Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

02 березня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 грудня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, вони втратили один до одного взаємні почуття та взаєморозуміння, у них виявилися різні характери та із-за їхньої несумісності вони не змогли налагодити їх сімейні стосунки. Сім`я фактично розпалася із 2020 року. Спільного домашнього господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують та проживають за різними адресами. Спору про розподіл майна на даний час немає. Місце проживання дитини ними визначено, дитина залишається проживати з відповідачкою. Посилаючись на те, що збереження сім`ї та примирення між ними не можливе, позивач просив суд, розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 26 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 198. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві прохав справу розглядати за його відсутності. Відповідачка, яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 26 грудня 2007 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Глобине, Глобинського району, Полтавської області, Україна та [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Глобине, Глобинського району, Полтавської області, Україна, зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 198 (а.с.6). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 21 січня 2008 року, актовий запис 08 (а.с.5). Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка заперечень проти розірвання шлюбу не надала, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved