Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини до відповідачки [PERSON] , де третьою особою виступає Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради, посилаючись на те, що з 06.11.1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилось три доньки: [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2009 року народження. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.08.2018 року №727/3119/18 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06.11.1999 року у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради, Вижницького району, Чернівецької області, актовий запис №63- розірвано. Вказує, що у них з відповідачкою виник спір щодо місця проживання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим він звернувся до суду. Стверджує, що він має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до дітей. Враховуючи, що він фактично займається вихованням малолітньої дитини [PERSON] , 2009 року народження, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку, із урахуванням віку дитини, вважає, що є всі підстави для задоволення даного позову. На основі викладеного позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , 2009 року народження, разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що у них з відповідачем дійсно виник спір щодо місця проживання малолітньої доньки [PERSON] . Однак, на даний час, враховуючи таке бажання самої доньки, вона не заперечує щодо його задоволення. Вважала, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , 2009 року народження, разом з батьком [PERSON] , буде відповідати інтересам малолітньої доньки. Сама вона проживає разом із старшою та середньою доньками, а молодша [PERSON] , проживає разом із батьком вже біля двох років. Умови проживання доньки в смт. Берегомет хороші, це їй відомо. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Берегометської селищної радив судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Сама малолітня [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні ствердила, що бажає проживати саме з батьком (позивачем по справі). Пояснила, що вона навчається у медичному ліцеї №3 у 8 класі, але біля трьох років живе разом із батьком, за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживає ще дідусь, їй там комфортно. Назарі в неї змішана форма навчання: тиждень дома (в смт. Берегометі), а тиждень в ліцеї. В ліцей її возить батько на автомобілі, а після навчання забирає назад в смт. Берегомет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] та є сусідкою [PERSON] . Вказала, що його молодша дочка [PERSON] проживає разом із ним вже декілька років, а також ще дідусь з ними живе. Вказала, що в будинку є все необхідне, в тому числі окрема кімната для доньки зі спальним ліжком і комп`ютером. Стосунки у них з батьком дуже хороші. Бувала у них вдома не раз. Суд, заслухавши пояснення сторін, неповнолітньої доньки та свідка, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.08.2018 року розірвано (а.с.14-15). Від шлюбу у сторін є троє дітей: [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, та малолітня [PERSON] , 2009 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до копії паспорта позивача (а.с. 6), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про доходи Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної ради КПН «Чернівецька обласна клінічна лікарня» від 28.02.2023 року № 74 (а.с.13) [PERSON] має дохід для утримання дочки. Як вбачається з довідки про склад сім`ї №722 від 28.02.2023 року (а.с.11), [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №22 від 24.03.2023 року, що затверджений комісією в складі т.в.о. начальника Служби у справах дітей Берегометської селищної ради Киращук Л.Д., старшого інспектора ЮПСП Зельської Ю.А., начальника відділу соціальної сфери Чорногуз М.П. (а.с.59) вбачається, що вони провели обстеження сім`ї [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] - батько, [PERSON] , [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - дідусь. На момент виїзду було виявлено, що у даному будинку проживає [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] та батьком, у будинку чисто, продукти харчування є у наявності, умови проживання хороші та відповідають інтересам дитини. Дівчинка має окрему кімнату, облаштовану спальним місцем та робочим столом. Мати дівчинки проживає окремо від сім`ї. З Висновку органу опіки та піклування Берегометської селищної ради від 27.03.2023 року №303 (а.с.49-50) вбачається, що згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 24.03.2023 року №22 встановлено, що умови проживання хороші та відповідають інтересам дитини. Малолітня [PERSON] проживає разом із батьком, який належно доглядає за донькою та забезпечує її всім необхідним для нормального життя та розвитку. Дитина має окрему кімнату, облаштовану спальним місцем та робочим столом. Мати дівчинки проживає окремо від сім`ї. Відповідно до довідки від 28.02.2023 року № 74 [PERSON] має дохід для утримання дочки. На підставі вищевикладеного, орган опіки та піклування Берегометської селищної ради, вважає за можливим та таким, що відповідає інтересам дитини, проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Таким чином, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому, відповідно до ст.157 ч.3 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 2 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пунктом 18 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, висловлену дитиною особисту прихильність до батька, вік дитини, пояснення самої [PERSON] про її бажання проживати з батьком, а також поясненнями відповідачки [PERSON] , яка в судовому засіданні, не заперечувала проти визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із батьком, а також враховуючи наявний в матеріалах справи висновок Органу опіки і піклування від 27.03.2023 року, суд вважає, що в судовому засіданні доведено наявність підстав в розумінні ст.161 СК України для визначення місця проживання дитини саме з батьком (позивачем по справі) - [PERSON] . Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved