Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: визначити місце проживання дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] разом з ним. В обгрунтування позову зазначив, що з 03.02.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.07.2015 шлюб розірвано. Від спільного проживання у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дітей. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.06.2016 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дочки [PERSON] , [INFO] з матір`ю залишено без розгляду на підставі заяви позивачки. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.06.2016, позов [PERSON] задоволено та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] . Однак, з дня ухвалення рішення суду, діти продовжили проживати з позивачем, а відповідачка ніяким чином цьому не перешкоджала та не заперечувала. Після припинення спільного проживання з відповідачкою, виховання дітей повністю було покладено на позивача, самостійно піклується про них та матеріально забезпечує, несе всі витрати, пов`язані із матеріальним забезпеченням дочок та витрати на їх навчання. Відповідачка життям дітей не цікавилася, фінансової або моральної допомоги не надає, у вихованні та духовному розвитку участі не приймає. Таким чином, зазначене вище рішення суду, фактично залишилось невиконаним до теперішнього часу. На даний час відповідачка покинула своє постійне місце проживання та перебуває за кордоном, а неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , продовжують проживати і хочуть проживати з позивачем, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2022 року судді [PERSON] розподілена вказана цивільна справа. Ухвалою судді Шафікової Ю.Е. від 10 січня 2023 року справу прийнято до свого провадження у зв`язку із виключенням судді [PERSON] зі штату Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 09 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Третя особа - Служба у справах дітей Дунаєвецької міської ради повноважного представника в судове засідання не направила, надіслала до суду заяву, в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутності, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Пещанюк О.М. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та встановивши відповідні до них правовідносини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 03.02.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.07.2015 шлюб розірвано, що підтверджується копією рішення. Від шлюбу у позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Визначення місця проживання дітей було предметом спору між сторонами та вирішувалось у судовому порядку у справі 674/1376/15-ц. Так, ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області у справі 674/1376/15-ц від 01.06.2016 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дочки [PERSON] , [INFO] з матір`ю залишено без розгляду на підставі заяви позивачки. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області у справі 674/1376/15-ц від 01.06.2016, позов [PERSON] задоволено та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] . Згідно довідки Дунаєвецького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області №20.6-30/28564 від 14.12.2022, виконавчий лист по справі №674/1376/15-ц від 01.06.2016, виданий Дунаєвецьким районним судом про визначення місця проживання дітей, де боржником виступає [PERSON] , на виконання до відділу не надходив, діти в боржника не вилучалися. Неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] (16 років на час розгляду справи) та [PERSON] , [INFO] (14 років на час розгляду справи) на даний час проживають з позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою №191 про зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб станом на 23.12.2022, виданою Дунаєвецькою міською радою 23.12.2022. Зокрема, згідно довідки, до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] - власник, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка. Також, у довідці Дунаєвецької міської ради №190 від 23.12.2022 вказано, що [PERSON] проживає разом із своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 19.05.2015 по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Вказана довідка видана на підставі акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 21.10.2022. Згідно довідки №671 від 21.10.2015, виданої Січинецькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області, разом із [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS] в період з 15.05.2015 і по час видачі довідки проживають його діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судовим наказом Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24.11.2022, який набрав законної сили 24.11.2022 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 14.11.2022. Рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради №263 від 21.12.2022 затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування до Дунаєвецької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи заявлені позовні вимоги, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 розділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч.3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст. 29 ЦК України). Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України. Таким чином, у разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України. Аналогічні висновки неодноразово було висловлено Верховним Судом у постановах від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц, від 28.01.2021 року у справі № 753/6498/15-ц, від 28.09.2022 року у справі № 686/18140/21-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Положеннями ст. 33 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином, дітям сторін - [PERSON] виповнилось 16 років на час розгляду справи, [PERSON] 14 років на час розгляду, тому вони мають право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, а суд позбавлений можливості визначати місце проживання особи, якій виповнилося 14 років, що буде прямим втручання в основоположне немайнове право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання особи. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням викладеного вище, виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, дослідивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності у взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позов є необгрунтованим, оскільки на момент розгляду справи у суді діти сторін не є малолітніми, отже позивач звернувся до суду для захисту прав, у спосіб, що не передбачений чинним законодавством, вказані позовні вимоги не можуть бути вирішені судом, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed