Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2004 рік. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом, виданим Деснянським районним судом м. Києва, було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. До досягнення повноліття відповідач жодного разу не перераховував аліменти, на підставі чого було відкрито виконавче провадження за судовим наказом №754/14586/18. [PERSON] [INFO] виповниться 18 років, проте він навчається з 19.09.2022 по 30.06.2026 у Вищому Державному закладі Національний авіаційний університет. Просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіхдоходів відповідача, щомісячно, але не меньше 50 відсотків від прожиткового мінімума на дитину відповідного віку до досягнення дитиною 23 років за умови що він продовжує навчання. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 27.10.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Однак від відповідача [PERSON] до суду повернувся конверт з відміткою "адресат відсутній". Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 25.01.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін з метою уникнення порушення права відповідача на справедливий суд. В судовому засіданні 28.02.2023, із зазначення в протоколі судового засідання, судом ухвалено про залучення в якості третьої особи [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання призначене на 04.04.2023 не зявилась. Подала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 04.04.2023 не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме відправленням судової повістки за адресою зазначеної в позовній заяві, яка є адресою реєстрації, та яка підтверджується Інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи ( [ADDRESS] ) та за адресою, зазначеною в позовній заяві, як місце проживання відповідача ( [ADDRESS] ). Також відповідач [PERSON] повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик в суд на сайті «Судова влада України» та відправленням SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик про виклик до суду одержувачу [PERSON] на номер телефону [NUMBER] », яка була доставлена 01.03.2023 - 13:21:46. Третя особа: [PERSON] в судове засідання призначене на 04.04.2023 не з`явився. Подав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності. Позов просив задовольнити по тим підставам, що він не працює, так як є студентом університету, та повністю перебуває на утриманні матері. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 02.12.2004 шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного, повнолітнього, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . Відповідно до Договору № 22-1/ОФ-8 від 07.09.2022 про навчання у Національну авіаційному університеті - [PERSON] навчається на денній формі навчання. Загальна вартість освітньої послуги, за весь строк навчання, складає 104000грн. Згідно із довідки № 10.01/456 від 20.09.2022 виданої [PERSON] , підтверджується, що він є студентом Національного авіаційного університету. Термін навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» становить з 19.09.2022 по 30.06.2026. Судом установлено, що [PERSON] не правцює,доходів не має, проживає разом з матір`ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] , згідно довідки про доходи від 29.03.2023 № ЮФ000117, працює в ТОВ «Юрія-фарм», загальна сума отриманого доходу за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року становить 240048,51грн. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Враховуючи вимоги вказаних норм права, та те, що [PERSON] є студентом Національного авіаційного університету, проживає разом з матір`ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні, суд дійшов висновку що [PERSON] потребує матеріальної допомоги Тому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини у всіх видів його заробітку (доходу) щомісячнодо закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, починаючи з 25.10.2022. Також, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 992,40грн. Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved