Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 17.08.2016 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач ПАТ «Укрсоцбанк» просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості в розмірі 179224,75 грн. Свій позов позивач обґрунтував тим, що 11.06.2013 відповідач [PERSON] уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» кредитний договір №382АІ20130611001 за умовами\~якого кредитор\~зобов`язався\~надати позичальнику\~на умовах\~забезпеченості,\~поворотності,\~строковості,\~платності та\~цільового характеру\~використання кредит\~у сумі\~132\~480,00\~грн.\~з кінцевим\~терміном повернення\~заборгованості до\~11.06.2020.\~З метою\~забезпечення виконання\~зобов`язання за\~вищевказаним кредитним\~договором 11.06.2013\~відповідач [PERSON] \~уклала з\~ПАТ «Укрсоцбанк»\~договір поруки №382АІ20130611001. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 179224,75 грн. станом на 05.04.2016, яку він добровільно погашати не бажає. Тому, позивач і пред`явив даний позов. У суд представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~про час,\~дату та\~місце розгляду\~справи була\~належним чином\~повідомлена,\~причини неявки\~не повідомила. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 29.04.2017 було відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2017 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з неналежним оформленням та недоплатою судового збору. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 17.05.2018 було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №757/74872/17-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки недійсним. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.08.2020 було поновлено провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням по цивільній справі №757/74872/17-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки недійсним. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04.11.2020 було здійснено процесуальну заміну позивача по справі: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк». Провадження по цивільній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 752/18456/20 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору неукладеним. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02.01.2023 було поновлено провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням по цивільній справі 752/18456/20 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору неукладеним. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21.04.2023 заяву представника Акціонерного товариства «СЕНС Банк» про зміну назви позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено та вирішено змінити найменування позивача у справі з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС Банк». 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У суді встановлено, що 11.06.2013 між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір на купівлю автотранспортних засобів №382АІ20130611001\~ згідно з яким банк надав відповідачеві [PERSON] на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 132480,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.06.2020 (Т.1 а.с. 9-20). Пунктом 1.1.1 договору передбачено, що погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно, 11 числа, сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування кредитом, згідно з графіком погашення кредиту, в сумі 2610,78 грн. Згідно з п. 1.1.3 договору одночасно з укладенням цього договору, з метою забезпечення сплати страхових платежів за договором страхування, передбаченим п. 3.3.3. цього договору, позичальником укладається договір про надання відновлювальної кредитної лінії (на сплату страхових платежів) № 382005607INSURANCE1 від 11.06.2013. Пунктом 1.2. договору передбачено, що кредит надається позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки KIA RIO, 2013 року випуску, білого кольору, придбаного згідно з договором купівлі-продажу №М0528-3 від 01.06.2013, укладеного з ТОВ «Корея Моторс». За змістом пункту 1.3 договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги було укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] договір застави транспортного засобу, визначеного п. 1.2 цього договору, заставною вартістю 147200,00 грн., який також забезпечує виконання зобов`язань позичальника за додатковим договором. Також в якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань за цим договором було укладено договори поруки з [PERSON] , який забезпечує виконання зобов`язань позичальника за додатковим договором. Пунктом 2.2 договору передбачено, що моментом (днем) надання кредиту вважається день списання з позичкового рахунку позичальника коштів в сумі кредиту згідно з цим договором. Згідно пункту 2.3 договору моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів, комісій, та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим договором. Відповідно до п.п. 3.3.7 договору позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати ануїтетні платежі за фактичний час його використання та можливі штрафні санкції в порядку, визначеному в графіку погашення кредиту. Пунктом 4.1. даного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником термінів сплати ануїтетних платежів, визначених п. 1.1.1. цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. В п.7.6 даного договору вказано, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих не себе зобов`язань Відповідно до згоди №1 фізичної особи суб`єкта кредитної історії на доступ банку до його кредитної історії та отримання кредитного звіту від 11.06.2013, [PERSON] надав згоду ПАТ «Укрсоцбанк» на доступ до своєї кредитної історії та отримання у разі необхідності відповідного кредитного звіту від ТОВ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій», з метою укладення кредитного правочину, в порядку, визначеному Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (Т.1 а.с. 26). Відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії) № 382005607INSURANCE1 від 11.06.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі кредитор) та [PERSON] (надалі позичальник) уклали цей договір про таке: кредитор зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, та зі сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транш кредиту) зі сплатою в розмірі 20% річних за перший річний період користування кредитом, тобто терміном до 31.05.2014. На кожен наступний річний період процентна ставка за кредитом встановлюватиметься в порядку, визначеному п. 2.11 цього договору (Т.1 а.с. 37-46). В п.1.1.3 договору відновлювальної кредитної лінії вказано, що погашення кожного траншу кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно не пізніше 11 числа кожного місяця впродовж наступних 9 місяців після видачі відповідного траншу. Пунктом 1.1.4 договору відновлювальної кредитної лінії передбачено, що зобов`язання позичальника за даним договором є пріоритетними при здійсненні ним погашення заборгованості з урахуванням договору кредиту №382АІ20130611001 від 11.06.2013, надалі основний договір. Згідно п. 1.2 договору відновлювальної кредитної лінії кредит надається позичальнику на здійснення оплати страхових платежів за договором страхування та договором страхування життя від нещасного випадку. В п. 1.3 договору відновлювальної кредитної лінії вказано, що в якості забезпечення вимог позичальника своїх зобов`язань перед кредитором за цим договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів , можливої неустойки а також інших витрати, кредитор укладає з позичальником догові застави №382АІ20130611001-ЗАСТ. За змістом п. 2.2 договору відновлювальної кредитної лінії кредит вважається наданим в момент (день) списання суми кредиту з позичкового рахунку на рахунок страховика. Пунктом 2.5 договору відновлювальної кредитної лінії передбачено, що моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів та можливих пені і штрафних санкцій. В п. 3.3.5 та п. 3.3.7 договору відновлювальної кредитної лінії вказано, що позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту в строк, встановлений в п.п. 1.1.1, 1.1.3 цього договору, та сплачувати кредитору неустойку ( пеню, штраф) в строк, встановлений в п.2.4 договору. Відповідно до п. 7.6 договору відновлювальної кредитної лінії цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх кредитних зобов`язань за договором (Т.1 а.с. 37-46). Згідно з договором застави транспортного засобу №382АІ20130611001-ЗАСТ від 11.06.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі заставодержатель) та відповідач [PERSON] (надалі заставодавець) уклали цей договір про таке: заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №382АІ20130611001 від 11.06.2013 (надалі договір кредиту 1) та договором про надання відновлювальної кредитної лінії (на оплату страхових платежів) № 382005607INSURANCE1 від 11.06.2013 (надалі договір кредиту 2) транспортний засіб марки KIA, модель RIO, тип седан-В, , номер шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , колір білий, рік випуску 2013, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований Бориспільським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 07.06.2013 (надалі предмет застави). В п.1.2 договору застави вказано, що загальна вартість предмета застави за згодою сторін становить 147200,00 грн. Пунктом 2.4.3 договору застави передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов`язань, забезпечених заставою за цим договором, вони не будуть виконані належним чином. Згідно з п. 3.1 та .3.2 договору застави право застави виникає з моменту підписання цього договору уповноваженими представниками сторін та його нотаріального посвідчення. Право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань в повному обсязі, а також в інших випадках, передбачених статтями 28 і 29 Закону України "Про заставу". Відповідно до п.4.1 та.4.2 договору застави право звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог виникає у заставодержателя у випадках, обумовлених положеннями договорів кредиту, цього договору та нормами чинного законодавства України. Звернення стягнення на предмет застави чи на відповідну його частину здійснюється відповідно до норм чинного законодавства України (Т.1 а.с. 33-45). Згідно з договором поруки №382АІ20130611001 від 11.06.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі кредитор), [PERSON] (надалі позичальник) та [PERSON] (надалі поручитель) уклали цей договір про таке: поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №382АІ20130611001\~від 11.06.2013\~(надалі\~за текстом\~ договір\~1), та договором відновлювальної кредитної лінії №№ 382005607INSURANCE1 від 11.06.2013 (надалі за текстом - договір кредиту 2). В п.3.1.1 та 3.1.2 договору поруки поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов`язання забезпеченого порукою, письмово повідомити позичальника про отримання такого повідомлення, пропозицію розрахуватися з кредитором самостійно та про свій намір виконати відповідне зобов`язання, у разі неотримання відповіді від позичальника протягом 10 робочих днів від дати його повідомлення, а також протягом 30 днів від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов`язання забезпеченого порукою, виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту, несплаченої суми процентів та/або комісій на відповідні внутрішньобанківські рахунки а також суми штрафних санкцій на рахунок, вказаний в повідомленні кредитора. В п.3.1.4. договору поруки вказано, що у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання поручитель зобов`язаний відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майном, на яке, згідно з законодавством України, може бути звернено стягнення. Згідно з п.п. 3.3.1 договору поруки кредитор зобов`язаний протягом 5 робочих днів від дати невиконання позичальником зобов`язань забезпечених порукою повідомити про це поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного позичальником зобов`язання та невиконаного зобов`язання. Відповідно до п. 6.2 договору поруки цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою (Т.1 а.с. 29-32). За змістом згоди №2 фізичної особи суб`єкта кредитної історії на доступ банку до його кредитної історії та отримання кредитного звіту від 11.06.2013, [PERSON] надала згоду ПАТ «Укрсоцбанк» на доступ до своєї кредитної історії та отримання у разі необхідності відповідного кредитного звіту від ТОВ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій», з метою укладення кредитного правочину, в порядку, визначеному Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (Т.1 а.с.25). Згідно з меморіальним ордером №10 від 11.06.2013, [PERSON] , банк платника ПАТ «Укрсоцбанк» перерахував ТОВ «Корея Моторс» 132480,00 грн., призначення платежу перерахування коштів за автомобіль «KIA RIO», згідно з договором купівлі-продажу №М0528-3 від 01.06.2013 (Т.1 а.с. 8). Відповідно до розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №382АІ20130611001\~ від 11.06.2013, станом на 05.04.2016, останні платежі за кредитним договором були здійснені 12.05.2014 та 11.06.2014 в сумі 1009,94 грн. та 1142,56 грн. (Т.1 а.с. 5-7). Згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2020 у справі №757/74872/17-ц було вирішено визнати недійсним договір поруки № 382АІ20130611001 від 11.06.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк", [PERSON] та [PERSON] (Т.1 а.с. 163-166). Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2023 у справі №752/18456/20 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору неукладеним було відмовлено в задоволенні позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з п.п.10.11. ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 610, пункт 4 частини\~першої статті\~611 ЦК України). За змістом статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Крім того, ст.1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у справі № 755/3217/15-ц від 21.09.2022 виснував: «Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла правового висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Зазначена судова практика Великої Палати Верховного Суду не змінювалася.» У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». У справі, що перебуває на розгляді суду, позичальник (відповідач) [PERSON] не заперечував щодо підписання ним та позивачем кредитного договору від 11.06.2013 та отримання відповідної суми кредиту. Разом із цим, він не спростував, наданий позивачем розрахунок його заборгованості за цим кредитним договором (у тому числі, непогашення ним боргу по кредиту, процентах та пені), не надав доказів іншої суми боргу по кредиту (тілу, процентах, пені), інших строків погашення ним заборгованості (або непогашення взагалі у відповідні дати) за цим договором. Так, наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань, а також забезпечення прав та інтересів кредитора в охоронних правовідносинах регламентовано\~частиною другою статті 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №199/6480/16-ц від 18.05.2022 відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені полягає у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Разом з тим, згідно з п.п. 4.1 та 4.1.1 кредитного договору від 11.06.2013 у разі прострочення Позичальником термінів спати Ануїтетних платежів, визначених п. 1.1.1. цього Договору, комісії. передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначення м. 1.1. 3.2.3. 3.3.14, цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової станки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасного сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування неустойки (пені) здійснюється щоденно за методом «факт/360» за період з дня виникнення простроченої заборгованості за Кредитом та/або нарахованими відсотками по день, що передує дню сплати зазначеної заборгованості, але не більше одного року з моменту виникнення цієї заборгованості. Отже, договір позики містить умови щодо сплати пені у разі несплати як тіла позики так і відсотків. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за тілом кредиту в сумі 120924,08 грн в добровільному порядку АТ «Альфа-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд доходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] суму заборгованості за відсотками в розмірі 33778,94 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 8596,13 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 9425,09 грн., а також розмір інфляційнийх витрат за кредитом в сумі 2827,43 грн. та за відсотками 3655,08 грн. Водночас, згідно з договором поруки №382АІ20130611001 від 11.06.2013 ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі кредитор), [PERSON] (надалі позичальник) та [PERSON] (надалі поручитель) уклали цей договір про таке: поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів №382АІ20130611001 від 11.06.2013 (надалі за текстом договір 1), та договором відновлювальної кредитної лінії №№ 382005607INSURANCE1 від 11.06.2013 (надалі за текстом - договір кредиту 2). Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2020 у справі №757/74872/17-ц було вирішено визнати недійсним договір поруки № 382АІ20130611001 від 11.06.2013, укладений між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк", [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 7 вказаної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ч.ч.\~1-4\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Отже, за результатами судового розгляду у справі №757/74872/17-ц Голосіївським районним судом м. Києва 22.06.2020 встановлені достатні правові підстави для визнання договору поруки недійсним. Таким чином, договір поруки №382АІ20130611001 від 11.06.2013 є недопустимим доказом у справі, тому суд не бере його до уваги. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про неможливість покладення на відповідача, як поручителя, обов`язку щодо виконання кредитного зобов`язання солідарно з боржником. Таким чином, в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на купівлю автотранспортних засобів №382АІ20130611001 з [PERSON] , як поручителя, слід відмовити. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до частини задоволених вимог в сумі 2688,37 грн. На підставі ст. ст. 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 11, 251, 258, 260, 261, 526, 530, 553, 554, 559, 626, 627, 628, 638 1049 ЦК України,

Outcome: partial