про те, що ніколи не мала власних заробітків, вступила у шлюб з відповідачем виключно з умислом матеріального збагачення, реалізації себе за його рахунок, і відтак не має права претендувати на половину спільного майна подружжя, а навпаки підтверджує, що вона є самодостатньою жінкою, яка самостійно заробляла кошти на купівлю спірних об`єктів нерухомості, і яка була ведена в оману недобросовісним чоловіком, в тому числі, і у веденні спільного бізнесу, і у купівлі спільного майна. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник просили задовольнити позовні вимоги частково, враховуючи заяву про зміну позиції щодо позову, з підстав викладених у ній. В судовому засіданні [PERSON] пояснив щодо відмовився від нежитлового приміщення шляхом розірвання угоди. Дослідивши докази по справі та заслухавши пояснення учасників процесу та покази свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2017 року, що вбачається з свідоцтва про шлюб (повторне) серія [NUMBER] . Згідно паспортних даних (паспорт серія [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , 20.10.2017 року знята з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ; зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осі-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] 25.08.2015 зареєстрований як ФОП за напрямками діяльності: код КВЕД 85.52 Освіта у сфері культури (основний), код КВЕД 85.60 Допоміжна діяльність у сфері освіти, код КВЕД 90.03 Індивідуальна мистецька діяльність, код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет та код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. Згідно договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 укладеного 13 липня 2016 року між [PERSON] (продавець), який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] , які мали право здійснювати забудову земельних ділянок, розташованих за адресами: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0054), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0051), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0053), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0052) та [PERSON] (покупець) останній мав купити майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: проектний № 50, кількість кімнат 3, загальна площа 114,00кв.м., поверх-8, під`їзд 1 в об`єкті капітального будівництва, який розташований за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] у порядку та умовах передбачених цим договором. П.4.1. договору на дату підписання цього договору вартість майнових прав на об`єкт нерухомості за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, при зазначеній проектній площі, складає 1495000,00грн, виходячи із вартості майнових прав за один квадратний метр загальної площі - 13 114,04грн. П.4.2. договору в підтвердження наміру придбати майнові права на об`єкт нерухомості, покупець сплачує продавцю гарантій ний внесок у сумі 503 440,00грн, що становить вартості майнових прав на 44,00кв.м. проектної площі об`єкта нерухомості. Згідно п. 4.3. договору другу частину, а саме: 46 560,00грн. до 30.07.2016 року. Решта вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, за офіційним курсом НБУ гривні до долара США вдень підписання даного договору становить: 945 000,00грн за 70,00кв.м. проектної площі об`єкта нерухомості . Покупець зобов`язаний сплачувати продавцю частину решти вартості майнових прав щомісячно, протягом 18 місяців, починаючи з серпня 2016 року, суму по 52 500,00грн, але не менше 18000,00грн. Вказаний договір містить відмітку щодо сімейного стану [PERSON] , як не одружений. Згідно додаткової угоди № 1-2019 до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року укладеної 26 квітня 2019 року між [PERSON] (продавець), якай діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] , які мали право здійснювати забудову земельних ділянок, розташованих за адресами: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0054), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0051), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0053), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0052) та [PERSON] , [PERSON] (покупець) вбачається, що у зв`язку з проведенням технічної інвентаризації та отримання технічного паспорта БТІ на об`єкт капітального будівництва, складовою частиною якого є об`єкт нерухомості (квартира) [ADDRESS] . П.4.1. додаткової угоди на день підписання даної додаткової угоди вартість майнових прав на об`єкт нерухомості (квартиру) загальною площею 115кв.м. становить: 1534955,00грн. П.4.2. додаткової угоди покупець сплатив до підписання даної додаткової угоди продавцю 100% від вартості майнових прав на об`єкт нерухомості (квартиру) при загальній площі - 115кв.м.,у розмірі: 1534955,00грн. Зазначена додаткова угода містить підписи [PERSON] та [PERSON] , як покупців. Згідно договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 укладеного 09 березня 2019 року між [PERSON] (продавець), який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] та [PERSON] , які мали право здійснювати забудову земельних ділянок, розташованих за адресами: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0054), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0051), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0053), [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки: 3210945900:01:096:0052) та [PERSON] (покупець) останній купує майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: фактичний № [NUMBER] , загальна площа10,00кв.м., поверх - цоколь, під`їзд 1 в об`єкті капітального будівництва, який розташований за будівельною (проектною) адресою: [ADDRESS] у порядку та умовах передбачених цим договором. П.4.1. договору на дату підписання цього договору вартість майнових прав на об`єкт нерухомості за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, при зазначеній площі, складає 80000,00грн, виходячи з середньої вартості майнових прав за один квадратний метр загальної площі - 8000,00грн. П.4.2. договору в підтвердження наміру придбати майнові права на об`єкт нерухомості, покупець сплачує продавцю гарантій ний внесок у сумі 33 040,00грн, що становить вартості майнових прав на 4,13кв.м. Згідно п. 4.3. договору решта вартості майнових прав на об`єкт нерухомості, за офіційним курсом НБУ гривні до долара США в день підписання даного договору становить: 46 960,00грн. за 5,87кв.м. Покупець зобов`язаний сплатити продавцю частину решти вартості майнових прав щомісячно, протягом 6 місяців, починаючи з квітня 2019 року, суму не менше 7 826,67грн. Вказаний договір не містить відмітку щодо сімейного стану [PERSON] ; згода другого подружжя, якщо покупець одружений теж не заповнена. [PERSON] на виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року в рахунок оплати майнових прав на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , об`єкт нерухомості (квартира) № 50 здійснював щомісячно платежі у сумі 18000,00грн., даний факт підтверджено актами прийняття-передачі грошових коштів від 24.08.2016р., від 23.09.2016р., від 22.10.2016р., від 24.11.2016р., від 17.12.2016р., від 18.01.2017р., від 18.02.2017р., від 23.03.2017р., від 21.04.2017р., від 23.05.2017р., від 23.06.2017р., від 22.07.2017р.,- таким чином до моменту укладення шлюбу [PERSON] було сплачено суму 216000,00грн. Крім того, згідно актів прийняття-передачі грошових коштів від 23.08.2017р., від 23.09.2017р., від 21.10.2017р., від 23.11.2017р., від 23.12.2017р., вбачається, що [PERSON] в рахунок оплати майнових прав на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , об`єкт нерухомості (квартира) № 50 було здійснено щомісячні платежі у сумі по 18000,00грн.; також було здійснено оплати в сумі 600 000,00грн. ( згідно акту приймання передачі грошових коштів від 24.02.2018 року), в сумі 81 435,00грн. (згідно акту приймання передачі грошових коштів від 24.04.2019 року), в сумі 5 000,00грн. (згідно акту приймання передачі грошових коштів від 24.04.2019 року),- таким чином з моменту укладення шлюбу [PERSON] було сплачено сумарну суму - 776 435,00грн. Згідно листа замовників будівництва ЖК «На Прорізній» Рубана О.П. та [PERSON] від 10.03.2020 року вартість неоплачених майнових прав по договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2.-п.1-50 від 13 липня 2016 року становить суму коштів у розмірі 13 500,00грн. за 1кв.м. площі об`єкта нерухомості. [PERSON] на виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 від 09 березня 2019 року в рахунок оплати майнових прав на об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об`єкт нерухомості № 1055 було сплачено гарантійний внесок за 4,13кв.м. проектної площі у сумі 33 040,00грн., що підтверджено актами прийняття-передачі грошових коштів від 09.03.2019 року, в подальшому ще було сплачено 8565,00грн. та 8000,00грн., що вбачається з актів прийняття-передачі грошових коштів від 24 квітня 2019 року та 18 травня 2019 року. Таким чином, за придбання нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м. в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 80000,00грн. [PERSON] передав продавцю всього 49 605,00грн. Згідно сертифікату серія ІУ №163192391965 від 27 серпня 2019 року та наказу Відділу містобудування та архітектури Гостомельської селищної ради Київської області від 05.08.2019 № 05-08/4 об`єкту будівництва «Будівництво житлового комплексу «На Прорізній» з вбудовано-прибудованими приміщеннями та будівлею ДДЗ на [ADDRESS] , що збудований на земельних ділянках з кадастровим номером 3210945900:01:096:0053 ( [ADDRESS] ), з кадастровим номером 3210945900:01:096:0052 ( [ADDRESS] ), з кадастровим номером 3210945900:01:096:0051 ( [ADDRESS] ) присвоєно адресу: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу ще з червня 2015 року по 05.08.2017 року, а томуправа покупця на майнові права щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та права покупця на майнові права щодо об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення № 1055 в цоколі під`їзду № 1 в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-1055 від 09 березня 2019 року є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказує, що спірні об`єкти нерухомості були придбані за спільні кошти, які були отримані від спільного бізнесу з відповідачем, а саме: заснування та розвитку художньої школи академічного рисунку і живопису - « [INFO] ». Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини 2, 4 статті 3 СК України). