Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та відповідачем укладено кредитний договір № 9814с від 26.04.2013 року. На виконання умов вказаного вище договору Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 7000,00 грн. строком на 24 місяці з 26.04.2013 року по 26.04.2015 року включно зі сплатою відсотків в розмірі 28,8% річних. Перерахування визначених кредитним договором № 9814с від 26.04.2013 року грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 20344 від 26.04.2013 року з відмітками банку про проведення даного платежу. Також, між ПАТ «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів №9 від 07.05.2013 року. У відповідності з Додатком №1 до Договору добровільного страхування кредитів №9 від 07.05.2013 року, кредитний договір № 9814с від 26.04.2013 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 16870,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 9814с від 26.04.2013 року належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. На виконання вимог п.5.8 Договору добровільного страхування кредитів КС «Українська кредитна спілка» позивачу надано довідку № 1906 від 12.11.2021 року про сплату 12.11.2021 року ПрАТ «Українська страхова компанія» страхової виплати за кредитним договором № 9814с від 26.04.2013 року в рахунок погашення заборгованості відповідача у розмірі 12079,78 грн. Оскільки ПАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 9 від 07.05.2013 року обов`язки, до ПАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12079,78 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 23.01.2023 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони належним чином повідомлені про розгляд даної справи в суді. Відповідач повідомлялась, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та відповідачем укладено кредитний договір № 9814с від 26.04.2013 року. Згідно п.1.1 кредитного договору, кредитодавець на підставі рішення кредитного комітету № 811К від 25.04.2013 року надав, а відповідач отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі на умовах встановлених цим кредитним договором, з дотриманням вимоги повернення коштів та сплати процентів у визначені договором строки у розмірі 7000,00 грн. строком на 24 місяці з 26.04.2013 року по 26.04.2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Перерахування визначених кредитним договором № 9814с від 26.04.2013 року грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 20344 від 26.04.2013 року з відмітками банку про проведення даного платежу. Також, між ПАТ «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів № 9 від 07.05.2013 року. Відповідно до п.1.2. договору добровільного страхування кредитів, предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані страхувальнику внаслідок повного або часткового неповернення позичальником страхувальнику суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. Згідно п. 1.3. договору страховик здійснює страхування кредитного ризику за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та страхувальником, згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між страхувальником та страховиком (Додаток № 1 до договору страхування.). Пунктом 2.1 договору добровільного страхування кредитів встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного кредитного договору, що внесений до реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором протягом 10 днів після настання строку сплати третього платежу (п.п.2.1.1). Згідно з Додатком №1 до Договору добровільного страхування кредитів, кредитний договір № 9814с від 26.04.2013 року, укладений між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та відповідачем віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 16870,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст.979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У справі, що розглядається, спір виник між страховою компанією та фізичною особою щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування. Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості позичальника № 1842 від 12.11.2021 року. Позивачем на підставі заяви № 1799 від 11.11.2021 року щодо здійснення страхових виплат у зв`язку з настанням страхового випадку у сумі 12079,78 грн., внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором № 9814с від 26.04.2013 року та доданих до неї документів, складено страховий акт № 1022кр (вх. № 74-22/21/з від 12.11.2021 року) та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12079,78 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1953 від 12.11.2021 року з відміткою банку про проведення платежу. Відповідно до п.5.7 договору добровільного страхування кредитів до страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке страхувальник має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. Згідно п.5.8 договору добровільного страхування кредитів після отримання страхового відшкодування, страхувальник за вимогою страховика надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке страхувальник має до позичальника згідно з умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема, довідку про сплачене страховиком страхове відшкодування. Оскільки ПАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами Договорів добровільного страхування кредитів №9 від 07.05.2013 року, до ПАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 12079,78 грн. Враховуючи норми ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач - ПАТ «Українська страхова компанія», виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування КС «Українська кредитна спілка», отримало від останнього права кредитора до відповідача КС «Українська кредитна спілка» реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до ПАТ «Українська страхова компанія», оскільки за договором страхування (Закону України «Про страхування») останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст.991 ЦК), але не навпаки. Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст.988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, є суброгацією. Відповідно до ст.262 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Тобто страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Вирішуючи спір у даній справі, суд дійшов висновку, про наявність порушеного права позивача, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія», виконавши свої зобов`язання за договорами страхування та здійснивши виплату страхового відшкодування, не отримало повного фактичного відшкодування цієї суми від відповідача, особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 12079,78 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved