Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивачка з відповідачем 08.08.2018 зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що спочатку сімейне життя складалося добре, проте в подальшому сімейні стосунки погіршились, що призвело до віддалення один від одного та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка повідомила, що відносини між подружжям зіпсувались на ґрунті різних життєвих поглядів і різниці в характерах, різних уявлень про роль кожного з подружжя в сім`ї та ставлення до подружніх обов`язків. Позивачка вказала, що з відповідачем понад рік проживають в різних містах, а сім`я фактично припинила своє існування з березня 2022 року, отож шлюб втратив ознаки сім`ї, тому його збереження є неможливим та недоцільним. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачки із вимогою про розірвання шлюбу. Також позивачка просила поновити ї дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 21.03.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 21.03.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. В судове засідання позивачка, її адвокат та відповідач не з`явилися, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Від адвоката позивачки на адресу суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Від відповідача до початку розгляду справи по суті надійшла заява про визнання ним позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у його відсутність. Враховуючи вищевикладене, заяви адвоката позивача та відповідача, а також положення ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність позивачки, її адвоката та відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 08.08.2018, актовий запис № 227. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 5) Судом встановлено, що позивачка з відповідачем від шлюбу мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. (а.с. 10) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладенесуд\~вважає за\~можливе розірвати\~шлюб між\~ [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний відповідачем позов. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~073, 60 гривень, що підтверджується квитанцією від 08.03.2023. (а.с. 6) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачці з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 536, 80 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved