Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою. Позивач зазначає, що сімейні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Постійні сварки призвели до того, що вони стали чужими людьми. З 05.12.2021 подружні відносини між сторонами припинилися. На даний час шлюб існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна нажитого у шлюбі та визначення місця проживання дитини на даний час немає. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою суду відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву до суду не надіслав. Водночас звернувся до суду з заявою, у якій просив справу розглядати з викликом сторін. Урахувавши позицію відповідача, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того від імені відповідача до суду надійшла заява, у якій він просить розподілити судовий збір між ним та відповідачем. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони справи були повідомленні належним чином. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що це її виважене рішення, до якого вона йшла чотири роки. Відповідач регулярно вживає алкогольні напої, фінансово родину не забезпечує, принижує її та їхню спільну дочку. Позивач і дочка відчувають сором перед односельцями за поведінку відповідача. Багаторазові спроби призвати відповідача до належної поведінки успіху не мали. Позивач вказує, що від поведінки відповідача зазнає страждань не тільки вона, а й їхня спільна дочка, для якої батько не є гідним прикладом. Відповідач щодо задоволення позову заперечував. Пояснив, що позивач тривалий час не працювала, а він наполягав, щоб вона вийшла на роботу, «бо всі нормальні жінки працюють» (цитата). Після того як позивач вийшла на роботу вона зразу же подала позов про розірвання шлюбу. Відповідач вказав, що дитині без батька буде погано, однак не зміг пояснити чого він так вважає. При цьому пояснив, що дійсно вживає алкогольні напої, «бо всі так роблять» (цитата). Щодо заяви про розподіл судового збору між ним та відповідачем (хоча він і є відповідачем) пояснив, що цю заяву писала і направляла до суду його мати, а йому лише дала підписати цю заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов наступного. Деренковецькою сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області 12.06.2009 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 04. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.06.2009. Після реєстрації шлюбу жінка змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження від 15.09.2009 серії [NUMBER] під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи позивач пояснила, що її рішення щодо розірвання шлюбу не є спонтанним, а є повністю усвідомленим та виваженим. Суд достеменно встановлено, що позивач примиритися не бажає, оскільки неодноразово раніше безрезультатно намагалася вплинути не поведінку відповідача з метою збереження шлюбу. Ураховуючи викладене, суд уважає, що дана сім`я фактично розпалася, шлюб існує лише юридично. Так, в силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позивач категорично не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved