Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24 листопада 2018 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області уклала шлюб з [PERSON] Проте, у березні 2022 року відносини з відповідачем стали суттєво погіршуватися, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства постійно відбувалися сварки, що призвело до припинення спільного проживання. Аргументи учасників справи. 07 лютого 2023 року стороною позивача через канцелярію Київського районного суду м. Харкова надано заяву про підтримання позовних вимог та їх задоволення. 12 квітня 2023 року відповідач через канцелярію Київського районного суду м. Харкова надав заяву, якою проти позову не заперечував. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 02 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 07 лютого 2023 року Київським районним судом постановлено ухвалу, якою: заяву відповідача у справі задоволено, надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення два місяці. Зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення та призначено цивільну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 квітня 2023 року о 10 годині 00 хвилин. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2023 року провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, через канцелярію суду представник позивача адвокат Жукова В.М. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Матеріали справи свідчать, що 24 листопада 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 5759. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що у березні 2022 року сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 1927-5986-2891-3465 від 05.12.2022 року про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору, який становить 992,40 грн.), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved