Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

представник позивача [PERSON] - адвокат Кукурудз Роман Орестович звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 17.10.2003 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 року у справі № 334/19/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2021 року і до повноліття дитини. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.04.2021 року у справі № 334/1012/21, шлюб сторін було розірвано. У зв`язку з початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України 08.03.2022 року позивачка з дочкою виїхали з України, що підтверджується штампами в їхніх паспортах громадянина України для виїзду за кордон, і зараз перебувають в Італійській Республіці, в місті Боббіо провінції П`яченца, де їм було надано режим тимчасового захисту. У березні 2022 року дочка сторін [PERSON] поступила до державної загальноосвітньої школи - Комерційного технічного інституту Сан-Коломбано (м. Боббіо провінції П`яченца, регіон - Емілія-Романія, Італійська Республіка). [INFO] [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 року у справі №334/19/21 припинилось. Проте, [PERSON] продовжує навчатися у випускному класі загальноосвітньої школи - Комерційного технічного інституту Сан-Коломбано, до завершення 2022-2023 навчального року. На час подання цієї позовної заяви [PERSON] є ученицею 5 класу відділення «Адміністрування, фінанси та маркетинг», форма навчання - бюджетна, що підтверджується листом в.о. директора школи від 12.09.2022 року. Згідно з інформаційною довідкою від 30.06.2022 року, наданою директором школи, навчальний рік 2022/2023 у школі триватиме до 07.06.2023 року. Дочка сторін фактично перебуває на виховані та утриманні позивачки, проживає разом з нею, що підтверджується повідомленнями про надання місця проживання не громадянину Європейського Союзу (comunicazione di ospitalita' in favore di cittadino extracomunitario) від 19.04.2022 року. Поточна поштова адреса фактичного місця проживання позивачки з дочкою в [ADDRESS] ; тел.: [NUMBER] . Позивачка працює дистанційно в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОЗОН-М`ЮЗІК» на посаді менеджера по роботі з клієнтами, отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 10.01.2023 року, інших доходів не має. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні та вихованні дочки, після припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не бере, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів на її утримання між сторонами не досягнуто. За наявними у позивачки відомостями відповідач [PERSON] на цей час проходить службу у Збройних Силах України, є особою працездатного віку. Матеріальний стан відповідача та стан його здоров`я дозволяють йому виконувати обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки, яка навчається. Дочка сторін [PERSON] навчається в середньому загальноосвітньому закладі для здобуття загальної середньої освіти за державними освітніми стандартами Італійської Республіки, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, придбанням одягу та взуття. Дійсно, оскільки [PERSON] навчається у державному загальноосвітньому навчальному закладі Італійської Республіки, позивачка не несе витрат за освітні послуги, що надаються дочці, в т.ч. на придбання підручників. Водночас для повноцінного навчання дочка потребує шкільного приладдя, яке не є безкоштовним. На цей час позивачка не несе витрат на житло, яке надано їй з дочкою безкоштовно. Водночас витрати позивачки на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дочки є беззаперечними, оскільки для існування та навчання будь-яка людина має повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та мийні засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки дочка сторін у процесі здобуття загальної середньої освіти позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має і мати не може. Окремо слід врахувати значно більш високий рівень цін на товари в Італійській Республіці порівняно з цінами в Україні, а також поточний обмінний курс Євро до української гривні, оскільки єдине джерело доходів позивачки надходить з України в українській національній валюті. Просить стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 07.06.2023 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи, за наявності для цього передбачених законом підстав, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до статті 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтями 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що з 17.10.2003 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 року у справі № 334/19/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2021 року і до повноліття дитини. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.04.2021 року у справі № 334/1012/21, шлюб сторін було розірвано. У зв`язку з початком повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України 08.03.2022 року позивачка з дочкою виїхали з України, що підтверджується штампами в їхніх паспортах громадянина України для виїзду за кордон, і зараз перебувають в Італійській Республіці, в місті Боббіо провінції П`яченца, де їм було надано режим тимчасового захисту. У березні 2022 року дочка сторін [PERSON] поступила до державної загальноосвітньої школи - Комерційного технічного інституту Сан-Коломбано (м. Боббіо провінції П`яченца, регіон - Емілія-Романія, Італійська Республіка). [INFO] [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 року у справі №334/19/21 припинилось. Проте, [PERSON] продовжує навчатися у випускному класі загальноосвітньої школи - Комерційного технічного інституту Сан-Коломбано, до завершення 2022-2023 навчального року. На час подання цієї позовної заяви [PERSON] є ученицею 5 класу відділення «Адміністрування, фінанси та маркетинг», форма навчання - бюджетна, що підтверджується листом в.о. директора школи від 12.09.2022 року. Згідно з інформаційною довідкою від 30.06.2022 року, наданою директором школи, навчальний рік 2022/2023 у школі триватиме до 07.06.2023 року. Дочка сторін фактично перебуває на виховані та утриманні позивачки, проживає разом з нею, що підтверджується повідомленнями про надання місця проживання не громадянину Європейського Союзу (comunicazione di ospitalita' in favore di cittadino extracomunitario) від 19.04.2022 року. Поточна поштова адреса фактичного місця проживання позивачки з дочкою в [ADDRESS] ; тел.: [NUMBER] . Позивачка працює дистанційно в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОЗОН-М`ЮЗІК» на посаді менеджера по роботі з клієнтами, отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 10.01.2023 року, інших доходів не має. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні та вихованні дочки, після припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не бере, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів на її утримання між сторонами не досягнуто. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( стаття 200 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. Враховуючи вказане, при винесенні рішення, суд бере до уваги пояснення позивачки, не спростовані відповідачем, що останній має матеріальну можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Згідно із частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Дочка сторін [PERSON] навчається в середньому загальноосвітньому закладі для здобуття загальної середньої освіти за державними освітніми стандартами Італійської Республіки, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, придбанням одягу та взуття. Дійсно, оскільки [PERSON] навчається у державному загальноосвітньому навчальному закладі Італійської Республіки,позивачка не несе витрат за освітні послуги, що надаються дочці, в т.ч. на придбання підручників. Водночас для повноцінного навчання дочка потребує шкільного приладдя, яке не є безкоштовним. На цей час позивачка не несе витрат на житло, яке надано їй з дочкою безкоштовно. Водночас витрати позивачки на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дочки є беззаперечними, оскільки для існування та навчання будь-яка людина має повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та мийні засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки дочка сторін у процесі здобуття загальної середньої освіти позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має і мати не може. Також, слід врахувати значно більш високий рівень цін на товари в Італійській Республіці порівняно з цінами в Україні, а також поточний обмінний курс Євро до української гривні, оскільки єдине джерело доходів позивачки надходить з України в українській національній валюті. Враховуючи встановлені на підставі наданих позивачкою та не спростованих відповідачем доказів обставини справи, а також матеріального становища сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення останньою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. При цьому суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу доньці та сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у позовній заяві, оскільки жодних доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідач суду не надав. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved