Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

03.04.2023 представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що між Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Арес» та [PERSON] 14.12.2020 укладено договір про надання правової допомоги №14/12/2020, відповідно до якого клієнт доручив, а адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати юридичні послуги. Відповідно до договору сторони домовились про наступний порядок оплати вартості наданих послуг, а саме 28 000 грн клієнт сплачує адвокатському об`єднанню протягом 10 днів від дати набуття законної сили винесеного Дзержинським районним судом м. Харкова рішення по суті. На виконання договору адвокатським об`єднанням було надано юридичні послуги, про що свідчить акт приймання - передачі послуг, також сторонами було підписано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Докази оплати не можуть бути надані суду, адже, відповідно до умов договору, сторони погодили оплату гонорару після набрання рішенням законної сили. Представник позивача вважає, що наявно достатньо підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28000 грн. 11.04.2023 відповідачем подано клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, яке обґрунтоване тим, що заявником не надано детального опису наданих послуг та не надано максимально можливого обсягу доказів, що реально підтверджують заявлений розмір витрат на адвоката. Документи, надані представником заявника є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оформлені з порушенням та в своїй сукупності не достатні для здійснення відшкодування, заявником не надані фінансові документи , не всі перелічені послуги можна віднести до переліку послуг. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволені вимог про стягнення витрат на правову допомогу. Сторони у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2023 позов [PERSON] до [PERSON] «Про поділ спільного майна» - задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; напівпричіт КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити на праві приватної власності [PERSON] автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та напівпричіт КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити на праві приватної власності [PERSON] автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . В рахунок урівняння часток автомобіль МАЗ 543205-020, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та напівпричіт КRONЕ SDР 27, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та автомобіля автомобіль МАЗ 64221, державний номер [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] стягнути з [PERSON] різницю вартості зазначених автомобілів та причіпу, відповідно до оцінки, на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 52667 (п`ятдесят дві тисячі шістсот шістдесят сім) грн 81 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір, пропорційно до задоволених вимог у сумі 1418 (одна тисяча чотириста вісімнадцять) грн 80 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Після ухвалення рішення, представником позивача подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та надано докази судових витрат, які будуть понесено [PERSON] . При звернені до суду позивачем було заявлено, у позовній заяві, вимогу про стягнення витрат на правову допомогу, у судовому засіданні представником позивача було висловлено клопотання про намір подати заяву про стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення у справі. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Правничу допомогу у суді надавав адвокат Чумак Р.В., на підставі ордеру , який видано адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «АРЕС» та договору про надання правової допомоги №14/12/2020 від 14.12.2020, укладеним між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Арес», в особі виконуючого обов`язки керуючого об`єднанням - адвоката Чумак Р.В., що діє на підставі статуту. На підтвердження вартості послуг на правову допомогу представником позивача надано копію договору та акт приймання - передачі, які містять посилання, що сторони домовились про наступний порядок оплати вартості наданих юридичних послуг, а саме 28 000 грн, які клієнт сплачує адвокатському об`єднанню протягом 10 днів від дати набуття законної сили винесеного Дзержинським районним судом м. Харкова рішення по суті. Станом на день розгляду заяви по стягнення витрат на правову допомогу рішення суду про поділ майна законної сили не набрало. Проаналізувавши реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу на стадії розгляду справи, суд дійшов наступного висновку. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Відповідачем [PERSON] подано заперечення проти заяви про стягнення витрат на правову допомогу. В контексті оцінки доводів відповідача щодо недоведеності позивачем понесення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на відсутність детального опису робіт (наданих послуг), витраченого адвокатом часу, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у подібних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21), згідно з яким учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку визначення договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формальних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Оцінюючи заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених [PERSON] у суді, на предмет їх пропорційності складності справи, суд виходить з наступного. Так, однією з наданих послуг зазначено підготовка та надання позовної заяви та підготовка та подання уточненої заяви, проте з досліджених позовної заяви та уточненої позовної заяви вбачається, що вони є ідентичними, а уточнена позовна заява була подано позивачем на виконання ухвали суду про залишення без руху та уточнена була після технічної помилки при складанні позовної заяви. Також, однією з послуг зазначено «участь в судовому засіданні», проте з матеріалів справи вбачається, що представник позивача приймав участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції з власник технічних засобів, тобто представник позивача не витрачав час та кошти на дорогу до суду. Окрім того, судом враховано, що позивачем було заявлено позов, ціна якого становила 1305998 грн, а судом задоволено частково позовні вимоги, на загальну суму 163227,81 грн, тобто лише на 12,5%. Посилання [PERSON] про те, що наданий акт приймання передачі підписано не адвокатом Чумак Р.В., який не мав повноважень, не є підставою для відмовим у стягненні витрат на правову допомогу, так як адвокат Чумак Р.В. діяв на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, що передбачено статтею 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». В адвоката Чумака Р.В. не зупинено права на заняття адвокатською діяльністю і він не позбавлений права на заняття адвокатською діяльністю з виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України. Окрім того, як вбачається з договору про надання правової допомоги, він підписаний адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «АРЕС» в особі виконуючого обов`язки керуючого об`єднанням адвокатом Чумак Р.В. Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, часткове задоволення позову, заперечення відповідача, а також необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 12000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial