Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 05 липня 2022 року по вул. Сверстюка, 4 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Honda Accord» д.н. [NUMBER] , який належить позивачу та автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «УПСК», відповідно до полісу № 207198781. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 262/07-22 від 12 липня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Honda Accord» д.н. [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди становить у розмірі 16 380,02 грн.; вартість відновлюваного ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей - 26 812,38 грн.; ринкова вартість автомобіля без урахувань аварійних пошкоджень на дату дорожньо-транспортної пригоди - 253 675,17 грн.; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату дорожньо-транспортної пригоди - 15 634,85 грн. 25 липня 2022 року позивачем подано до Приватного акціонерного товариства «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду якої позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 16 380,02 грн. 02 серпня 2022 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить у розмірі 10 432,36 грн. (26 812,38 грн. - 16 380,02 грн.). У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 10 432,36 грн. та судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 11 січня 2023 року ухвалою суду у задоволенні клопотань відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 05 липня 2022 року по вул. Сверстюка, 4 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Honda Accord» д.н. [NUMBER] , який належить позивачу та автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «УПСК» відповідно до полісу № 207198781 (а.с. 6, 8-9, 25). Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 262/07-22 від 12 липня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Honda Accord» д.н. [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди становить у розмірі 16 380,02 грн.; вартість відновлюваного ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей - 26 812,38 грн.; ринкова вартість автомобіля без урахувань аварійних пошкоджень на дату дорожньо-транспортної пригоди - 253 675,17 грн.; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату дорожньо-транспортної пригоди - 15 634,85 грн. (а.с. 11-23). 25 липня 2022 року позивачем подано до Приватного акціонерного товариства «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 10), за результатами розгляду якої позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 16 380,02 грн. (а.с. 1-2). 02 серпня 2022 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6, 7). Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10 432,36 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язана сплатити позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 10 432,36 грн. (26 812,38 грн. - 16 380,02 грн.). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження ринкової вартості відновлювального ремонту. Крім того, позивачем не надано доказів, які деталі, вузли та комплектуючі частини використовувалися при здійсненні ремонту автомобіля. Відповідач вважає, що позивач не зазнав моральної шкоди, оскільки автомобілю позивача були заподіяні незначні пошкодження, життю та здоров`ю позивача нічого не загрожувало, автомобіль було швидко відремонтовано та приведено в належний стан. На підтвердження відзиву відповідач надала суду копії фотознімків автомобіля (а.с. 53-55). Представник позивача скористався своїм правом подачі відповіді на відзив, відповідно до якого зазначає, що позивач має право на відшкодування завданих йому збитків у повному обсязі без урахування зношеності деталей, а маніпуляції відповідача з приводу того, що вона не зобов`язана відшкодовувати різницю між страховою виплатою та фактичними збитками є не більш ніж намагання ухилитися від відповідальності. Крім того, наявність дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача є достатньою підставою для стягнення з винної особи моральної шкоди. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування. Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18. Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві «УПСК» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207198781. 25 липня 2022 року позивачем подано до Приватного акціонерного товариства «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду якої позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 16 380,02 грн. Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем розраховано різницю суми відшкодування виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеного у висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 262/07-22 від 12 липня 2022 року - вартість відновлюваного ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей становить у розмірі 26 812,38 грн. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Отже, позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат. Тому предметом доказування є обставини, що підтверджують оплату вартості відновлювального ремонту. Проте позивачем не надано доказів оплати суми вартості відновлювального ремонту, яка зазначена у висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 262/07-22 від 12 липня 2022 року, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем не надано доказів оплати суми вартості відновлювального ремонту, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 12 000 грн. 00 коп. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості. Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу. При визначенні розміру відшкодування,

Outcome: partial