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19). За правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з частиною 4 статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року в справі № 204/6931/20 зроблено висновок про те, що хоча проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не породжує виникнення в них прав та обов`язків подружжя, однак якщо такі жінка та чоловік не перебувають в будь-якому іншому шлюбі в період такого спільного проживання, то на майно, набуте ними за час спільного проживання однією сім`єю, поширюється режим спільної сумісної власності, який регулюється тими же нормами, що і режим спільної сумісної власності майна подружжя. Тобто майно, набуте жінкою та чоловіком під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, може бути визначено та поділено між ними за тими ж правилами та на тих же підставах, що й спільне сумісне майно подружжя, зокрема із застосуванням презумпції спільності майна подружжя. Однак для можливості такого поділу попередньо підлягає встановленню судом внаслідок доведення належним чином позивачем саме факт проживання чоловіка та жінки (сторін по справі) однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою в певний період часу, протягом якого і було придбане спірне майно, поділ якого просить здійснити в судовому порядку позивач. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Судом за матеріалами справи встановлено, що позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2017 року по 05.02.2020 року Судом також встановлено, що позов про розірвання шлюбу був поданий саме [PERSON] 17 вересня 2019 року і свої позовні вимоги остання обґрунтувала тим, що спільне сімейне життя з відповідачем [PERSON] погіршилося, постійні суперечки та непорозуміння привели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, з червня 2019 року вона з [PERSON] не підтримувала сімейно-шлюбних відносин, що вбачається зрішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2020 року Натомість позивачка [PERSON] на підтвердження своїх доводів щодо проживання з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2015 року зазначає, що даний факт буде підтверджено, показами свідків, крім того, вона вела спільний бізнес з відповідачем, а саме: заснування та розвитку художньої школи академічного рисунку і живопису - « [INFO] », саме за кошти отримані від спільного бізнесу, вони спільно набули права покупця щодо майнових прав на нерухоме майно, шляхом укладання відповідних договорів щодо купівлі продажу нерухомого майна. Проте встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, спільна присутність їх на святах, періодичний спільний відпочинок, факт реєстрації за однією адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 129/2115/15-ц самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, поясненнями свідків, що просила допитати позивач, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджено факт, робочих відносин, що існували між [PERSON] та [PERSON] . Жоден з них не підтвердив факту спільного проживання, наявності спільного побуту, наявність між сторонами взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю в період з червня 2015 року. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що зі слів [PERSON] , яка була їх давньою подругою їм відомо, що [PERSON] зі своїм хлопцем [PERSON] відкрили в м. Ірпені художню школу, і вона як творча особистість там себе знайшла, викладає, навчає діток. Вони зустрічались з [PERSON] , він вів документацію по школі, оскільки [PERSON] в документах нічого не розуміла. [PERSON] хотіла придбати квартиру до свого заміжжя. До шлюбу інвестували кошти на квартиру. Свідок [PERSON] зазначила, що зі слів подруги їй відомо, що в 2016 році разом були у Львові на день народження. Спочатку вони зустрічались, [PERSON] жила біля мосту Патона , а потім переїхала в Ірпінь до шлюбу в 2016 році в квартиру [PERSON] . В гостях у сторін, була декілька разів до шлюбу, між ними спільний побут був, [PERSON] готувала, прала, прибирала в квартирі. На запитання представника відповідача свідок [PERSON] зазначила,що в двохкімнатній квартирі на 3 поверсі вона була 1 чи 2 рази в травні-червні 2017 року по запрошенню самої [PERSON] . Яка була обстановка в квартирі відповісти не змогла, зазначила лише, що було ліжко, на кухні був електрочайник, гриль. Свідок [PERSON] вказала,що бачила, що сторони по справі ведуть спільне господарство, в їх квартирі була два рази, коли [PERSON] не було вдома. Свідки [PERSON] та [PERSON] в своїх поясненнях повідомили, що про особисте життя [PERSON] їм нічого невідомо, оскільки, їх діти навчались в арт школі, тому вони знають сторін. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] , зазначили, що [PERSON] в червні 2013 року купив квартиру по [ADDRESS] ., та проживав там. Будинок маленький жильці одне про одного знають. З кінця літа [PERSON] з`явилась в квартирі [PERSON] , як він повідомив це була його дружина. До літа 2017 року не бачили [PERSON] . [PERSON] в своїй квартирі постійно проживав сам. Суд вважає, що показання свідків щодо проживання сторін у цій справі однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з червня 2015 року по 05 серпня 2017 року носять узагальнений характер стосуються здебільшого констатації факту знайомства сторін, ведення спільного бізнесу та не підтверджують наявність усталених відносин, які притаманні подружжю. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт їх з відповідачем спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, позивачка суду не надала. Крім того, згідно відповіді від 18.09.2020 року № 01-23/209 директора коледжу, наказу від 27.08.2013 № 18/а «Про прийняття на роботу [PERSON] », наказу від 31.08.2015 року № 26 «Про звільнення [PERSON] » вбачається, що [PERSON] працювала у Гадяцькому училищі культури ім. І.П. Котляревського Полтавської обласної державної адміністрації в період з 28.08.2013 року по 31.08.2015 року на посаді викладача «Рисунка». Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що твердження позивача про спільне проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2015 року по [INFO] , не знайшло свого підтвердження під час слухання справи. Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 28 серпня 2019 року № 588/350/15-ц. Однак, ні зі змісту позовної заяви, а ні з долучених позивачем доказів, ні з пояснень свідків, не підтверджено належними та допустимими доказами факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з червня 2015 року по 05.08.2017 року, а тому позовні вимоги щодо встановлення факту спільного проживання з [PERSON] з червня 2015 року по 05.08.2017 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не підлягають до задоволення. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Натомість позивачка [PERSON] додає до позовної заяви роздруківки статтей щодо її професійної художньої діяльності в місті Ірпені, однак не надає жодних доказів, щоб підтверджували факт спільної праці з [PERSON] чи факт ведення спільного бізнесу з ним в художній школі академічного рисунку і живопису «[INFO]». Не надано позивачем і доказів того, що спільні сумісні кошти зароблені з [PERSON] були джерелом набуття спірного майна. Позивач не надала суду доказів щодо розміру своїх доходів. Натомість відповідачем надано пояснення, що його майновий стан був задовільний, він мав матеріальну можливість сплачувати вартість спірного майна, даний факт підтверджено, договором купівлі-продажу за № 3745 від 17.10.2012 року, згідно якого вбачається, що ним було продано квартиру, що залишилась йому в спадок від батьків, [ADDRESS] , загальною площею 52,6кв.м, яку відповідач продав за 399 650,00 грн., що було еквівалентно 50 000 доларів США за курсом НБУ на момент укладення вказаного договору. Крім того, з 25.08.2015 був зареєстровано ФОП, та отримував дохід від своєї діяльності, що вбачається з податкових декларацій платника єдиного податку - ФОП за 2015 - 2019 роки. Оскільки, позивач не довела суду сам факт спільного проживання з [PERSON] з червня 2015 року, вкладення особистих коштів у придбання спірного майна, тому позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] права покупця на майнові права щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та визнання за [PERSON] права покупця на 1/2 (одну другу) частину майнових прав щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року підлягають частковому задоволенню. Суд не бере до уваги твердження відповідача, що [PERSON] не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї під час перебування з ним у шлюбі, що є підставою до відступлення від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення,оскільки жодних письмових підтверджень даного факту відповідачем не надано. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тобто, кожен з подружжя має право на поділ спільного сумісного майна і при поділі йому належить 1/2 частина від всього набутого майна. З розрахунку відповідача сторонами було спільно сплачено під час перебування в шлюбі (1 534 955,00 грн. - 766 000,00 грн. - 13 500,00 грн.) = 755 455,00 грн., що становить 49,2 % вартості спірної квартири. Що стосується позовних вимог стосовно нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10кв.м. в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , то відповідач розірвав договір щодо придбання даного приміщення, а тому в цій частині відсутній предмет спору, з чим погодився і представник позивача. Тобто, за час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність майнові права на загальну суму ( 805 060,00 грн. - 49 605,00грн., що внесені [PERSON] за придбання нежитлового приміщення № 1055 загальною площею 10,00кв.м. в цоколі під`їзду № 1 об`єкту капітального будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 80000,00грн., оскільки, в цій частині відсутній предмет спору та суд не розглядає жодних вимог) 755 455,00грн. А отже, кожен з подружжя [PERSON] та [PERSON] при поділі спільного сумісного майна має право на майно, що відповідає вартості на суму 377 727,50грн. Позивачем не надано іншого розрахунку оплати спірного майна під час перебування в шлюбі з відповідачем та не надано доказів заперечення щодо поданого відповідачем розрахунку. Таким чином суд приходить до висновку, що на вказану суму при поділі позивачу з урахуванням принципу справедливості повинно бути виділено у власність майнові права на: 123/500 частини майнових прав щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , набуті відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року та додаткової угоди № 1-2019 від 26.04.2019 року до договору купівлі-продажу майнових прав № Г.П.-б.2-п.1-50 від 13 липня 2016 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 3, 21, 36, 57, 60, 74 СК України, ст. 15, 16, 317, 319, 321, 328, 368, 372 ЦК України,

Outcome: partial