Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач у серпні 2022 року звернулася до Деснянського районного суду м.Києва з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просив суд визнати за позивачем право власності на частини квартири, за адресою: [ADDRESS] , визнати за відповідачем частину квартири, за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідача на користь позивача сплачені кошти за кредитним договором № 014/9441/82/400144 у сумі 53 194,38 доларів США, зобов`язати відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором відповідно до вимоги про сплату заборгованості по кредитному договору № 014/9441/82/400144 від 14.07.2020 солідарно частину на рахунок третьої особи, кредитора [PERSON] в розмірі 531 357,35 грн. Вказані вимоги обґрунтовані тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем з 22.12.2001 по 19.12.2006 позивачка маючи дошлюбне майно, в 1998 продала незакінчене будівництво, таким чином у позивача були особисті дошлюбні кошти. Також 2001 позивач брала позику у банку на суму 84 000,00 грн., але довго шукали квартиру саме таких критерій як спірна. У травні 2002 позивач повністю закрила кредитні зобов`язання коштами, які приносив власний бізнес який збудувала до шлюбу. За допомогою рієлтора обрали квартиру за адресою: [ADDRESS] , це двокімнатна квартира, житловою площею 29,7 кв. м. загальною площею 86,7 кв. м. Під час укладання договору купівлі-продажу на ім`я відповідача, брокер та нотаріус запевнили, шо це не важливо оскільки все, що набуте у шлюбі є спільним майном. Кошти за квартиру позивач передала власноруч продавцю у сумі 100 000,00 грн. З яких 75% коштів є особисті кошти позивача, які складалися з позики та дошлюбних коштів. Вважає, що це саме власні кошти позивача, оскільки у 2003 за шість місяців сукупний дохід відповідача становив 7 200,00 грн. Відповідно до довідки, відповідач перебував на обліку та лікуванні у Комунальному закладі Дніпровська обласна клінічна психіатрична лікарня на протязі з 06.06.02 - 01.07.02; з 28.11.02 - 08.01.03 було встановлено діагноз «рекуретноє депресивноє расстройство легкий текущій епізод, F3300», 20.12.06 - 03.01.07 діагноз «психічний і поведінковий розлад у зв`язку з вживанням алкоголю синдром відмови с галлюцінацією F105». Нажаль позивачка не знала, що чоловік мав такі вади, саме ця проблема стала між їхнім подружнім життям та як результат зруйнувала шлюб. Відповідач часто брав кошти у позивача, про що свідчать розписки, одна з таких на 30 000,00 доларів США. Після купівлі квартири, аби зробити ремонт, оскільки позивач одна наповнювала сімейний бюджет, була змушена продати власний дошлюбний будинок в [ADDRESS] , після продажу позивач мала значну суму коштів, яку вклала в дизайнерський ремонт, меблі та статкування. Відповідач жодних коштів на це не давав, оскільки їх не мав. Позивач багато раз брала позики в банках та майно в кредит, завжди розраховувалась, оскільки розраховувала лише на свої сили та свій бізнес. Жодного разу відповідач під час шлюбу не розраховувався за кредити, оскільки не мав кошти. При розірванні шлюбу відповідачем було досягнуто домовленість, що позивачу залишається вищевказана квартира, а для відповідача позивач взяла кошти в «Райффайзен Банк Аваль» під іпотеку квартири згідно договору позики № 014/9441/82/40144 від 14.07.2006 та договір іпотеки, що знаходиться по [ADDRESS] у розмірі 70 000,00 доларів США це вартість квартири. Факт передачі коштів була розписка. Після отримання коштів, відповідач благополучно забрав речі та зник з життя, та взагалі з міста. Увесь час як добросовісний набувач, сплачувала усі комунальні послуги, які було використано, робила косметичний, поточний ремонт квартири та паралельно платила іпотеку. Вважає, що ця квартира є власністю позивача, часто брала кредити аби влаштувати свій побут, купувала дорогу техніку, камін з дорогого каміння. Нічого не порушувало прав та не нагадувало про відповідача, квартира весь цей час знаходиться під забороною відчуження та переоформити її не має можливості. Його дії привели до того, що було накладено арешт на все його нерухоме майно. Тож наразі фактично квартира під арештом із за дій відповідача. Договір іпотеки був укладений під час шлюбу, таким чином, договір був укладений позивачем в інтересах сім`ї створює солідарні обов`язки для відповідача по справі, який є солідарним боржником перед кредитором у виконанні обов`язку з повернення кредиту за квартиру. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя та яке використане саме в інтересах сім`ї. Таким чином, договір позики та іпотеки, що були укладені позивачкою в інтересах сім`ї створюють солідарні обов`язки для відповідача, який є солідарним боржником перед кредитором у виконанні обов`язку з повернення кредиту за квартиру. Крім того, вже після припинення сімейних відносин між сторонами та розірванням їх шлюбу, позивачем за рахунок особистих грошових коштів було сплачено у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитом за період грудня 2006 року по липень 2016 - 106 388,77 доларів США. Станом на дату вимоги про сплату заборгованості по кредитному договору № 014/9441/82/400144 від 14.07.2020 сума складає 1 062 714,71 грн. За таких обставин, вважає що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача половина сплачених позивачем після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення вищевказаного кредиту, а саме 106 388,77 доларів США. Ухвалою суду від 22.08.2022 року позовна заява залишена без руху та надано час на усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.09.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. Відповідач скористався, правом, наданий йому ст. 178 ЦПК України та 23.11.2022 року подав до суду відзив, де вказував на те, що до 03.11 2022 йому не було відомо про перебування в провадженні Деснянського районного суду м. Києва справи №754/6656/22 та змісту позовних вимог. Також, вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що позивач, знаючи з інших судових справ, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] , навмисно вказала цю адресу його проживання. На думку відповідача це зроблено з метою, щоб відповідач своєчасно не міг дізнатися про розгляд справи. Ознайомившись із позовом та їх обгрунтуваннями викладеними у позовній заяві, відповідач вважає, що такі вимоги є безпідставними, незаконними та не підлягають задоволенню. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2003, відповідачем була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 15 вересня 2006 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1426 від 19.12.2006, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.01.2015 у справі № 754/17970/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 у справі № 22-ц/796/3984/15 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.10.2015 у справі № 6-20716ск15, було відмовлено [PERSON] у задоволенні позову про поділ майна подружжя, а саме про поділ спірної квартири. Викладене свідчить про те, що у позивача відсутнє будь-яке право власності на вказану квартиру, а єдиним законним власником цієї квартири є відповідач. Посилання позивача на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі, забрав речі та залишив її у власність позивачу, є безпідставними та законодавчо необгрунтованими, оскільки не проживання у квартирі її власника не є підставою для припинення права власності на об`єкт нерухомого майна. У 2016 відповідач звернувся до суду з позовною заявою до позивачки [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення, яка була обгрунтована тим, що [PERSON] , та [PERSON] , не допускають [PERSON] до належної йому на праві власності квартири. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.11.2018 по справі № 754/8757/16-ц позов був задоволений, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру за набувальною давністю - відмовлено повністю. Постановою Київського апеляційного суду від 04.04.2019 у справі № 754/8757/16-ц рішення Деснянського районного свуду м. Києва від 21.11.2018 в частині задоволення позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном шляхом виселення та в частині стягнення судових витрат було скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення - відмовлено. [PERSON] на вищевказану постанову суду апеляційної інстанції було подано касаційну скаргу. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України від 07.12.2020 по справі № 754/8757/16-ц постанову Київського апеляційного суду від 04.04.2019 в частині позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення - залишено без змін. Викладене свідчить про те, що позивач не може вважатися добросовісним набувачем квартири, оскільки вже довгий проміжок часу вона умисно не допускає відповідача до належної йому на праві власності квартири та постійно намагається шляхом подання позовних заяв незаконно відібрати належне відповідачу на праві власності нерухоме майно. Також, зустрічні позовні вимоги та апеляційні скарги [PERSON] у справі № 754/8757/16-ц обгрунтовувались тими ж самими обставинами та підставами, що й у цій справі. Так само, позивач обгрунтовувала свої позовні вимоги у справі № 754/12267/19 тими ж самими обставинами та підставами, зо й у цій справі. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.06.2022 по справі №754/12267/19, яке набрало законної сили, [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову повністю. Крім того, вважає за необхідне повідомити суду те, що у позивача у власності перебуває дві квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , що свідчить про те, що у позивача є об`єкти нерухомого майна, в яких вона має можливість проживати та використовувати. Посилання позивача на те, що вона для того аби розійтися з відповідачем взяла кредит у розмірі 70 000,00 доларів США в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», є помилковими та недоведеними, оскільки позивач отримувала дані кошти для особистих потреб та витратила їх на обладнання належних їй квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] . Твердження позивача про те, що відповідач заборгував позивачу 30 000,00 доларів США є завідомо неправдивими, виходячи з наступного: Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.04.2016 по справі № 2-750/12 було частково задоволено касаційну скаргу [PERSON] та скасовані рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2015 та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 09.12.2015, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час розгляду справи № 2-750/12 рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2017 по справі № 2-750/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.07.2017 та постановою Верховного Суду України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.06.2019, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено повністю. Викладене свідчить про те, що жодних боргів за розписками, у тому числі в сумі 30 000,00 доларів США, відповідач перед позивачем не має, що вказує на надання до суду позивачем та її представником завідомо неправдивої інформації та є зловживанням процесуальними правами з боку позивача. Також, позовна заява, підписана адвокатом позивача, обгрунтовується з використанням припущень, приниженням відповідача честі та гідності та на наданні недостовірної інформації, що є неприпустимим. Виходячи зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично намагається здійснити поділ квартири, набутої під час перебування у шлюбі з відповідачем, у поділі якої [PERSON] було відмовлено судовими рішеннями (Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.01.2015 у справі № 754/17970/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 у справі № 22-ц/796/3984/15, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.10.2015 у справі № 6-20716ск15), які набрали законної сили та є обов`язковими на всій території України. Отже, посилання на те, що позивач нещодавно дізналася про порушення на її думку її прав, спростовується викладеним та усіма прийнятими судовими рішеннями по різним справам, в яких [PERSON] була стороною. Також звертає увагу на те, що позивачка, неодноразово звертаючись з позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами, поясненнями до судів різних інстанцій, постійно перекручує обставини, даючи їм обгрунтування по різному, як їй зручно в тій чі іншій обставині. Тобто завідомо вводиь суд в оману. До того ж, зі змісту позовної заяви взагалі неможливо встановити законне та конкретне нормативне обгрунтування заявлених позивачем позовних вимог по даній справі. Виходячи з усього вищевикладеного, враховуючи те, що позивач грунтує свої позовні вимоги лише на припущеннях, приниженні честі та гідності відповідача, надані завідомо недостовірної інформації, на власному суб`єктивному судженні, не маючи на підтвердження своїх обгрунтувань жодних належних та допустимих доказів, відповідач вважає позовну заяву необгрунтованою, незаконною та такою, що не підлягає задоволенню. Також на адресу суду 10.02.2023 надійшли пояснення третьої сторони [PERSON] в яких пояснив, що позивач та відповідач є боржниками перед ним згідно до договору про відступлення права за договором іпотеки від 30.06.2020 та договору про відступлення прав вимоги № 30-06/20/5 від 30.06.2020. Оскільки на момент позики відповідач та позивач були подружжям, тож кошти брались на потреби сім`ї, борг є спільним так як і майно. [PERSON] було надіслано сторонам претензії, щодо вимоги сплатити борг. Але кошти до сьогодні ним не отримані. З відповідачем взагалі жодних зв`язків не має, номер телефону не відомий, за адресою реєстрації не проживає, двічі приходив розшукував його, сусіди повідомили, що [PERSON] не проживає за цією адресою більше 10 років і ніколи не з`являвся, характеризували його як людину не надійну, зловживав алкоголем. Позовні вимоги позивача підтримує, та просив розгляд справи проводити без його участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed