Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитним договором від б/н 06.03.2012 року у розмірі 8675,39 грн., а також судових витрат в розмірі 2270,00 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.03.2012 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, на підставі його заяви від 06.03.2012 року. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2500 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Виходячи із ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємці мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 12.04.2016 року по 12.10.2016 року. Зазначили, що спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . 24.01.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори. Згідно отриманої відповіді зазначено, що спадкоємці померлого позичальника з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 16.06.2021 року до спадкоємців було направлено лист-претензію згідно яких АТ КБ «Приватбанк» пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 06.03.2012 року становить 8675,39 грн. Ухвалою суду від 28.09.2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено справу до розгляду у підготовче засідання з викликом сторін, витребувано докази з П`ятої Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи.. Ухвалою від 10.01.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином,причини неявки суду невідомі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились повторно, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надали. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України). Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Обов`язковою явка позивача в судове засідання не визнавалась. Крім того, відповідно до\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини. Згідно з ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі\~ст. 9 Конституції України . Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 передбачено, що дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України. Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить\~ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи. Таким чином, норми\~ЦПК України\~щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи/заяви має формувати суд, який розглядає справу/заяву. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, розгляду заяви, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави (ст. 2 ЦПК України). Тому, суд нагадує, що це\~роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними\~(рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України"), тим паче, коли вони стосуються інтересів дитини. Суд вважає,\~що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Враховуючи, що сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явились в судове засідання, причини неявки суду не повідомили, будь яких заяв, клопотань до суду не надходило,

Outcome: dismissed