Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втсратила право коритсування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач ж власником квартири [ADDRESS] . На момент подачі позову до суду, в вищевказаній квартирі зареєстровано дві особи: позивач та його онука [PERSON] . Після смерті дочки позивача, онука [PERSON] була усиновлена іншою сім`єю, і починаючи з 2007 року за місцем реєстрації не проживала. Де на даний ча смешкає відповідач позивачу невідомо, так як така інформація є конфеденційною. Наявність даної реєстрації змушує позивача сплачувати власні кошти за комунальні послуги, та сворює постійні проблеми при оформленні державної судсидії на комунальні послуги. Ухвалою Святошинського районного суду м. києва від 15.06.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2022 року у справі здійсне перехід до розгляд усправи за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. В судове засідання відповідач не з`явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 4172 від 29.04.1998 року виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва є власником частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.1997 року виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Сибігою С.Б., спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] є син померлої [PERSON] та спадкове майно складається з 76/100 частин квартири під [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідач [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обліку, що підтверджується інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА № 63616108 від 14.06.2022 року (а.с.13). Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі підтверджено даними акта №340 Начальника ЖЕД №3 [PERSON] (а.с. 8). Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється сусідкою позивача, суду повідомила, що відповідач, а саме онука позивача, вже давно не проживає у спільній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не користується жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , не проживає за вказаною адресою. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов`язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

Outcome: approved