Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача - Спілки співвласників майнових паїв села Оліїв в особі голови Беньо Ганни Володимирівни з вимогами про визнання права власності на будівлю складу за адресою: [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що вона в 2022 році придбала даний склад у Спілки співвласників майнових паїв села Оліїв, користується приміщенням, утримує майно. Вона та представник відповідачів домовилися засвідчити дану угоду нотаріально. Позивач сплатив відповідачам кошти, однак не може належно оформити своє право власності і нотаріусом відмовлено у посвідченні договору, так як у відповідача відсутні необхідні правовстановлюючі документи на майно, в тому числі земельну ділянку, на якій розташована будівля. Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів. Дослідивши матеріали\~справи суд встановив, що згідно протоколу загальних зборів співвласників майнових паїв с. Оліїв від 06 лютого 2022 року вирішено передати будівлю складу за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , створено комісію щодо продажу даного майна та уповноважено голову спілки [PERSON] на укладення відповідних договорів. Дане майно входило до пайового фонду Спілки співвласників майнових паїв с. Оліїв і належить співвласникам відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління. Співвласники мають право розпоряджатися цим майном на свій розсуд в силу ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». За придбане майно позивач сплатив кошти, які співвласники отримали і приміщення передано відповідачу, згідно акту приймання передачі від 17 лютого 2022 року. Однак, позивач не може у встановленому порядку зареєструвати своє право власності на придбане майно, оскільки майно зареєстровано за ліквідованим сільськогосподарським підприємством, а також у відповідачів відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташована нежитлова будівля складу. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст.\~334\~ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Правочин, укладений між сторонами, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав інших осіб, які не є його сторонами. Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідача, який не надав необхідні документи. У зв`язку з цим можливість для позивача посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивач захистити свої права не має можливості. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, користується придбаним майном, здійснив його покращення, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved