Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

21.12.2021 року позивачка через засоби поштового зв`язку звернулась до суду із позовом до відповідача, у якому, з урахуванням часткової відмови від позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 14.06.2013 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Коли дитині виповнився один рік подружжя перестало проживати разом, позивачка із дитиною переїхали проживати до її матері. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року шлюб між сторонами у справі розірваний. Позивачка вказує, що відповідач із самого народження дитини не надає коштів на її утримання і тому позивачка самостійно піклується про утримання доньки. Інших дітей або непрацездатних батьків відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, а тому позивачка просить визначити розмір аліментів у сумі 5000,00 грн. щомісячно, з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 11.01.2022 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 01.07.2022 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області та витребувано від вказаної третьої особи письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 19.09.2022 року закрите підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та задоволено заяву представника відповідача про виклик свідків. Ухвалою суду від 17.01.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про заміну третьої особи та зобов`язано вказану третю особу у належний спосіб виконати ухвалу суду від 01.07.2022 року. Ухвалою суду від 28.02.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про заміну третьої особи та визнано явку позивачки в судове засідання обов`язковою. Ухвалою суду від 05.04.2023 року прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрите провадження у справі в частині позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. 20.05.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач частково визнає позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач вказує, що не відповідають дійсності посилання позивачки на те, що він не приймає участі в утриманні дитини. Позивачка завжди була незадоволена розміром заробітної плати відповідача і змусила останнього звільнитись з роботи у 2015 році. Мати відповідача передавала дитині подарунки, а також подарувала їй золоті сережки. З 2019 року відповідач перераховує кошти на утримання дитини поштою, а до цього передавав кошти та подарунки для дитини через матір позивачки. Відповідач вказує, що офіційно працює, але вже протягом шести років допомагає в утриманні власних стареньких батьків, при цьому відповідач не відмовляється від сплати аліментів, а лише просить врахувати вказану обставину, тим більше, що батько відповідача лежачий і син повинен допомагати своєму батьку. Відповідач зазначає, що мінімальний розмір аліментів на дитину становить 1416,50 грн., тому просить стягнути з нього 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] суду показав, що він має бажання бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні, і має намір зробити все можливе аби дитина була забезпечена усім необхідним. Кожного місяця відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1300,00 грн. Позивачка фактично не дає бачитись з дитиною і перестала відповідати на телефонні дзвінки, а також просила відповідача відмовитись від дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що позивачка є її подругою з дитинства, але на теперішній час з нею свідок не спілкується. Відповідач є братом чоловіка свідка. Свідок вказує, що сторони у справі, а також свідок, її чоловік та батьки жили разом, народились діти. У подальшому між сторонами у справі почались суперечки, а також між позивачкою та іншими проживаючими в квартирі. Потім позивачка покинула відповідача та забрала дитину. Після переїзду позивачка не бажала аби відповідач бачився з донькою, влаштовувала сварки. Свідок стверджує, що відповідач допомагає в утриманні дитини, систематично перераховує кошти позивачці. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що відповідач є її сином, а позивачка колишня невістка. На початку сторони у справі жили з батьками. Потім позивачка пішла разом з дитиною і перший час вона дозволяла відвідувати дівчинку, тож свідок приносила дитині все необхідне, а потім позивачка заборонила приходити до онуки. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що давно знає відповідача, раніше разом із ним працював і свідок є хрещеним батьком дитини. Разом із відповідачем свідок їздив на побачення з дитиною, але у подальшому позивачка перестала пускати до дівчинки. За твердженням свідка, відповідач допомагає в утриманні дитини, перераховує кошти позивачці. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі і ураховуючи, що ухвала суду про визнання явки позивача в судове засідання обов`язковою була постановлена з приводу позовних вимог про позбавлення батьківських прав, але в подальшому позивачка відмовилась від таких позовних вимог, наявні підстави для розгляду вимог про стягнення аліментів без участі позивача. В судовому засіданні відповідач зазначив, що не відмовляється від дитини, хоче приймати участь у її вихованні, сплачує та буде сплачувати аліменти на утримання доньки, має бажання бачитись із дівчинкою і налагодити відносини із нею. Відповідач вказує, що на теперішній час він працює в готелі « [INFO] », отримує заробітну плату у сумі 11000,00 грн. за вирахуванням обов`язкових податків та зборів, кожного місяця після працевлаштування сплачує аліменти в сумі 2000,00 грн. На питання суду відповідач повідомив, що стан його здоров`я задовільний, інших дітей він не має, рухомого та нерухомого майна у власності не має. Станом на сьогоднішній день батько відповідача вже помер, але лишилась старенька мати, яка також потребує допомоги. Відповідач вказує, що згодний платити аліменти на дитину в сумі 2800,00 грн., що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги про стягнення аліментів визнаються частково. Представник пояснила, що сторони у справі одружились, народили дитину, потім розлучились, але і після розлучення відповідач допомагав матеріально не дивлячись навіть на те, що деякий час був безробітним. Відповідач любить свою дитину, має бажання із нею спілкуватись, але мати дитини заперечує та вчиняє з цього приводу конфлікти. Із введенням воєнного стану матеріальне становище звісно є скрутним, крім того, на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, але відповідач згодний виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання третіх осіб про розгляд справи без участі їх представників. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року, який розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року у справі №755/18932/18 (а.с. 11-12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). У подальшому позивачка уклала новий шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). До свого позову позивачка додала докази на підтвердження того, що дитина з 31.08.2020 року відвідувала заняття з ментальної арифметики та курс англійської мови в ДЦ «Бінго-Бонго», а станом на 17.12.2021 року є ученицею 2-го класу ПНЗ «Харківська загальноосвітня онлайн-школа І-ІІІ ступенів «Альтернатива» Харківської області» (а.с. 14-15). На підтвердження викладених у відзиві обставин щодо прийняття відповідачем участі в утриманні дитини, сторона відповідача подала до суду копії фіскальних чеків про здійснені перерахування та медичні документи про хворобу батька відповідача (а.с. 52-53, 106-111). Як вбачається із довідки ТОВ «Бурсательє» від 16.02.2022 року відповідач працював у вказаному товаристві на посаді підсобного робітника і за період з серпня 2021 року по січень 2022 року сума виплат без урахування обов`язкових податків та зборів склала 71518,16 грн. (а.с. 56). Згідно наказу ТОВ «Бурсательє» №87к від 01.07.2022 року, відповідач звільнений із займаної посади за власним бажанням (а.с. 112). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів, оскільки між сторонами виник спір щодо способу виконання батьками обов`язку по утриманню дитини і у даному випадку розмір щомісячного утримання неповнолітньої дитини має бути визначений рішенням суду, оскільки таке вирішення спору забезпечить інтереси дітей, які не можуть бути проігноровані у ситуації спору між батьками. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Визначаючи розмір аліментів, який має сплачувати відповідач на утримання своєї неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, суд враховує наступне: - заявляючи вимоги про стягнення аліментів у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, позивачем не наведено жодного розрахунку таких витрат із вказанням конкретних щомісячних трат на конкретні товари та послуги для дитини і їх вартості; - стосовно стану здоров`я та матеріального становища дитини, суд зазначає, що позивачем у справі не подавалось будь-яких доказів щодо незадовільного стану здоров`я дитини та не подавалось доказів на підтвердження матеріального становища дитини, який в т.ч. має характеризуватись розміром заробітку самої позивачки; - стосовно стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, суд враховує, що відповідач знаходиться у працездатному віці і в судовому засіданні заявив про свій задовільний стан здоров`я та про отримання ним на теперішній час заробітної плати у сумі 11000,00 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів, отже частина від вказаного заробітку фактично дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - як вказує особисто відповідач інших дітей він не має, поряд із цим наявність на утриманні відповідача його непрацездатної матері жодними доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України відповідачем не доведено; - відповідач стверджує про відсутність у нього на праві власності будь-якого нерухомого майна та транспортних засобів, при цьому доказів зворотного в матеріалах справи немає і позивачка не зверталась до суду з клопотаннями про витребування доказів з приводу наявності у відповідача на праві власності відповідного майна; - крім того, судом враховується відсутність будь-яких даних про здійснення стягнень з відповідача за будь-якими іншими рішеннями суду, виконавчими документами, кредитними зобов`язаннями тощо. Будь-яких інших обставин, передбачених ст. 182 СК України судом не встановлено та сторонами у справі не доводилось і не заперечувалось. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Врахувавши всі зазначені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, і враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, заявлений розмір аліментів слід в даному випадку зменшити та визначити його у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 2833,00 грн., адже цей розмір забезпечить загалом існування дитини, а його подвійний розмір, який має бути забезпечений матір`ю дитини, ураховуючи рівність обов`язків батьків по утриманню дитини, забезпечить достатній загальний розмір утримання для гармонійного розвитку дитини. Визначаючи саме такий розмір аліментів суд виходить із того, що відповідач є молодою, здоровою та працездатною людиною, має місце роботи, отримує заробітну плату, не заперечує проти встановлення розміру аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, інших дітей відповідач не має, інших стягнень з відповідача не проводиться. Позивачка просить встановити датою початку стягнення аліментів день пред`явлення позову. Такі вимоги позивачки є законними, оскільки відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Стосовно поданих стороною відповідача письмових доказів на підтвердження прийняття участі в утриманні дитини суд, зазначає, що у відповідності до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються саме з дня пред`явлення позову, натомість здійснення розрахунку заборгованості, у тому числі з урахування коштів сплачених за присуджений судом період, є повноваженням державного виконавця при поданні йому відповідних доказів. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial