Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

05.01.2023 року перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок з кадастровим номером 6822181300:01:006:0008, площею 0,2223 га, яка знаходиться в с. Борисів Шепетівського району Хмельницької області. В обґрунтування позову послався на те, що [PERSON] є громадянином російської федерації, в порядку спадкування набув у власність спірну земельну ділянку 03.02.2021 року. Відповідно до ч.4 ст.81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями та особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню, а вразі невиконання цього обов`язку конфіскації за рішенням суду на підставі позову органу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, яким є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). Крім того, 05.01.2023 року першим заступником керівником Шепетівської окружної прокуратури було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року задоволено заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року відкрито провадження у справі. 13.02.2023 року до суду подано пояснення представника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, якими позов прокурора підтримано з підстав, зазначених у позовній заяві. У вказаних поясненнях просила розглянути справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру. Ухвалою суду від 14 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03.02.2021 року [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,2223 га з кадастровим номером 6822181300:01:006:0008, площею 0,2223 га, яка знаходиться в с. Борисів Шепетівського району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, склад угідь рілля, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дацишиним О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 117, та є власником на теперішній час, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 315034130 від 14.11.2022 року. Згідно листа Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області № 6801.4-4548/6801.4.1-22 від 28.11.2022 року [PERSON] паспортом громадянина України не документувався, документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] від 17.10.2011 року терміном дії «безстроково» на підставі наданого ВГІРФО УМВСУ в Хмельницькій області 17.10.2011 року дозволу на імміграцію в Україну, в заяві-анкеті зазначено внутрішній паспорт громадянина рф 64 № 1878239 від 19.05.2011 року терміном дії до 19.05.2016 року, виданий ФМС 067, місце проживання на території рф: [ADDRESS] . Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17липня 1997 р. № 475/97-ВР , зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Ст.ст. 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до ч.2 цієї статті у разі: 1) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; 2) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Ст. 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність або надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземцям, особам без громадянства. Іноземці та особи без громадянства можуть отримати землі сільськогосподарського призначення лише у спадок. Згідно ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Згідно ст. 148 ЗК України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізовує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач є іноземним громадянином, набув у власність в порядку спадкування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка не може перебувати у його власності, у встановлений законом строк не відчужив земельні ділянки, в зв`язку з чим вона підлягає конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури. На підставі ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 22, 80, 81, 145, 148 Земельного кодексу України,

Outcome: approved