Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1.\~ [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та процентів за користування позикою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.10.2017 між ним та відповідачем укладено письмовий договір позики. Позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 60000 грн. Відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 23.11.2017. На день укладення договору позики, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, підтвердженням чого є згода дружини позичальника - [PERSON] у договорі. Умови договору до теперішнього часу відповідачем не виконані. У зв`язку з цим позивач вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти у загальному розмірі 54353,37 грн., з яких 5779,73 грн. - 3% річних, 23193,64 грн. - проценти за користування позикою, 25380 грн. - інфляційні витрати, за період прострочення з 23.11.2017 по 23.02.2023 та з вирахуванням сум, стягнутих відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області у справі № 707/1575/18 від 06.11.2018 та рішення Черкаського районного суду Черкаської області у справі № 707/2922/19 від 18.02.2020. 1.2.\~В судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачів також не надходило. 1.3.\~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 23.10.2017 [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] позичив у позивача 60000 грн. та зобов`язався повернути їх до 23.11.2017. У пункті 6 вищевказаного договору вказано, що договір позики вчинено за згодою дружини позичальника, [PERSON] . Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 23.12.2019 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.11.2009. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . 2.2.\~Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 06.11.2018 було встановлено, що\~згідно пункту 1 укладеного між сторонами по справі ([PERSON] та [PERSON] ) договору позики від 23 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2293, відповідач позичив у позивача 60000 грн., які зобов`язався повернути до 23 листопада 2017 року. Суд вважає встановленим факт укладення 23 жовтня 2017 року між сторонами договору позики у розмірі 60000 грн. Вказаним судовим рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 23 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2293, борг в розмірі 60000 грн. 00 коп., з урахуванням індексу інфляції за період з 24 листопада 2017 року по 01 серпня 2018 року в розмірі 3240 грнгрн. 00 коп., три відсотки річних за період з 24 листопада 2017 року по 01 серпня 2018 року в розмірі 1232 грн. 87 коп., а всього 64472 грн. 87 коп. Рішення набрало законної сили 07.12.2018. 2.3. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18.02.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 29043 гривні 23 коп., з яких 20837,20 грн. проценти за користування позикою за період з 24 листопада 2017 року по 09 грудня 2019 року, 5760,00 грн. інфляційні втрати та 2446,03 грн. 3% річних за період прострочення з 01 серпня 2018 року по 09 грудня 2019 року. Рішення набрало законної сили 20.03.2020. 3.Релевантні джерела права 3.1.\~Відповідно до ст. 509 ЦК України, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1\~ст. 611 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2.\~Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022\~на всій території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який триває до теперішнього часу. 3.3.\~Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 4 ст. 65 вищевказаного Кодексу договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. 3.4. У пункті 37 постанови Великої Палати Верховного Суду вказано, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91)). 3.5. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 вказано, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. 4.Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1.\~Виходячи із системного аналізу вищенаведених статей\~ЦК України\~та змісту договору позики суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника (боржників) від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, яка передбачена\~статтею 625 ЦК України. При цьому, у спірному договорі позики наявна нотаріально посвідчена вказівка щодо надання згоди дружиною позичальника [PERSON] , на укладення договору. Отже, договір позики був укладений з відома дружини позичальника, а її згода на укладення договору свідчить про те, що договір був укладений в інтересах сім`ї. Відповідно, всі набуті за договором обов`язки щодо повернення позики мають покладатися на обох відповідачів солідарно. 4.2. Судом встановлено, що сторонами у договорі позики від 23.10.2017 не було погоджено виплату процентів, проте були погоджені строки повернення позики, зокрема до 23.11.2017. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилося після спливу визначеного договором строку позики 23.11.2017. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів за користування позикою після 23.11.2017 (закінчення строку надання позики) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак не підлягають задоволенню. 4.3.\~Стосовно вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачами умов договору позики в частині несвоєчасного його виконання, що зумовлює застосування санкцій цивільно-правової відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати за період з 10.12.2019 по 23.02.2023. Разом з тим, суд не вбачає підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат з 24.02.2022 по 23.02.2023, оскільки ці платежі були нараховані відповідачу в період дії в Україні воєнного стану, тобто всупереч пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне здійснити перерахунок інфляційних втрат та 3% річних за прострочене грошове зобов`язання за період часу з 10.12.2019 до 23.02.2022, тобто до початку введення в Україні воєнного стану. Так, станом на 10.12.2019 борг [PERSON] перед [PERSON] за договором позики складав 60000 грн. Кількість днів прострочення за період з 10.12.2019 по 23.02.2022 складає 807 днів, а отже, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить \~3979,73 грн., з розрахунку 60000 грн. х 3% : 100 х 807 : 365, де 365 кількість днів на рік, а 807 кількість днів прострочення виконання. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 10.12.2019 по 23.02.2022 року в розмірі 3979,73 грн. Використовуючи для обчислення інфляційних втрат показник індексу споживчих цін, що опублікований на веб-ресурсах за посиланням https://ukrstat.gov.ua та https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/, які є загальнодоступними ресурсами, розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІС сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Отже сукупний індекс інфляції за період з грудня 2019 по лютий 2022 року включно складає 1,18644. Отже сума боргу збільшена на індекс інфляції складає 71186,40грн (60\~000грн х 1,18644), а відтак інфляційне збільшення дорівнює значенню 11186,19 грн (71\~186,40 грн 60000грн). Таким чином, , суд вважає за необхідне визначити розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, в загальній сумі 15165,12 грн., виходячи з наступного: - 11186 грн. 19 коп. розмір інфляційних втрат за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року; - 3979 грн. 73 коп. розмір трьох відсотків річних за період з 10 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року включно. 4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовні вимоги слід задовольнити частково на загальну суму 15165,11 грн. У задоволенні іншої частини заявлених вимог належить відмовити. 5.Розподіл судових витрат 5.1.\~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. З копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 133993 від 01.03.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлена ІІ група інвалідності довічно. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція\~ЦПК України\~не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також суд виходить з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Судом було задоволено 27,90 % позовних вимог (15165,12 від 54353,37 складає 27,90 %). Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 299,53 грн. (1073,60 х 27,90 % / 100) у рівних частках, а саме по 149 грн. 76 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial