Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк УКРГАЗБАНК звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця та просить суд ухвалити рішення, яким звернути стягнення на нерухоме майно: житлову квартиру [ADDRESS] , та будинок з надвірними спорудами, загальною площею 126,7 кв.м., житловою площею 69,4 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що успадковане (одержане в натурі) відповідачами [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями першої черги за законом, в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 169/07 від 20.12.2007 р. та № 09/08 ЕК від 25.02.2008 р. у розмірі 73 457 (сімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят сім) доларів США 04 центи та 11 678 (одинадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 21 коп., по яких померла [INFO] спадкодавець [PERSON] , як позичальник, а також як і майновий поручитель на підставі договору іпотеки № 169/07-01 від 20.12.2007р., зобов`язалась забезпечити всі вимоги АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитора та іпотекодержателя, які випливають з вказаних кредитних договорів; стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» понесені позивачем судові витрати за подання позовної заяви. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.10.2018 р. позивачу з довідки, наданої виконкомом Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за № 02- 10/777 від 04.10.2018 р. на адвокатський запит представника Банку, стало відомо про смерть [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Реєстрація смерті проведена виконавчим комітетом Олешницької сільської ради Виноградівського району актовим записом за №44 з видачею свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2017 р. Після смерті [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] залишилась спадщина у вигляді житлової квартири [ADDRESS] та будинку з надвірними спорудами, загальна площа 126,7 кв.м., житлова площа 69,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] .Померла мала невиконані кредитні зобов`язання перед АБ «УКРГАЗБАНК». Так 20.12.2007 р. між АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 169/07 (далі - Кредитний договір 1), згідно якого банк надав Позичальнику кредит в сумі 33 860,00 (тридцять три тисячі вісімсот шістдесят) доларів США на строк з 20 грудня 2007р. по 19 грудня 2022р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,9 % річних. В забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором 1 [PERSON] згідно договору іпотеки №169/07-01 від 20.12.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. по реєстру за №4434, було передано в іпотеку банку належну їй на праві власності житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . 30.10.2009 р. Виноградівським районним судом Закарпатської області у цивільній справі №2-852/2009 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про дострокове стягнення кредитної заборгованості ухвалено рішення, яким позов Банку задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №169/07 від 20.12.2007р. в сумі 285 338,51 грн., включаючи 9 127,58 грн. пені, в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки: - житлову квартиру за [ADDRESS] та стягнуто судові витрати. Також, 25.02.2008 р. між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09/08 ЕК (далі - Кредитний договір 2) згідно якого банк надав Позичальнику кредит в сумі 5000,00 (п`ять тисяч ) доларів США на строк з 25 лютого 2008 р. по 24 лютого 2009 р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22 % річних. 03.04.2009 р. Виноградівським районним судом Закарпатської області у цивільній справі №2-411/2009 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] ухвалено рішення, яким позов Банку задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість в сумі 26 567,77 грн., в тому числі й, 2 550,63 грн. пені, та стягнуто судові витрати. Додатковим рішенням у цій справі від 26.05.2009 р. вищевказаний кредитний договір розірвано. Після набуття цими рішеннями законної сили Банку було видано виконавчі листи, які були пред`явлені до примусового виконання. Згідно інформаційних довідок про хід виконавчого провадження від 02.03.2020 виконавчі листи повернуто стягувачеві 03.10.2016 року без виконання. Позивач вказує, що станом на 18.11.2017 р., тобто, по день смерті, заборгованість [PERSON] перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з основного боргу склала: - за Кредитним договором 1 - 70 385,92 доларів США; - за Кредитним договором 2 - 3 071,12 доларів США. 05.07.2019 року на адресу [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців першої черги за законом, Банком було направлено листи з проханням з`явитися в установу Банку для вирішення питання врегулювання заборгованості померлої [PERSON] за рахунок майна, що належало їй на момент смерті, та повідомити Банк у разі неприйняття ними спадщини, що дасть право ініціювати процедуру визнання спадщини відумерлою. [PERSON] та [PERSON] для вирішення питання врегулювання заборгованості померлої [PERSON] до Банку не з`явилися і не надали Банку інформації як щодо прийняття ними спадщини, так й щодо відмови від спадщини за померлою [PERSON] . Посилаючись на положення ч.1 ст.1282 ЦК України позивач вказує, що в нього виникло право на звернення до суду з позовом про тягнення боргу кредитором спадкодавця зі спадкоємців [PERSON] та [PERSON] за рахунок вартості успадкованого ними нерухомого майна (жилого будинку та квартири). 28.07.2020 представник відповідачів [PERSON] подав до суду відзив на позову заяву, відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що враховуючи наявність судових рішень про дострокове стягнення з спадкодавця заборгованості за кредитними договорами з 30.10.2009 року банк не має права нараховувати відсотки, пеню, комісії та штрафи позичальнику по кредитному договору № 169/07 (а з 03.04.2009 по кредитному договору №09/08 ЕК), оскільки шляхом направлення листів-вимоги та подання позову до суду про дострокове погашення заборгованості, банк самостійно змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Всупереч цьому, банк і надалі нараховував відсотки по кредитному договору, не дивлячись на наявність попередніх рішень судів. За таких обставин, розрахунки банку в частині наявності заборгованості [PERSON] 73457 доларів США та 11678 гривень боргу по пені не відповідає фактичним обставинам справи і є незаконними. [PERSON] за життя після винесення судових рішень сплачувала банку грошові кошти - 2893,34 доларів США або 23 015 гривень на виконання рішення суду від 30.10.2009 та 347,81 доларів, або 2678,14 гривень на виконання рішення суду від 03.04.2009, однак ці суми коштів були помилково зараховані банком як сплата тільки за відсотки, які банк не мав права нараховувати. Про факт смерті позичальника [PERSON] банк дізнався 24.10.2018, позовну заяву подав до суду по пошті 18.04.2020, чим пропустив шестимісячний строк звернення з вимогою до спадкоємців, внаслідок чого пропустив присічні (преклюзивні строки). В позові просить відмовити повністю ( Т. 1 а.с. 86-91) 31.07.2020 представник позивача [PERSON] надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує пропуск шестимісячного строку звернення з вимогою до спадкоємців. Контррозрахунки представника відповідачів вважає хибними та вказує, що якщо не брати до уваги донараховані банком проценти за користування кредитом за період з 21.07.2009 по 17.11.2017, загальна заборгованість за вказаними кредитними договорами складе суму 33 467,39 доларів США. Відзив на позовну заяву просить відхилити, а позовні вимоги банку задоволити в повному обсязі ( Т. 1 а.с. 104-107, 112-115). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 04.10.2022 позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд вимоги позову задоволити в повному обсязі. Після оголошення перерви в судовому засіданні представник позивача [PERSON] для продовження розгляду справи не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про подальший розгляд справи у відсутність представника позивача (Т.2 а.с.10). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 10.01.2023 позовні вимоги заперечив з мотивів, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Справу розглянуто у його відсутність за участю його представника [PERSON] . Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав такі безпідставними, у задоволенні позову просив відмовити в поному обсязі з мотивів, викладених у відзиві та письмових поясненнях відповідача. Після оголошення перерви в судовому засіданні 10.01.2023, представник відповідачів [PERSON] для продовження розгляду справи не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про подальший розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Реєстрація смерті проведена виконавчим комітетом Олешницької сільської ради Виноградівського району актовим записом за №44 з видачею свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2017 р. Померла мала невиконані кредитні зобов`язання перед позивачем ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». 20.12.2007 р. між АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 169/07 , згідно якого банк надав Позичальнику кредит в сумі 33 860,00 (тридцять три тисячі вісімсот шістдесят) доларів США на строк з 20 грудня 2007р. по 19 грудня 2022 р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,9 % річних. В забезпечення належного виконання зобов`язань за Кредитним договором 1 [PERSON] згідно договору іпотеки №169/07-01 від 20.12.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я. по реєстру за №4434, було передано в іпотеку банку належну їй на праві власності житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . 30.10.2009 р. Виноградівським районним судом Закарпатської області у цивільній справі №2-852/2009 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про дострокове стягнення кредитної заборгованості ухвалено рішення, яким позов Банку задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №169/07 від 20.12.2007р. в сумі 285 338,51 грн., включаючи 9 127,58 грн. пені, в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки: - житлову квартиру за [ADDRESS] та стягнуто судові витрати. Також, 25.02.2008 р. між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09/08 ЕК, згідно якого банк надав Позичальнику кредит в сумі 5000,00 (п`ять тисяч ) доларів США на строк з 25 лютого 2008 р. по 24 лютого 2009 р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22 % річних. 03.04.2009 р. Виноградівським районним судом Закарпатської області у цивільній справі №2-411/2009 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] ухвалено рішення, яким позов Банку задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість в сумі 26 567,77 грн., в тому числі й, 2 550,63 грн. пені, та стягнуто судові витрати. Додатковим рішенням у цій справі від 26.05.2009 р. вищевказаний кредитний договір розірвано. Банк вважає, що станом на 18.11.2017 р., тобто, по день смерті, заборгованість [PERSON] перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з основного боргу склала: - за Кредитним договором 1 - 70 385,92 доларів США; - за Кредитним договором 2 - 3 071,12 доларів США, і оскільки відповідачі є спадкоємцями [PERSON] , то повинні одноразово виплатити всю суму заборгованості після отримання листів вимог від банку. Разом з цим, наявність судового рішення, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, якии у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В той же час, у статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так як кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 та підтверджений постановою Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі № 305/1133/15-ц, провадження № 61-86св18 (ЄДРСРУ№ 71639615). Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 (ЄДРСРУ № 76596781), від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61- 3240св18 (ЄДРСРУ № 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін. У даному випадку оскільки заочним рішенням Виноградівського районного суду № 2-852/2009 від 30 жовтня 2009 року вирішено стягнуто з [PERSON] на користь банку суму заборгованості за кредитним договором № 169/07 в сумі 285338.51 грн, звернуто стягнення на іпотечне майно: квартиру по [ADDRESS] , рішенням Виноградівського районного суду від 03 квітня 2009 року по справі № 2-411/2009 вирішено стягнути із [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору № 09/08ЕК в розмірі 26567.77 грн, додатковим рішенням по цій же справі вирішено розірвати вказаний кредитний договір, то за таких обставин, з 30.10.2009 року банк не має права нараховувати відсотки, пеню, комісії та штрафи позичальнику по кредитному договору № 169/07 (а з 03.04.2009 по кредитному договору №09/08 ЕК), оскільки шляхом направлення листів-вимоги та подання позову до суду про дострокове погашення заборгованості, банк самостійно змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Всупереч цьому, банк і надалі нараховував відсотки по кредитному договору, не дивлячись на наявність попередніх рішень судів. За таких обставин, розрахунки банку в частині наявності заборгованості [PERSON] 73457 доларів США та 11678 гривень боргу по пені не відповідає фактичним обставинам справи і є незаконними. Згідно ч.2 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Банком до Виноградівської державної нотаріальної контори 10.01.2019 року було спрямовано кредиторську вимогу. Згідно листа Виноградівської державної нотаріальної контори від 23.01.2019 р. за №7/01-16 спадкова справа за померлою [PERSON] станом на 23.01.2019 року у нотаріальній конторі не заводилась. 03.05.2019 року на адвокатський запит представника Банку з Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області надійшла офіційна довідка за №02-10/197 від 23.04.2019, відповідно до якої на день смерті [PERSON] згідно господарської книги №9, особовий рахунок [NUMBER] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: син [PERSON] , 1990 року народження, та син [PERSON] , 1992 року народження. 05.07.2019 року на адресу [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців першої черги за законом, Банком було направлено листи з`явитися в установу Банку для вирішення питання врегулювання заборгованості померлої [PERSON] за рахунок майна, що належало їй на момент смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.І ст. 1220 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України) Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.І ст. 1221 ЦК України). Згідно частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України (в редакції після 04.11.2018), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємия, який прийняв спадщину, протягом шести місяиів з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові № 522/407/15-ц від 17.04.2018 року: оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття "строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців" не тотожне поняттю "позовна давність". Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України "Про іпотеку" регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців`не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. У даному випадку позичальник [PERSON] померла [INFO] . Банк зазначає, що довідався про факт її смерті [INFO] (відповідно до довідки виконкому Олешницької сільської ради № 02-10/777 від 04.10.2017). Разом з цим, даний факт спростовується адвокатським запитом представника банку від 03.10.2018 року, в якому банк запитував інформацію від Олешницької сільської ради та зазначив: «стосовно факту смерті гр-ки [PERSON] », тобто банк ще при написанні першого запиту достеменно знав про факт смерті позичальника, тобто станом на 03.10.2018 банк знав про факт смерті позичальника. Банк довідався про факт прийняття відповідачами спадщини [INFO] , про що свідчить довідка Олешницької сільської ради № 02-10/197. Листи банку, що направлялися на адресу відповідачів не є вимогою банку в розумінні ст. 1281 ЦК України, оскільки є інформаційним листом про необхідність «звернутися до офісу банку в м. Ужгороді», не містить відомості про кредитні зобов`язання та суму вимоги. Позовну заяву (із зазначенням суми боргу) банк подав до суду по пошті 18.04.2020 року. Отже, банк пропустив шестимісячний строк звернення з вимогою до спадкоємців, внаслідок чого пропустив присічні (преклюзивні строки), у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього суд зазначає, що в ході розгляду справи 15.03.2023 відповідач [PERSON] здійснив дві оплати: 26 695,08 грн. (еквівалент 730 доларів США) у рахунок погашення кредиту № 09/08/ЕК та 285 417,92 грн. (еквівалент 7805 доларів США) у рахунок погашення кредиту № 169/07 - на виконання вказаних вище рішень Виноградівського районного суду. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимоги слід відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed