Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер 6033107, що був накладений на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17 червня 2014 року реєстратором на підставі ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті його батька [PERSON] залишилась спадщина, зокрема, вищевказаний житловий будинок. За життя батько не звернувся до державного реєстратора із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, у зв`язку з чим позивач не може оформити право власності на спадкове майно. Зазначене підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 27.03.2023 року відкрито провадження у даній справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов, а також заяв чи клопотань не подав. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.сп.10). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 17.06.2014 державним реєстратором Володарсько-Волинського районного управління юстиції Мудрою Л.М. на підставі ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12.06.2014 внесено запис №6030694 про арешт нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] , право власності на який зареєстроване за [PERSON] (а.сп.12). Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2014 року у справі №276/399/14-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно та поділ майна, затверджено мирову угоду, за змістом якої, зокрема, [PERSON] визнає за [PERSON] право власності на будинок по [ADDRESS] та автомобіль BMV. Після набрання ухвалою законної сили зняти арешт на квартиру [ADDRESS] , гараж по [ADDRESS] , та автомобіль BMV, номерний знак [NUMBER] . Зазначена ухвала суду набрала чинності 13 листопада 2014 року. (а.сп.13) [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.сп.9). Згідно довідки державного нотаріуса від 01.12.2022 №376/02-14 після смерті [PERSON] заведено спадкову справу, спадкоємцями за законом є мати, [PERSON] , та син, [PERSON] . 16 березня 2023 року державний нотаріус Хорошівської державної нотаріальної контори Коберник С.О. прийняла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (а.сп.20). Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 5 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Відповідно до норм\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно покладена на державних реєстраторів, як спеціальних суб`єктів. Державний реєстратор у відповідності до ч. 2\~ст. 9 зазначеного Закону\~приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Також, відповідно до\~ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державним реєстратором, зокрема, є нотаріус. Абзацом першим частини третьої\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Таким чином, відомості про обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню. Крім того, статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За змістом позовної заяви [PERSON] просить скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, у зв`язку з неможливістю оформлення права на спадкове майно. Так, постановою державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Коберник С.О. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Відмова державного нотаріуса мотивована тим, що на вказаний житловий будинок накладено арешт на підставі ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12.06.2014. При цьому, нотаріус посилається на п. 4.18 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відтак, між сторонами наявні спірні правовідносини щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] . Як зазначалось вище, ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2014 року у справі №276/399/14-ц, що набрала чинності 13 листопада 2014 року, знято арешт на майно, яке належало спадкодавцю, в тому числі на будинок [ADDRESS] . Згідно зі\~ст. 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Разом з цим, доказів того, що позивач вчиняв дії для виконання зазначеної ухвали суду, якою вже знято арешт, звертався з вимогами про припинення обтяження на нерухоме майно на підставі судового рішення, суду не надано. Крім того, проаналізувавши зміст постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2023, [PERSON] не надав нотаріусу копію ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2014 року та не просив внести відповідні відомості на підставі судового рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на те, що спору з державним нотаріусом Хорошівської державної нотаріальної контори щодо скасування державної реєстрації арешту на житловий будинок [ADDRESS] , на даний час не виникло, а тому позивачем обрано невірний спосіб захисту майнового права. Згідно з частиною першою\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~Кодексом\~випадках. Отже, суд не наділений повноваженнями самостійно визначати спосіб захисту права особи, а тому, з урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 4.18 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на який посилався державний нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. З огляду на те, що арешт на нерухоме майно, що є предметом даного позову, на даний час знято на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, вказане може свідчити про відсутність перешкод для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті його батька. На підставі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed