Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , разом з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.10.2019 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а/с №2929. Від шлюбу мають доньку [PERSON] . Незважаючи на наявність спільної дитини, спільне життя не склалося, подружжя почало жити окремо, в той час як донька залишилася проживати на постійній основі з матір`ю. Позивач наголошує на тому, що спроможна забезпечити доньку всім необхідним, слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, належними умовами проживання. Натомість відповідач наразі не працює і не має доходів на утримання дитини, зловживає спиртними напоями, його поведінка характеризується грубістю, неврівноваженістю та схильністю до фізичних образ. Позивач не має наміру перешкоджати відповідачу на здійснення його прав та обов`язків щодо дитини, однак у позивача виникають побоювання щодо того, що [PERSON] може забрати в неї дитину, оскільки декілька разів висловлювався з погрозами, що забере дитину. Зважаючи на викладене, позивач вимушена звернутись до суду з позовом щодо визначення місця проживання дитини з позивачем. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2022 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 10 квітня 2023 року до суду від органу опіки та піклування в особі Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області надійшов висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Позивач в судовому засіданні 27.02.2023 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов в подальшому розглядати за її відсутності, Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При прийнятті рішення просять врахувати висновок органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено. 07 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а/с № 2929. Відл шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.11.2020. У відповідності до акту обстеження умов проживання, малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (приватний будинок). З матеріалів справи вбачається, що позивач має постійне місце проживання, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання виданою Виконавчим комітетом особі Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області а також актом обстеження умов проживання, а також має постійне місце роботи в Київській обласній військовій адміністрації Київському обласному центрі соціальних служб на посаді методиста відділу методичного забезпечення соціальної роботи, що підтверджується наказом №4/к від 02.01.2023. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини ,що мають істотне значення. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України " передбачено, що при розгляді вимог про місце проживання дітей та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Висновком органу опіки та піклування в особі Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визначення місця проживання дитини № 70/4 від 27.03.2023, орган опіки та піклування вважають за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Суд приймає вказаний висновок до уваги і вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, а також узгоджується з іншими доказами по справі. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. У спростування викладених обставин будь-яких доказів та заперечень відповідачем суду не надано. Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09). Суд, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то на підставі ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved