Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

30.01.2023 р. матеріали позовної заяви Служби у справах дітей виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передачу дитини передано з Ірпінського міського суду Київської області за підсудністю на розгляд Святошинському районному суду м. Києва на підставі ухвали суду від 18.11.2022 року. Позовні вимоги позивачем обгрунтовані тим, що 06.11.2021 р. працівниками ГРПП відділу поліції Бучанського РУП за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Коцюбинське, вул. Сонячна, 18, було виявлено гр. [PERSON] , під час догляду за немовлям [PERSON] , [INFO] , перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. Спеціалісти служби у справах дітей виконавчого комітету Коцюбинської селещної ради спільно з працівниками поліції № 2 Бучанського РУП обстежили умови проживання за вказаною адресою де перебувало немовля та зафіксовано, що в будинку де проживала дитина були жахливі антисанітарні умови, стійкий запах тютюну, алкоголю та інші їдкі смердючі запахи, відсутнє окреме спальне місце для дитини. Окрім того, було зафіксовано, що в будинку проживало ще троє чоловіків не пов`язані родинними стосунками, які також були в алкогольному сп`янінні. У зв`язку з загрозою здоров`ю та життю дитини, під супровідом швидкої медичної допомоги, немовля [PERSON] , [INFO] , був доставлений до Ірпінської дитячої лікарні за адресою: [ADDRESS] , та переданий черговому лікарю педіатру, складений акт органу внутрішних справ України та закладу охорони здоров`я. На гр. [PERSON] , складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП. За місце реєстрації [PERSON] характеризується, як особа, що веде антиморальний спосіб життя, зловживає алкогольними наяпоями, неналежно виконує батьківські обов`язки. По відношенню до п`ятьох старших своїх дітей [PERSON] , позбавлена батьківських прав. [PERSON] , [INFO] , який є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . За весь час перебування дитини в лікарні, мати жодного разу не відвідала сина. 23.12.2021 р., малолітнього [PERSON] було влаштовано до КЗ КОР "Спеціалізованого обласного будинку дитини" в м. Біла Церква. Наразі дитина перебуває в КЗ КОР "Спеціалізованого обласного будинку дитини" в м. Свалява, Мукачівського району, Закарпатська обл. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Коцюбинської селещної ради Бучанського району Київської області, яке відбулось 04.10.2022 р. було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також стягнути аліменти у розмірі 1/4 доходу з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, на користь особи або того закладу, де перебуватиме дитина, для її утримання до досягнення нею повноліття. 06.03.2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями Святошинського районного суду м. Києва та визначеного головуючого по справі Бабич Н.Д. 07.03.2023 року справа передана головуючому (а.с.36-37). Ухвалою судді від 07.03.2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.04.2023 (а.с.38). Ухвалою від 03.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 19.04.2023р. (а.с.49). В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підстверджується зворотнім поштовим повідомленням (а.с.53), відповідно до ст. 130 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк не подала відзив на позов, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засідані проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: матір - [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.3). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2016 року (а.с.8). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що внесено відомості до ЄРДР № 12020100080002295 від 10.05.2020 р. (а.с.9). Спеціалісти Служби у справах дітей виконавчого комітету Коцюбинської селещної ради спільно з працівниками поліції № 2 Бучанського РУП обстежили умови проживання за вказаною адресою де перебувало немовля та зафіксовано, що в будинку де проживала дитина були жахливі антисанітарні умови, стійкий запах тютюну, алкоголю та інші їдкі смердючі запахи, відсутнє окреме спальне місце для дитини. Окрім того, було зафіксовано, що в будинку проживало ще троє чоловіків не пов`язані родинними стосунками, які також були в алкогольному сп`янінні (а.с.13). У зв`язку з загрозою здоров`ю та життю дитини, під супровідом швидкої медичної допомоги, немовля [PERSON] , [INFO] , був доставлений до Ірпінської дитячої лікарні за адресою: [ADDRESS] та переданий черговому педіатру, складений акт органу внутрішних справ України та закладу охорони здоров`я (а.с.11). За весь час перебування дитини в лікарні, мати жодного разу не відвідала сина (а.с. 15). 23.12.2021 р. малолітнього [PERSON] , [INFO] було влаштовано до КЗ КОР "Спеціалізованого обласного будинку дитини" в м. Біла Церква. (а.с.16). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Коцюбинської селещної ради Бучанського району Київської області, яке відбулось 04.10.2022 р. було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 18, 19-20). Як вказуває представник позивача відповідач життям дитини не цікавиться, допомоги на її утримання не надає, дитина перебуває на обліку, зв`язок з відповідачем відсутній. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом відповідач не цікавиться своєю дитиною, матеріально її не забезпечує, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, самоусунулась від виховання дитини. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї дитини. Протилежного суду не надано. Батько дитини помер. Служба у справах дітей Коцюбинської селещної ради у своєму висновку, який затверджений рішенням виконовчого комітету Коцюбинської селещної ради від 13.10.2022 р № 161 . було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-20). Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Отже, дитину слід передати на опікування Органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державній адміністрації. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, то слід зазначати, що за правилами ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З позову вбачається, що відповідач [PERSON] матеріально дитину не утримує. Згідно з ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обставин, за яких відповідачі не мають можливості сплачувати аліменти на утримання дітей судом не встановлено. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, оскільки дитина передається на опікування Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, який в подальшому у відповідності до Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» має протягом двох місяців вжити заходів щодо влаштування дитини в сім`ї громадян України - на усиновлення, під опіку або піклування, у прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, є необхідність зобов`язати Орган опіки та піклування відкрити особистий рахунок на ім`я кожної дитини у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду для перерахування платником аліментів встановленого судом розміру аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Визначаючи розмір аліментів, який повинен стягуватися з відповідача судом враховано, що відповідач є особами працездатного віку, доказів про те, що на її утриманні перебувають інші особи, або є інші стягнення по виконавчим листам на утримання дитини суду не надано, а тому суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на користь особи або того закладу, де перебуватиме дитина, для її утримання до досягнення нею повноліття, починаючи з 18.10.2022 р., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з відповідача у розмірі 1/4 доходу з усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 5368,00 грн. (2684х2) грн. за вимогами про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Outcome: approved