Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . В цьому будинку на його прохання він в 2013 році зареєстрував свого знайомого, з яким працював на той час - відповідача по справі [PERSON] . Однак з моменту реєстрації відповідач в його будинку не проживав, а з 2018 року припинив підтримувати з ним будь-який зв"язок. На даний час місце його знаходження невідоме, однак реєстрація відповідача в будинку створює йому перешкоди в користуванні ним. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності. При розгляді справи позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених у ній. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин та у відповідності зі ст.280 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку з 25 грудня 2013 року зареєстрований відповідач [PERSON] . Однак, відповідно до довідки № 32 від 27 січня 2023 року, виданої Новоміським старостинським округом Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27 січня 2023 року, відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] , належному позивачеві [PERSON] не проживає. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду факт непроживання відповідача [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] з моменту його реєстрації і по даний час. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, нормами ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до п.5 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі його невикористання протягом трьох років підряд. Оскільки відповідач [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , який належить позивачу [PERSON] не проживає з моменту своєї реєстрації у ньому 25 грудня 2013 року, він не є членом сім`ї позивача, його речей та належного майна в будинку немає, будь-які домовленості між позивачем як власником житла та відповідачем щодо його проживання у будинку відсутні, суд вважає, що вказані обставини порушують права позивача як власника житлового будинку. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у належному позивачу будинку.

Outcome: approved