Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

24.03.2023 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] в якій просить: змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менша ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 27 жовтня 2016 року був розірваний. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. (цивільна справа № 205/7353/16-ц). Рішенням суду від 24 вересня 2019 року збільшено розмір аліментів на утримання дитини які стягувались з [PERSON] з 600 грн. на 1500 грн. Зазначає також, що спільний син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На теперішній час розмір аліментів визначений рішенням суду є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку вона потребує більших витрат на забезпечення, розвиток, освіту. Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, не має інших аліментних зобов`язань та може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2023 року, по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] 19.04.2023 року подано до суду, зареєстрований в канцелярії, відзив на позовну заяву, в якому зазначив на те, що позов не визнає, вважаючи, у тому числі, що зміна законодавством мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів. Також, в заперечення позову зазначає на те, що він на теперішній час доглядає за своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка має проблеми зі здоров`ям, а саме: деформуючий артроз колінних суглобів 3-4 ст. Зі стійкою згинально-розгинальною контрактурою і порушенням функцій опору і ходьби 3 ступені. Рекомендації: тотальне ендопротезування колінних суглобів в лікарні Мечнікова. Він у 2002 році отримав травму, а саме: розрив правого акроміально ключичного з`єднання, яка заважає працювати фізично і виконувати будь-які навантаження на руки, також в нього є проблеми зі спиною, остеохондроз попереково-крижового відділу хребта 2 ступеня. Вказує, що спочатку, рішенням суду від 20.09.2016 р. по цивільній справі 205/7353/16-ц він сплачував аліменти в розмірі 600 грн. з їх індексацією. В 2019 році за зверненням позивачки до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. суд задовільнив позов і виніс рішення яким визначив розмір аліментів у 1500 грн. На теперішній час він не може сплачувати більше ніж 1500 грн. на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 33-36). Позивачка [PERSON] , подала до суду, зареєстровану в канцелярії 24.04.2023 року, заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відзив відповідача вважає необґрунтованим (а.с. 43). Відповідачем [PERSON] була подана, зареєстрована в канцелярії, заява, в якій зазначив, що з позовом не згоден, до поданого суду 19.04.2023 року відзиву на позов додатково зазначає на те, що на теперішній час він не має постійного місця роботи, тому не має постійного заробітку. Він повинен піклуватися про хвору матір. Опікунство не оформлював, оскільки піклування за хворими батьками які не можуть в повному обсязі доглядати за собою, це обов`язок дітей. Вважає, що позивач не надала доказів які підтверджують необхідність збільшення розміру аліментів. Просить провести розгляд справи без участі. Враховуючи наявність заяв від сторін по справі, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів та доказів. На підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 24), який рішенням суду від 27 жовтня 2016 року було розірвано (а.с. 12-14). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року справі 205/7353/16-ц призначено з 30 вересня 2016 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону (а.с. 16). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року у справі 205/4411/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , збільшено розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] визначений рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року з 600 грн. на 1500 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17-18) та 05.02.2020 р. було видано виконавчий лист (а.с. 22-23). Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] 20 жовтня 2020 року, [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 25), чим доводиться, що [PERSON] на яку призначено стягнення аліментів за рішенням суду на утримання спільної з відповідачем дитини і позивач є однією і тією ж особою, що не заперечується і відповідачем. Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг № 0157 від 15.03.2023 р. дитина проживає разом з позивачем (а.с. 21). Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 18 СК України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 181 ЦПК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд керується принципом «з максимально можливим урахуванням інтересів дитини» (ч. 8 ст. 7 СК України). Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, відповідно до положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум встановлений на дитину віком від 6 до 18 років на місяць, становить - 2833 гривні Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, з урахуванням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років на місяць не може бути меншим за 1416,50 грн. Отже, вбачається, що на даний час, позивачка отримує аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини не в розмірі рекомендованого мінімального, а фактично в мінімальному гарантованому розмірі аліментів визначеному абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Позивач просить суд змінити саме спосіб стягнення аліментів з відповідача визначеного рішенням суду до стягнення на її користь на утримання спільної неповнолітньої дитини, з твердої грошової суми 1500 грн. на 1/4 частину від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зауважуючи, що на даний час, в силу свого віку, дитина потребує більшого догляду та матеріальних коштів, враховуючи і те, що 4 роки навчається у школі англійської мови, за яку позивач сплачує 2100 грн. кожного місяца, на підтвердження надавши Довідку від 23.03.2023 р. (а.с. 19). та відповідачем ця обставина не заперечується. Як і не заперечується відповідачем, що останнім не надається на спільну з позивачем дитину іншої допомоги, крім розміру аліментів визначеного рішенням суду. Заперечуючи вимоги позову, відповідач посилається на те, що не має можливості сплачувати на утримання спільної з позивачем дитини аліменти в розмірі більше за 1500 грн., обґрунтовуючи тим, що він не має постійного місця роботи, тому не має постійного заробітку. Однак, доказів своїх доходів (заробітків), які мають місце як на час вирішення даної справи судом так і мали місце на дату постановлення судом рішення від 24 вересня 2019 року у справі 205/4411/19, яким розмір аліментів визначено в сумі 1500 грн., які б надали суду можливість проаналізувати фінансовий стан платника аліментів, у тому числі, в частині його погіршення (ч. 1 ст. 182 СК України) суду не надає. При цьому, суд вважає безпідставним і посилання відповідача у відзові на те, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років у 2023 році в розмірі 2833 грн. суд призначає, якщо один з батьків, який платить аліменти, має достатній дохід (а.с. 35), оскільки, як встановлено, відповідачка не просить суд змінити спосіб стягнення аліментів шляхом збільшення їх грошового розміру, а просить саме про зміну способу їх присудження: з грошового в сумі 1500 грн. визначено рішенням суду - на частку від заробітку (доходу) платника аліментів в розмірі 1/4. За відсутності доказів фінансового становища відповідача, суд вважає безпідставним посилання останнього, що зміна способу стягнення аліментів фактично збільшить їх розмір, які відповідач сплачує на дитину. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач посилається на те, що він у 2002 році отримав травму, а саме: розрив правого акроміально ключичного з`єднання, яка заважає працювати фізично і виконувати будь-які навантаження на руки, також в нього є проблеми зі спиною, остеохондроз попереково-крижового відділу хребта 2 ступеня, надаючи Виписку з медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого від 28.07.2002 р. (а.с. 39), Довідку від лікаря датою 15.08.2019 р. (а.с. 40-40зворот). Проте, на думку суду, за терміном давності вказаних документів, а також за відсутності доказів стану здоров`я відповідача у період з дати призначення рішенням суду 24 вересня 2019 ріку до стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. та у теперішній час, неможливо беззаперечно стверджувати, що стан здоров`я позивача на дату вирішення даної справи погіршився, або є таким, що перешкоджає або суттєво обмежує відповідача у його можливостях, як зазначає сам відповідач працювати фізично і виконувати будь-які навантаження на руки. При цьому, такі посилання відповідача спростовуються і тим, що, як зазначає останній, він не має постійного заробітку та доходу, що на думку суду свідчить на те, що відповідач все ж працює. Щодо посилань позивача на те, що він змушений доглядати за хворою матір`ю [PERSON] , суд вважає необхідним зауважити, що відповідачем не надано доказів того, що мати позивача потребує такої допомоги зі сторони відповідача, як-то: відомостей про її дохід, рішень судів чи виконавчих листів за ним про стягнення з відповідача на користь його матері матеріального утримання. Також, суд вважає необхідним зауважити, що 1/4 частка від заробітку (доходу) платника аліментів, яку просить визначити позивач до стягнення з відповідача, за положеннями сімейного законодавства, фактично є мінімальним розміром, який призначається судом на утримання однієї неповнолітньої дитини. За зазначеного вище та відсутності в матеріалах справи даних доведених відповідними доказами які б могли бути враховані судом під час вирішення даної справи та вплинути на розмір частки аліментів яку слід визначити при зміні способу їх стягнення на неповнолітню дитину (ч. 1 ст. 182 СК України) про яку просить позивач - 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, як-то і за відсутності доказів, що відповідач не може сплачувати аліменти в такому розмірі, суд приходить висновку, що розмір та спосіб стягнення аліментів визначених позивачем - 1/4 частка заробітку (доходу) відповідача є достатнім та таким, який відповідає вимогам чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані у зв`язку з чим підлягають задоволенню. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили, що також визначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право, шляхом пред`явлення нового позову, вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Враховуючи висновки суду про задоволення позову, положення п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved