Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транпортної пригоди. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 25.05.2021 о 22 год. 28 хв. за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 8, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом Mersedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] та поїхав з місця події. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - [PERSON] 25.05.2021 о 22 год. 36 хв. з адресою: м. Київ, вул. Вільямса, 36. [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом Mersedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] та поїхав з місця події. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - [PERSON] 25.05.2021 о 22 год. 38 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 58, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом Mersedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] та поїхав з місця події. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - [PERSON] . Внаслідок зазначених трьох зіткнень автомобіль позивача отримав численні механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, позивач зазначає, що після дорожньо-транспортних пригод вже шість місяців його автомобіль знаходиться у непридатному стані для використання. Позивач та його сім?я позбавлені можливості вільного пересування для задоволення життєвих потреб, що з урахуванням обмежених можливостей [PERSON] внаслідок інвалідності призвело до моральних і фізичних страждань. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 163809,60 грн., суму морального збитку у розмірі 90000,00 грн., судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надійшло. Враховуючи, що відповідач не подав відзиву, неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.05.2021 о 22 год. 28 хв. за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 8, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] та поїхав з місця події, не залишившись на місці. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 (справа № 752/14742/21) у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - [PERSON] та провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП постановлено закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 25.05.2021 о 22 год. 36 хв. з адресою: м. Київ, вул. Вільямса, 36, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] та поїхав з місця події, не залишившись на місці. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 (справа № 752/14741/21) у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - [PERSON] та провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП постановлено закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 25.05.2021 о 22 год. 38 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 58, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] та поїхав з місця події, не залишившись на місці. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 (справа № 752/14743/21) у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - [PERSON] . Внаслідок зазначених трьох зіткнень автомобіль позивача отримав численні механічні пошкодження з матеріальними збитками та провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП постановлено закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначені постанови Голосіївського районного суду набрали законної сили. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження транспортний засіб - автомобіль марки «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , належний позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу - автомобіля марки «Ford», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3-01-б/19796 від 03.06.2021 транспортний засіб «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не є забезпеченим. [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 19.06.2015. Згідно пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Оскільки необхідною ознакою забезпеченого транспортного засобу є наявність відомостей про нього у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 1.7 ст. 1 Закону), факт забезпеченості транспортного засобу може посвідчуватися виключно відомостями, внесеними до відповідного договору страхування. Таким чином, відсутність чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому внесена інформація про транспортний засіб, що приймав участь у дорожньо-транспортній пригоді, свідчить про незабезпеченість такого транспортного засобу. Відповідно до п. 13.1ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Водночас, хоча передбачені п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» категорії громадян звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керовані такими особами транспортні засоби без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів згідно п. 1.7 ст. 1 Закону. На підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надав висновки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] № 662/09-21 від 10.09.2021, складений ФОП [PERSON] (сертифікат оціночної діяльності № 38/21 від 22.01.2021, дійсний до 22.01.2024). У зазначеному висновку визначена вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , яка становить 160809,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно до статті 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі змісту п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, «У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.», тобто, особа яка проводить огляд пошкодженого транспортного засобу лише у разі потреби проводить виклик зацікавлених осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи практику Верховного Суду у справах № 221/6180/16, № 522/1597/15 можна дійти висновку, що жодна норма законодавства України не зобов`язує доводити вартість матеріального збитку від дорожньо-транспортної пригоди шляхом проведення дослідження виключно судовим експертом. Таким чином, відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 160809,60 грн., а тому в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, сплачена позивачем сума за оцінку матеріального збитку «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] підтверджується договором на проведення експертної оцінки № 498/07-21 від 23.07.2021, укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON] , в якому п. 2.1. визначена вартість робіт, зазначених у п. 1.1 договору і становить 3000,00 грн. Крім того, на рахунок ФОП [PERSON] за оцінку матеріального збитку «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , позивачем сплачено 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 23-07-21 від 23.07.2021 та 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 14-09-21 від 14.09.2021. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 90000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України, встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.12,81 ЦПК України. Як зазначає позивач, після дорожньо-транспортних пригод вже шість місяців його автомобіль знаходиться у непридатному стані для використання. [PERSON] та його сім?я позбавлені можливості вільного пересування для задоволення життєвих потреб, що з урахуванням обмежених можливостей [PERSON] внаслідок інвалідності призвело до моральних і фізичних страждань, загострення хронічних хвороб та стаціонарного лікування з 14.07.2021 по 26.07.2021, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АЛГ № 590414. Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання з вини водія [PERSON] , моральних переживаннях позивача, загостренні хронічних хвороб та стаціонарного лікування, які знаходяться безпосередньо у причинно-наслідковому зв`язку, в результаті дорожньо-транспортних пригод, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача, суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 30000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на проведення експертної оцінки № 498/07-21 від 23.07.2021, п. 2.1. якого визначено вартість робіт, зазначених у п. 1.1. Договору та становить 3000,00 грн. Позивачем сплачено за проведення оцінки матеріального збитку «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] на користь ФОП [PERSON] суму у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 23-07-21 від 23.07.2021 та суму у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 14-09-21 від 14.09.2021. Таким чином, сума сплачена позивачем за оцінку матеріального збитку «Mersedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] всього у розмірі 3000,00 грн., підлягає стягненню з відповідача. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, який слід стягнути з відповідача на користь держави. З урахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1738,08 грн. (193809,60 грн. / 253809,60 грн. х 2538,09 грн. = 1938,08 грн.).

Outcome: partial