Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

В серпні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 66,2 кв.м., між співвласниками шляхом: виділення [PERSON] у користування кімнату 5, площею 10,1 кв.м., вбудовану шафу площею 1,4 кв.м.; виділити [PERSON] та [PERSON] у користування кімнату 4 площею 17,4 кв.м.; виділити у користування [PERSON] кімнату 8 площею 11,2 кв.м.; у спільному користуванні співвласників квартири залишити вхід у квартиру, кухню площею 8,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., коридор площею 10,6 кв.м. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником 2/5 частини вказаної квартири, власником іншої частини квартири є [PERSON] , розмір частки якого складає 1/5 частин, а також [PERSON] і [PERSON] , розмір часток яких складає по 1/5 частин. Між нею [PERSON] та [PERSON] виникають суперечки відносно порядку користування та володіння квартирою, суперечок щодо користування квартирою з іншими відповідачами не виникає. Між ними не досягнута угода про спосіб користування спільним майном, [PERSON] влаштовує сімейні конфлікти, висловлюється відносно нею нецензурною лайкою, застосовує до неї фізичну силу, що встановлено постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2017 року. Вона звернулась до [PERSON] з пропозицією про визначення порядку користування квартирою з можливістю спільного користування входом у квартиру, а також кухнею площею 8,6 кв.м., ванною кімнатою площею 2,7 кв.м., вбиральнею площею 1,1 кв.м., коридором площею 10,6 кв.м. та виділ йому у користування кімнати 8, клощею 11,2 кв.м., та про виділ у користування [PERSON] і [PERSON] кімнати 4 площею 17,4 кв.м., у її користування виділити кімнату 5, площею 10,1 кв.м., вбудовану шафу площею 1,4 кв.м. Такий варіант користування квартирою не порушує інтересів сторін, на \~ \~ \~ \~блище наближений до ідеальних часток, відповідає інтересам всіх членів сім`ї, цей варіант не передбачає будь-яких переобладнань приміщень. Відповідач не згодний з таким порядком користування квартирою та своїх варіантів не надає, що змусило її звернутись до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 року для розгляду даної справи була визначена суддя Лукінова К.С., яка ухвалою від 17.08.2021 року залишила позовну заяву без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. Ухвалою судді від 09.09.2021 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 02.03.2022 року № 157 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. Ухвалою суду від 03.03.2022 року суддею прийнято справу до свого провадження, визначено про розгляд справи в порядку загального провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали та не заперечували поти їх задоволення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В подальшому у наданих суду заявах позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] просила розглядати справу у їх відсутність. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом 20.04.2023 року за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та в заочному порядку. Вислухавши позивача з відповідачами, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ж до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~ \~ У\~відповідності до\~ ст.\~358\~ЦК України,\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю.\~ Кожен\~із співвласників\~має право\~на надання\~йому у\~володіння та\~користування тієї\~частини спільного\~майна в\~натурі,\~яка відповідає\~його частці\~у праві\~спільної часткової\~власності.\~У разі\~неможливості цього\~він має\~право вимагати\~від інших\~співвласників,\~які володіють\~і користуються\~спільним майном,\~відповідної матеріальної\~компенсації.\~ Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Первинне значення у врегулюванні відносин щодо порядку користування квартирою має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, такий порядок користування може встановити суд. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 641/3624/16-ц. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS] . Власником іншої частини квартири є син позивача - [PERSON] , розмір частки якого складає 1/5 частин. [PERSON] і [PERSON] є також співвласниками квартири [ADDRESS] , розмір їх часток складає по 1/5 частин у кожної. Загальна площа квартири складає 66,2 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м., квартира складається з: кімнати 5, площею 10,1 кв.м., з вбудованою шафою площею 1,4 кв.м.; кімнати 4 площею 17,4 кв.м.; кімнати 8 площею 11,2 квм.; кухні площею 8,6 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., коридору площею 10,6 кв.м. Відповідно до Довідки про склад сім`ї та місце реєстрації № 10417 від 26.08.2021 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка в зв`язку з одруженням змінила прізвище на « [PERSON] ». Наразі у вказаній квартирі проживають [PERSON] та [PERSON] , між якими виникають суперечки відносно порядку користування та володіння квартирою, між ними не досягнута угода про спосіб користування спільним майном. Встановлено, що [PERSON] за місцем проживання влаштовує сімейні конфлікти, висловлюється відносно позивачки нецензурною лайкою, застосовує до неї фізичну силу, що встановлено постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2017 року, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП і відповідно до ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Як пояснила [PERSON] , вона звернулась до [PERSON] з пропозицією про визначення порядку користування квартирою з можливістю спільного користування входом у квартиру, а також кухнею площею 8,6 кв.м., ванною кімнатою площею 2,7 кв.м., вбиральнею площею 1,1 кв.м., коридором площею 10,6 кв.м. та виділ йому у користування кімнати 8, площею 11,2 кв.м., яку наразі він займає, та про виділ у користування [PERSON] і [PERSON] кімнати 4 площею 17,4 кв.м., у її користування виділити кімнату 5, площею 10,1 кв.м., вбудовану шафу площею 1,4 кв.м. Такий варіант користування квартирою, за твердженням позивачки та відповідачок, не порушує інтересів сторін, на \~ \~ \~ \~ближче наближений до ідеальних часток, відповідає інтересам всіх членів сім`ї, цей варіант не передбачає будь-яких переобладнань приміщень. Проте відповідач [PERSON] не згодний з таким порядком користування квартирою та своїх варіантів не надає, що змусило позивачку звернутись до суду з цим позовом. З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню та для поновлення її прав вважає за необхідне визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши [PERSON] у користування кімнату 5, площею 10,1 кв.м., вбудовану шафу площею 1,4 кв.м.; виділити [PERSON] та [PERSON] у користування кімнату 4 площею 17,4 кв.м.; виділити у користування [PERSON] кімнату 8 площею 11,2 кв.м.; залишивши вхід у квартиру, кухню площею 8,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., коридор площею 10,6 кв.м. місцями загального користування співвласників квартири. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн., тобто по 302 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved