Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, що посвідчений 02 січня 1998 року Озерянською сільською радою Турійського району Волинської області, [PERSON] усе своє майно заповів їй та своїм синам відповідачам у справі [PERSON] та [PERSON] , в рівних долях. Однак відповідачі спадщину після смерті батька не прийняли, а вона відмовилася від спадкування за заповітом. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього, проте нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 22 березня 2023 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 31). Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, 22 березня 2023 року, кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а. с. 29, 34). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200\~ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Право власності у встановленому законом порядку на спадковий будинок не зареєстровано (а. с. 13), проте його належність спадкодавцю [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 2 села Озеряни Турійського району Волинської області (а. с. 12). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 79.1 кв. м, житловою площею 44.6 кв. м, прибудова «а», сходи «а1», літня кухня «Б-1», сарай «В-1», сарай «в», літня кухня «Г-1», прибудова «г», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, колодязь № 3 (а. с. 15-18). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною третьою статті 1268 ЦК Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що відповідно до заповіту, що посвідчений 02 січня 1998 року Озерянською сільською радою Турійського району Волинської області, [PERSON] усе своє майно заповів своїм синам [PERSON] , [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних долях (а. с. 10). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняли, а позивач [PERSON] відмовилась від спадкування за заповітом (а. с. 42-46). Позивач [PERSON] \~є дочкою\~спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 8). Відповідно до довідки Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області від 20 грудня 2019 року № 330 позивач проживала з батьком на день його смерті, 13 грудня 2008 року подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 9, 39 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як дочка спадкодавця, є єдиною спадкоємницею першої черги за законом, яка в контексті положень частини третьої статті 1268 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 03 березня 2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 14). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 630/08 до майна померлого [PERSON] (а. с. 39-61), з яких також видно, що сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] у поданих нотаріусу заявах просили рахувати їх такими, що спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняли, інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки видані позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, 583.68 гривень; стягнути з відповідачів у користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову: по 291.84 гривень з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України\~та

Outcome: approved