Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Глеба П.О., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 01.10.2011 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстровано виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району за актовим записом № 39. Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2014 у справі № 308/10153/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Вказаним рішенням суду визначено місце проживання спільної доньки сторін [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Крім того, з відповідача присуджено до стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2014 і до досягнення нею повноліття. Зазначає, що станом на дату подання позовної заяви спільна дитина проживає разом з позивачем. Відповідач своєю чергою протягом останнього періоду взагалі не цікавиться життям доньки, перестав цікавитися її розвитком, потребами та інтересами. Крім того, відповідач жодним чином не бере участі у розвитку дитини, не цікавиться, чи відвідує вона школу, які у неї інтереси та бажання. Представник позивача зауважує, що потреби дитини, порівнюючи з 2014 роком, значно зросли. Це зокрема зумовлено зростанням дитини, постійній потребі в харчуванні, одязі, лікуванні у випадку захворювань, проведенням дозвілля та іншому. Крім того, позивач несе витрати на канцтовари, засоби гігієни, відвідування гуртків, та інші речі, які забезпечують дитині умови для повноцінного розвитку. Наголошує, що після ухвалення попереднього рішення суду у справі № 308/10153/14-ц змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає. Відповідно до інформації, що міститься на сайті Міністерства соціальної політики України, вартість набору продуктів харчування для дітей віком від 6 до 18 років на місяць становить 3108,86, вартість непродовольчих товарів становить на місяць 992,54 грн., вартість набору послуг дорівнює 1207,62 грн., загальний розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років становить на місяць 5309,02 грн. Наразі позивач самостійно витрачає власні кошти на потреби [PERSON] , так як відповідач протягом останнього часу самоусунувся від участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Представник позивача звертає увагу, що згідно з розрахунком заборгованості по аліментах № 5-46974688 від 01.11.2022, починаючи з січня 2022 року відповідач не сплачує на користь позивача будь-яких аліментів. Станом на момент подання даного позову розмір аліментів, які стягуються з відповідача, є у 2,5 рази меншим за рекомендований законом розмір аліментів на одну дитину, та тим більше сума у 1000 грн. є навіть меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитинну віці від 6 до 18 років, якою є спільна донька сторін. З моменту ухвалення рішення суду від 29.09.2014 пройшов значний час, вже більше 8 років, та обставина, що з віком потреби дитини зростають, що своєю чергою тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дитини, що свідчить про погіршення її майнового стану. Натомість з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан відповідача покращився. Наразі він працює за кордоном, має хороший дохід, який за інформацією наявною у позивача перевищує 20000 грн. в місяць, на утриманні інших осіб немає, є здоровою, працездатною особою. Щомісячний дохід позивача за останній період також покращився та наразі становить приблизно 15000 грн. в місяць. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, починаючи з січня 2022 року. На підставі наведеного, представник позивача просить суд: збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/10153/14-ц від 29.09.2014 до 3500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] всі понесені останньою у зв`язку із розглядом даної справи судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому її представник подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 01.10.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2014 (справа № 308/10153/14-ц) між ними було розірвано. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.08.2012). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2014 (справа № 308/10153/14-ц) також ухвалено малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні разом з матір`ю [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 07.08.2014 і до досягнення нею повноліття. Дитина сторін на даний час проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, що стверджується довідками, виданими Ратівецьким старостинським округом від 20.10.2022 №№ 478, 479. З розрахунку заборгованості по аліментах відносно [PERSON] , складеного старшим державним виконавцем Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 01.11.2022 № 5-46974688, вбачається, що станом на 01.11.2022 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 13342 грн. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні та потребує матеріального забезпечення. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривні. На момент ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2014 відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було установлено у 2014 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 1032 гривні, дітей віком від 6 до 18 років 1286 гривень. З моменту ухвалення вказаного рішення суду сталася значна зміна цін на основні життєво необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів у частині вимог про їх збільшення на спільну дитину сторін, суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітньою донькою, вік дитини, майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього на утриманні інших осіб, а також вимоги, визначені ч. 2\~ст. 182 СК України, згідно з якими мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2014, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення. Даний факт суттєво впливає на розмір забезпечення, що потребує дитина. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014). Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Суд вважає, що визначеного раніше розміру аліментів недостатньо, витрати на дитину збільшилися, а позивач самостійно не в змозі забезпечити всі потреби неповнолітньої дитини (харчування, навчання, одяг, предмети гігієни). Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач не в змозі надавати утримання чи за станом здоров`я працювати, в матеріалах справи немає. Раніше визначений розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб неповнолітньої дитину, які їм необхідні для харчування, придбання ліків, предметів першої необхідності, одягу, здобуття освіти, позашкільних занять. При цьому сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою для звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16. Враховуючи викладене, беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання своїх дитини, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2014 (справа № 308/10153/14-ц), та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину доньку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Вказаний розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved