Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

В провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики та за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа : [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] обґрунтовуються тими обставинами, що 25 жовтня 2019 року з відповідачем укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 650000,00 грн., що на день передачі відповідала еквівалентові суми 26000,00 доларів США, кінцева дата повернення позики 25 жовтня 2020 року. Станом на 28 червня 2021 року прострочена заборгованість Позичальника за Договором позики складає 713931,40 грн., що еквівалентно 26000,00 доларів США. Три проценти річних від простроченої суми станом на 28 червня 2021 року складають 14435,11 грн.. З метою забезпечення належного виконання відповідачем зобов`язань за Договором позики між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки, посвідчений 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. за реєстровим № 1500, згідно з яким Позикодавцеві (Іпотекодержателю) було передано в іпотеку таке нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок площею 0,0604 га, кадастровий номер: 6810400000:21:002:0266. 20 травня 2021 року позивачем цінним листом було направлено вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, яку відповідачем отримано 21 травня 2021 року, однак відповідач впродовж встановлених у Договорі іпотеки 30 днів та станом на момент подання позовної заяви заборгованість не сплатив. Просить в рахунок погашення заборгованості за Договором позики від 25 жовтня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. за реєстровим № 1497, в розмірі 728366,50 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням становить 713 931, 4 грн. та 14 435, 11 грн. - три проценти річних простроченої суми, звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, площею 0,0604 га, кадастровий номер: 6810400000:21:002:0266, шляхом проведення прилюдних торгів в рамках процедури виконавчого провадження та виселити з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . 30 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа : [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа : [PERSON] обґрунтовуються тими обставинами, що 25 жовтня 2019 року з відповідачем укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 975000,00 грн., що на день передачі відповідала еквівалентові суми 39000,00 доларів США, кінцева дата повернення позики 25 жовтня 2020 року. Станом на 28 червня 2021 року прострочена заборгованість Позичальника за Договором позики складає 1070897,00 грн., що еквівалентно 39000,00 доларів США. Три проценти річних від простроченої суми станом на 28 червня 2021 року складають 21652,66 грн.. З метою забезпечення належного виконання відповідачем зобов`язань за Договором позики між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки, посвідчений 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. за реєстровим № 1500, згідно з яким Позикодавцеві (Іпотекодержателю) було передано в іпотеку таке нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок площею 0,0604 га, кадастровий номер: 6810400000:21:002:0266. 20 травня 2021 року позивачем цінним листом було направлено вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, яку відповідачем отримано 21 травня 2021 року, однак відповідач впродовж встановлених у Договорі іпотеки 30 днів та станом на момент подання позовної заяви заборгованість не сплатив. Просить в рахунок погашення заборгованості за Договором позики від 25 жовтня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. за реєстровим № 1498, в розмірі 1\~092 550,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням становить 1\~070 897,00 грн. та 21 652,66 грн. - три проценти річних простроченої суми, звернути стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, площею 0,0604 га, кадастровий номер: 6810400000:21:002:0266, шляхом проведення прилюдних торгів в рамках процедури виконавчого провадження та виселити з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 29 вересня 2021 року провадження в справі за № 676/3862/21 об`єднано в одне провадження зі справою за № 676/3861/21 . Ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року\~\~\~закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача - [PERSON] позов визнала. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 25 жовтня 2019 року між позивачами та відповідачем були укладені договори позики, які посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, Нагорною Т.В., за реєстровані в реєстрі за № 1498 та 1497, згідно яких позивачі передали відповідачу грошові кошти в сумі 650000,00 грн. (на день передачі відповідала еквівалентові суми 26000,00 доларів США) та 975000,00 грн. (на день передачі відповідала еквівалентові суми 39000,00 доларів США), кінцева дата повернення позик 25 жовтня 2020 року, дані обставини підтверджуються копіями вищевказаних договорів. З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за Договором позики між Позикодавцем та Позичальниками були укладені Договори іпотеки, посвідчені 25 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. за реєстровими № 1500 та 1506 (надалі - Договір іпотеки), згідно з яким Позикодавцям (Іпотекодержателям) було передано в іпотеку таке нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок площею 0,0604 та, кадастровий номер: 6810400000:21:002:0266 (надалі - Предмет іпотеки), дані обставини підтверджуються копіями вищевказаних договорів. На момент укладення Договору іпотеки сторони оцінили предмет іпотеки у 1 625 000, 00 грн., з яких: 1 125 000, 00 грн. - житловий будинок; 500 000 грн. - земельна ділянка. Згідно з п. 5.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати Предмет іпотеки у випадках : якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до Договору позики строки суми позики. Згідно пункту 5.2 Договору позики порушення Іпотекодавцем (позичальником) умов договору позики та/або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк від дня надсилання звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. У п. 5.3 Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене у п.5.4 Договору іпотеки. Відповідно до п. 5.4 Договору іпотеки порядок реалізації Предмета іпотеки для погашення заборгованості за основним зобов`язанням визначається Іпотекодержателем. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №186334254 від 25.10.2019 року, Предмет іпотеки був переданий [PERSON] в наступну іпотеку після зареєстрованої іпотеки, іпотекодержателем якої є [PERSON] (основне зобов`язання: договір позики від 25 жовтня 2019 року номер в реєстрі 1497, договір іпотеки від 25 жовтня 2020 року номер в реєстрі 1499). 20 травня 2021 року позивачами цінними листами було направлено вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, яку відповідачем отримано 21 травня 2021 року, однак впродовж встановлених у Договорі іпотеки 30 днів та станом на момент подання позовів заборгованість не сплачена. За змістом ст. 526 та ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом. Враховуючи, що вимоги Позивачів та взяті позичальником зобов`язання за Договорами позики в добровільному порядку не виконані, а також у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, Позикодавці мають право вимагати його виконання в будь-який час. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. (ст. 1046 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Крім того, п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч. 3. ст. 549 ЦК України є пеня. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Одночасно з тим, ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання обов`язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави. Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації Іпотеко держателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовільнити вимоги кредитора навіть у разі, невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційної цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи, в тому числі і у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Таким чином, відповідно до умов Договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року в рамках справи № 235/3619/15-ц, провадження № 14-11цс18,суд вказав, що у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року № 6-61цс15 міститься висновок про те, що виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною ч. 6 ст. 38 цього Закону. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України також в постанові від 07 жовтня 2015 року (справа № 6-1935цс15), в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-1561цс15) та в постанові від 08 червня 2016 року (справа № 6-1239цс16). Отже, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону. Разом з тим, відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи за № 361/7543/17 у постанові від 19 травня 2020 року підтримала правовий висновок Верховного Суду України щодо правової природи одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, визначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням. У резолютивній частині судового рішення про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням та звернення стягнення на предмет іпотеки слід вказувати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Таким чином, вимоги позивачів про звернення стягнення на предмет іпотеки у вказані ними способи знайшли своє підтвердження і підлягають до задоволення. Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позову про виселення слід відмовити. Враховуючи що [PERSON] є інвалідом 2 ї групи , часткове задоволення позову, суд вважає, що з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 7283 гривні 66 коп. Враховуючи часткове задоволення позову [PERSON] , суд вважає, що з [PERSON] на її користь підлягає стягненню судовий збір в сумі 10925 гривень 50 коп. Враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] про виселення [PERSON] відмовлено , судовий збір в сумі 908 гривень 00 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] про виселення [PERSON] відмовлено , судовий збір в сумі 908 гривень 00 коп. слід стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного ,

Outcome: partial