Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2001року. Від даного шлюбу має з відповідачем спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та відповідачем, але фактично перебувають на її утриманні. Сторони проживають у одному будинку, однак з січня 2023р. між ними фактично припинено сімейні стосунки та не ведеться спільне господарство. З цього моменту відповідач неналежно виконує обов`язок по утриманню неповнолітніх дітей та не надає кошти на їх утримання, систематично ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків щодо придбання дитячого одягу, продуктів харчування, ліків, не виділяє кошти на їх відпочинок та дозвілля. Позивач самостійно намагається утримувати дітей, однак на даний час не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі та не може забезпечити належне утримання дітей, тому потребує допомоги відповідача. Відповідач офіційно працює та має неофіційний дохід, інші аліментні платежі не сплачує. За таких умов позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 30 березня 2023 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, з заявами та клопотаннями до суду не звертався, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Позивач [PERSON] скерувала до суду заяву вух №1426/23-Вх від 18.04.2023р., у якій позов підтримала у повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 29.09.2001р. виконкомом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.09.2001р., після одруження прізвище дружини - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.08.2002р. виконкомом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.02.2010р. Великохутірською сільською радою Драбівського району Черкаської області, [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.02.2010р. Великохутірською сільською радою Драбівського району Черкаської області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на дату звернення з позовною заявою становить 1416,50 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що станом на дату звернення з позовом становить 2833,00 грн., і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином заявляючи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивач повинен довести факт щомісячного виконання ним обов`язків щодо утримання дитини на суму, яку хоче стягнути з відповідача. Матеріали справи не містять відомостей, підкріплених належними та допустимими доказами, про щомісячні витрати позивача, понесені у зв`язку з виконання батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей. У той же час, відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України усунувся від свого обов`язку по утриманню своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей. Позивач вказує, що відповідач має як офіційний, так і неофіційний дохід, тому вважає, що відповідач може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання дітей у розмірі, який заявлений позивачем. Відповідно до змісту ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Однак суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище як позивача, так і відповідача, а також розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Належних доказів здійснення відповідачем трудової діяльності та отримання ним як офіційного, так і неофіційного доходу для виконання всіх зобов`язань та можливості повної сплати заявленої суми аліментів позивачем надано не було. За таких обставин, враховуючи що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні позивача і даний факт відповідачем не заперечується, суд приходить до висновку, що вони потребують матеріальної допомоги і з боку батька. Проте позов підлягає до часткового задоволення в частині визначення розміру аліментів, оскільки невідоме матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров?я та наявність інших утриманців. Таким чином,\~визначений позивачем\~розмір аліментів\~у вигляді\~2500\~грн.\~на кожну\~дитину -\~належить зменшити,\~враховуючи,\~що на\~час розгляду\~справи судом\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дітей віком\~від 6\~до 18\~років відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 грудня 2023 року становить 2 833 грн., які в рівних частках мають надавати на утримання дитини обоє батьків, а тому суд визначає до сплати суму в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що, враховуючи вік та потреби дітей, відповідатиме принципам розумності та справедливості, вимогам чинного законодавства, справедливому та об`єктивному вирішенню справи на підставі саме тих доказів, які подані позивачем та не спростовані відповідачем. Відхиляючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, суд зазначає, що при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Крім того, позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на дітей, таких як розвиток здібностей або їх лікування, у порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн., від сплати якого при подачі заяви була звільнена позивач.

Outcome: partial