Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Представником позивача адвокатом Січевлюком-Врублевським Тарасом Степановичем в інтересах позивача [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, [PERSON] ,\~в якому\~представник позивача\~просив:\~1.\~Прийняти дану\~позовну заяву\~до провадження;\~2.\~Задовольнити дану\~позовну заяву\~про стягнення\~боргу за\~договором позики\~-\~стягнути з [PERSON] \~на користь [PERSON] несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 100\~000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на\~користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1000,00 гривень. В обґрунтування своєї вимоги у позовній заяві представник позивача зазначив про те, що позивач [PERSON] 12 вересня 2022 року за усною угодою позики передав позичальнику [PERSON] (відповідач) у власність 100\~000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 12 вересня 2022 року. Відповідач зобов`язався повернути борг до 01 листопада 2022 року. Оригінал розписки від 12 вересня 2022 року написаний та підписаний власноручно відповідачем. Починаючи з 01 листопада 2022 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав. Факт укладення між сторонами договору позики підтверджується письмовою розпискою, згідно якої відповідач зобов`язується повернути позивачу 100\~000 гривень 00 копійок до 01 листопада 2022 року. Ухвалою судді від 16 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Січевлюку-Врублевському Тарасу Степановичу. Представник позивача адвокат Січевлюк-Врублевський Тарас Степанович у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання судовою повісткою, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, судова повістка про виклик у судове засідання, яка раніше направлялася на адресу місця проживання відповідача, що зареєстроване у встановленому законом порядку, повернута до суду з поштовим повідомленням з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних встановлених судом обставин. У справі встановлено, що позивач [PERSON] 12 вересня 2022 року за усною угодою позики передав позичальнику (відповідачу) [PERSON] у власність 100\~000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 12 вересня 2022 року. Відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг до 01 листопада 2022 року. Оригінал розписки від 12 вересня 2022 року написаний та підписаний власноручно відповідачем. Починаючи з 01 листопада 2022 року позивач [PERSON] постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач [PERSON] не виконував взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав. Статтею 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у справі № 6-63цс13. Факт укладення між сторонами договору позики підтверджується письмовою розпискою, згідно якої відповідач [PERSON] зобов`язується повернути позивачу 100\~000 гривень 00 копійок до 01 листопада 2022 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно правил частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved