Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області, виконкому Теплодарської міської ради (третя особа [PERSON] ) із наступними вимогами: визнати незаконним рішення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області щодо відмови у відшкодуванні майнової (матеріальної шкоди [PERSON] ; зобов`язати Теплодарську міську раду Одеського району Одеської області відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 800 дол. США та 17066 грн. 76 коп.; зобов`язати Теплодарську міську раду Одеського району Одеської області відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 23160 грн. 32 коп.. В обґрунтування позову зазначається, що 01 вересня 2016 року за заявою позивача було відкрито кримінальне провадження № 42016160000000710 щодо отримання неправомірної вигоди посадовими особами Теплодарської міської ради Одеської області за вирішення питання щодо оренди майна комунальної власності, де позивач є потерпілим. При проведенні оперативно-розшукових заходів було задокументовано, що начальник управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради [PERSON] , при виконанні ним обов`язків посадової особи місцевого самоврядування, отримав від позивача неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 3000 дол США, після чого був затриманий співробітниками правоохоронного органу, а грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США були вилучені у нього відразу після затримання, ще 200 доларів США були вилучені під час обшуку у квартирі [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] отримав належні позивачу грошові кошти у загальному розмірі 3 000 доларів США, а вилучені у нього були грошові кошти у загальному розмірі лише 2 200 доларів США, в наслідок чого він спричинив позивачу матеріальну шкоду в вигляді грошових коштів у розмірі 800 доларів США, так як порушив його цивільне права (право власності) щодо них. Також в позовній заяві [PERSON] зазначив, що у 2016 році мав намір отримати дохід від довгострокового розміщення грошових коштів у розмірі 800 доларів США на депозитних рахунках в банку та отримати додатковий дохід (вигоду) у розмірі 16746 грн.. Відповідно до ч. 1 ст.1166 та ст. 1174 ЦК України, оскільки [PERSON] був посадовою особою Теплодарської міської ради та спричинив позивачу матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 800 доларів США та упущена вигода склала 16 746 грн 46 коп., така шкода повинна відшкодовуватися органом місцевого самоврядування - Теплодарською міською радою. З метою поновлення порушених прав, позивач звернувся до Теплодарської міської ради 22 грудня 2022 додається з вимогою щодо відшкодування матеріальної шкоди, яка станом на 08 грудня 2022 року склала 800 доларів США та 16 746 грн. 46 коп., однак 02 січня 2023 року отримав від Виконавчого комітету Теплодарської міської ради відмову у відшкодуванні шкоди, проте така відмова, на думку позивача є незаконною, оскільки орган місцевого самоврядування повинен відповідати (відшкодовувати шкоду) за дії своєї посадової особи, відповідно до ст. 1174 ЦК України, при цьому для такого відшкодування не є обов`язковим вирок відносно посадової особи, оскільки шкода завдана саме посадовою особою органу місцевого самоврядування. Також позивач наполягає на відшкодуванні органом місцевого самоврядування моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 23160 грн. 32 коп., оскільки матеріальні втрати спричинили позивачу моральні страждання та призвели до порушення життєвих планів, а саме покращити стан здоров`я матері [PERSON] , яка є інвалідом І групи. Представник відповідачів в судовому засіданні та у відзиві на позов зазначав, що позов не визнає, з огляду на наступне. Рішення виконавчого комітету являє собою нормативно-правовий акт який приймається шляхом голосування на засіданнях виконавчого комітету та має індивідуальний номер та дату його прийняття, та розмінюється у вільному доступі, на офіційному сайті Теплодарської міської ради. Лист-відповідь №П-258-П від 01.2023р, яку оскаржує позивач, за всіма ознаками - не являється рішенням виконавчого комітету, а тому не може бути оскаржено, саме як рішення виконкому. Відповідач звернувся із клопотанням про закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору та спір з приводу оскарження рішення є адміністративним спором та повинен розглядатись адміністративним судом. Ухвалами Теплодарського міського суду від 21 лютого 2023 року відмолено у задоволенні клопотань про закриття провадження у справі. Представник відповідачів також у відзиві на позов зазначив, що органи місцевого самоврядування не є належними відповідачами у справі, оскільки позивач стверджує, що третьою особою, [PERSON] при виконанні його повноважень, перебуваючи на посаді начальника управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради, була заподіяна йому шкода у вигляді неодержаних коштів, та наведений ряд його посадових обов`язків, згідно Положення управління, проте зазначаємо що до посадових обов`язків начальника управління не належить допомога при наданні об`єктів в оренду, а тим паче отримання за це грошових коштів і діяння описані позивачем ніяким чином не збігаються з обов`язками передбаченими Положенням управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради. Також за інформацією кримінального провадження [PERSON] , не є обвинуваченим, та немає факту підтвердження правопорушення рішенням суду, яке вступило в силу. В силу викладеного, представник зазначив, що Теплодарська міська рада та виконком Теплодарської міської ради є неналежними відповідачами у справі та позивачу слід звернутись з цивільним позовом у кримінальному провадженні або з цивільним позовом до громадянина [PERSON] .. Позивач звернувся\~до суду\~із відповіддю\~на відзив\~та зазначив,\~що представник стверджує, що лист-відповідь Виконкому від 02.01.23 року не є рішенням Виконкому, так як воно не є нормативно-правовим актом Виконкому, що не є дійсним, так як цей лист- відповідь є рішенням Виконкому як юридичної особи публічного права не при здійсненні нею її владних повноважень у адміністративних правовідношеннях, а у цивільних правовідношеннях з фізичною особою (Позивачем) при вирішенні питання відшкодування шкоди, заподіяної діями посадової особи органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, так як Відповідач 1 є виконавчим органом цього органу місцевого самоврядування. Також, Відповідач 1 стверджує, що [PERSON] не є обвинуваченим у кримінальному провадженні, що спростовується матеріалами кримінального провадження № 42016160000000710 від 01.09.16 року, де [PERSON] обвинувачується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Також, Відповідач 1 стверджує, що діяння [PERSON] , не збігаються з обов`язками, передбаченими Положенням Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради, що не є дійсним, так як [PERSON] отримав від Позивача неправомірну вигоду у розмірі 3 000 доларів США при виконанні їм посадових обов`язків начальника УМІ ТМР при вирішенні питання щодо передачі в оренду з подальшим викупом майна комунальної власності територіальної громади м. Теплодар Одеської області, докази чого, а саме - копії Положення УМІ ТМР, Посадової інструкції начальника УМІ ТМР, протоколів про результати проведення негласних розшуковик дій від 19.12.16, протоколу про результати проведення негласних розшуковик дій, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 19.12.16, протоколу про результати контролю за вчиненням злочину 20.12.16, аудіо- і відео файли на USB щодо подій, які сталися у 2016 році додані до позову. [PERSON] в судовому засіданні також заперечував щодо позовних вимог та вважав, що відсутні підстави для його задоволення. При цьому [PERSON] зазначив, що дійсно від позивача отримував кошти та не заперечує такий факт, однак такі кошти надавались позивачем добровільно та між ними були домовленості щодо подальшого співробітництва. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та представника відповідачів, третьої особи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .. Так, судом встановлено, що у вересні 2016 року [PERSON] , як представник за довіреністю ТОВ «Інтегралє», звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення посадовими особами Теплодарської міської ради кримінального правопорушення. 01 вересня 2016 року було зареєстровано в ЄРДР кримінальне провадження № 42016160000000710 щодо отримання неправомірної вигоди посадовими особами Теплодарської міської ради за вирішення питання щодо оренди майна комунальної власності. Станом на квітень 2023 року в Теплодарському міському суді Одеської області триває розгляд кримінального провадження № 42016160000000710, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Згідно обвинувального акту досудовим розслідуванням встановлено, що розпорядженням міського голови Теплодарської міської ради Одеської області від 31.08.2015 № 176-Р, [PERSON] прийнято на посаду начальника управління майна та інвестицій Теплодарської МР та присвоєно 11 ранг в межах п`ятої категорії. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» [PERSON] є посадовою особою місцевого самоврядування, на якого відповідно до ч.2 ст.7 Закону покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету, а також він є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим ст. З Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-УІІ від 14.10.2014. Також, відповідно до розпорядження міського голови від 17.10.2016 № 288-Р, начальник управління майна і інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області [PERSON] є головою комісії з питань передачі оренду комунального майна територіальної громади м. Теплодар. Однак, всупереч взятих на себе обов`язків посадової особи органів місцевого самоврядування, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, [PERSON] скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, 25.08.2016 у м. Теплодар, Одеської області, [PERSON] , як довірена особа ТОВ Інтеграле», звернувся до начальника управління майна і інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області [PERSON] з пропозицією щодо передачі в оренду земельної ділянки (бетонної площадки) для розміщення виробничого об`єкту - заводу для переробки сміття, на що останній повідомив [PERSON] , що питання передачі в оренду земельної ділянки з бетонним покриттям може бути вирішене позитивно, при дотриманні ряду процедурних тань. В якості підтвердження своїх слів на наступний день [PERSON] організував зустріч з міським головою [PERSON] - та його першим ступником [PERSON] в робочому кабінеті голови будівлі міськради м Теплодар, на якій вони підтвердили готовність сприяти у питаннях розміщення запуску в експлуатацію заводу з переробки сміття. 04 жовтня 2016 року в обідній час, [PERSON] реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди у значному розмірі, під час особистої зустрічі з [PERSON] на території промзони, розташованої в м. Теплодар, Одеської області, передав останньому копію рішення сесії № 171-УІІ від 29.09.2016 про прийняття земельної ділянки з бетонним покриттям у комунальну власність з постановкою на баланс міста. Після чого [PERSON] передав [PERSON] частину неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів СІЛА, за позитивне вирішення його питання на конкурсній комісії Теплодарської міської ради, яка відбудеться 17.10.2016. Після чого, вони домовилися про чергову зустріч на якій [PERSON] передасть йому копії протоколів конкурсної комісій щодо оренди майна та її оцінки, а також проект договору 'оренди. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди у значному розмірі, використовуючи службове становище, 20 жовтня 2016 року приблизно в 14 годин 30 хвилин, на території промзони, м. Теплодар Одеської області, начальник управління майна і інвестицій Теплодарської міської ради [PERSON] , отримав чергову частину неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США, за сприяння у вирішенні питання про перемогу у конкурсі на право оренди нерухомого майна, що перебувають у власності територіальної громади міста. Одразу після отримання зазначеної неправомірної вигоди, [PERSON] був затриманий співробітниками УСБУ в Одеській області та слідчими прокуратури Одеської області. Своїми умисними діями, які виразились в одержанні неправомірної вигоди в значному розмірі в сумі 3 000 доларів США, для себе за вчинення в інтересах [PERSON] з використанням наданого службового становища дій, пов`язаних із вирішенням питання про перемогу у конкурсі на право оренди рухомого майна, що перебувають у власності територіальної громади міста та подальшого запуску виробничого об`єкта, начальник управління майна і інвестицій Теплодарської міської ради [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 368 КК України, який кваліфікується як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе, правомірної вигоди у значному розмірі, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади, службового становища. [PERSON] визнано потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні. Цивільний позов [PERSON] в рамках кримінального провадження не заявлявся. В ході досудового розслідування у [PERSON] було вилучено 2200 дол. США, ухвалою слідчого судді арештовано та які на цей час зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 42016160000000710 та є речовими доказами. Позивач в позовній заяві ставить питання щодо стягнення з Теплодарської міської ради 800 дол. США та упущеної вигоди, оскільки посадовою особою Теплодарської міської ради [PERSON] спричинено йому матеріальну шкоду у розмірі 800 дол. США, які були передані позивачем [PERSON] у вересні 2016 року, однак згодом не вилученні в ході досудового розслідування. 08 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до Теплодарського міського голови із вимогою про перерахування йому грошових коштів у розмірі 800 дол. США та 16746 грн. на поточний рахунок. У вимогі позивач послався на ст. 1174 ЦК України, тобто позивач вважає, що оскільки діями [PERSON] , як посадовою особою Теплодарської міської ради було спричинено йому матеріальну шкоду у розмірі 800 дол. США та упущена вигода у розмірі 16746, 46 грн., відповідати за дії [PERSON] повинен орган місцевого самоврядування Теплодарська міська рада. 02 січня 2023 року позивачем отримано відповідь Теплодарського міського голови щодо його звернення, в якій особі відмовлено у сплаті грошових коштів на його поточний рахунок. Відмова обґрунтована тим, що [PERSON] отримав неправомірну вигоду не при здійсненні повноважень, і, крім того розгляд кримінального провадження відносно [PERSON] триває та його вину поки не встановлено. [PERSON] не погоджуючись із відповіддю органу місцевого самоврядування просить суд визнати незаконним рішення від 02 січня 2023 року виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області щодо відмови у відшкодуванні майнової (матеріальної) шкоди [PERSON] .. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Як вбачається зі змісту вимоги позивача з якою він звернувся до Теплодарського міського голови, вона викладена як претензія в рамках досудового врегулювання цивільно-правового спору, оскільки позивач вважає, що орган місцевого самоврядування, саме як суб`єкт цивільного права повинен нести матеріальну відповідальність за дії своєї посадової особи, тобто позивач не звертався до органу місцевого самоврядування як до органу влади в розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в рамках якого орган місцевого самоврядування наділений певними повноваженнями щодо прийняття рішень, які в свою чергу можуть бути оскарженні в суді. Відповідь Виконкому Теплодарської міської ради також викладена у вигляді відповіді на цивільну вимогу позивача та не є рішенням в розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Згідно ст. 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Позивач в судовому засіданні підтвердив, що звернувся до органу місцевого самоврядування з метою отримання коштів та вирішити таким чином спір, який, на його думку, між ними існує, проте орган місцевого самоврядування відмовив у виплаті коштів, після чого позивач звернувся до суду з метою врегулювання спору. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Статтею 15 та 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту наведених норм цивільного законодавства, вбачається, що між позивачем та відповідачем є спір з приводу наявності або відсутності підстав для відшкодування шкоди позивачу саме органом місцевого самоврядування, разом з цим сама по собі відповідь органу місцевого самоврядування, яка надана на вимогу позивача про відшкодування шкоди не є причиною спору та не породила для позивача та відповідача певні наслідки матеріального або іншого характеру, у відповіді лише викладена позиція органу місцевого самоврядування щодо наявності або відсутності підстав для відшкодування ними шкоди. З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області щодо відмови у відшкодуванні майнової (матеріальної) шкоди [PERSON] .. Щодо вимог позивача про зобов`язання Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 800 дол. США та 17066 грн. 76 коп., а також зобов`язання Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 23160 грн. 32 коп. суд зазначає наступне. Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, а також упущеної вигоди, яка заподіяна особі внаслідок вчиненого посадовою особою органу місцевого самоврядування кримінального правопорушення. Позивач обгрунтовуючи вимоги до органу місцевого самоврядування наполягав на застосуванні ст. ст. 1173 та 1174 ЦКУкраїни, оскільки вважає, що орган місцевого саморядування повинен відповідати за посадову особу яка вчинила кримінальне правопорушення та завдала позивачу матеріальну шкоду. Так, завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України). За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади, передбачені статтями 1173, 1174 ЦК України. Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Застосовуючи стаття 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами [PERSON] у вересні 2016 року, як представник за довіреністю ТОВ «Інтегралє», звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення посадовими особами Теплодарської міської ради кримінального правопорушення. 01 вересня 2016 року було зареєстровано на підставі заяви позивача в ЄРДР кримінальне провадження № 42016160000000710 щодо отримання неправомірної вигоди посадовими особами Теплодарської міської ради за вирішення питання щодо оренди майна комунальної власності. У жовтні 2016 року, як зазначив сам позивач, за його участі проводились слідчі дії в рамках зазначеного вище кримінального провадження для отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної з вимаганням та одержанням неправомірної вигоди посадовими особами Теплодарської міської ради. В ході контролю за вчиненням злочину працівниками правоохоронних органів було використано заздалегідь ідентифіковані (помічені) засоби, а саме грошові кошти долари США номіналом по 100 доларів в кількості 20 та 10 штук, які належали [PERSON] та передавались ним органу слідства для проведення слідчої дії. (протоколи огляду та ідентифікації грошових коштів т. 2 а.с. 24 та 25). Як зазначив позивач, після повідомлення правоохоронних органів про вчинення посадовими особами Теплодарської міської ради кримінального правопорушення, між ним та правоохоронними органами розпочалось конфіденційне співробітництво. Позивач в судовому засіданні зазначив, що таке співробітництво відбувалось на добровільних засадах та він добровільно надав свої кошти для використання їх в процедурі викриття певної злочинної діяльності. Відповідно до ст. 275 КПК України під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право використовувати інформацію, отриману внаслідок конфіденційного співробітництва з іншими особами, або залучати цих осіб до проведення негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, передбачених цим Кодексом. Під конфіденційним співробітництвом розуміється, що існують негласні відносини, що встановлюються уповноваженими органами з повнолітньою дієздатною особою громадянином України, іноземцем або особою без громадянства) і на засадах добровільності та конспіративності використовуються для вирішення завдань кримінального провадження. Слідчий має право використовувати інформацію, отриману від осіб, з якими встановлено конфіденційне співробітництво під час проведення НСРД, або залучати їх до проведення таких дій. Згідно ст. 13 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» особа, яка залучається до виконання завдань оперативно-розшукової діяльності, перебуває під захистом держави. Співробітництво особи з оперативним підрозділом зараховується до її загального трудового стажу в разі укладення з нею трудової угоди. Якщо у зв`язку з виконанням такою особою завдань оперативно-розшукової діяльності настала її інвалідність або смерть, на неї поширюються пільги, передбачені у таких випадках для працівників оперативних підрозділів. У разі виникнення загрози життю, здоров`ю або майну особи, яка залучається до виконання завдань оперативно-розшукової діяльності, її захист забезпечується в порядку, передбаченому частиною третьою статті 12 цього Закону. З аналізу зазначених норм кримінального законодавства вбачається, що з моменту повідомлення позивачем про злочин, між ним та правоохоронними органами виникли певні відносини, які регулюються спеціальним законодавством, пов`язаним з правоохоронною діяльністю. Саме в рамках таких відносин, позивачем були передані особисті кошти правоохоронному органу для фіксації злочинної діяльності певних посадових осіб. За таких даних, відносини щодо використання в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 12016160000000710, заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів (коштів), які належали позивачу, виникли між позивачем та правоохоронним органом, з яким у позивача відбувалось конфіденційне співробітництво, тобто кошти були передані позивачем органам слідства, а вже після цього такі кошти використовувались для отримання доказів злочинної діяльності певних посадових осіб Теплодарської міської ради. З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до висновку, що матеріальні втрати позивача відбулись не у зв`язку із передачею коштів безпосередньо [PERSON] , як посадовій особі органу місцевого самоврядування, а у зв`язку із залученням особистих коштів під час конфіденційного співробітництва з правоохоронними органами, за таких даних позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, шляхом звернення із вимогами до органу місцевого самоврядування на підставі ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України, який в даному випадку не є належним відповідачем у справі. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Як встановлено судом в ході розгляду справи, Теплодарська міська рада не є органом влади, який повинен відповідати (відшкодовувати шкоду) перед [PERSON] в рамках кримінального провадження № 12016160000000710. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Як зазначено вище, відносини матеріального характеру виникли саме між позивачем та правоохоронними органами, оскільки в рамках кримінального провадження відбувалась процедура конфіденційного співробітництва, в рамках якої встановлюються певні відносини, в тому числі матеріального характеру, визначенні законодавством про оперативно-розшукову діяльність. В підготовчому судовому засіданні представник відповідача неодноразово заявляв, що орган місцевого самоврядування не є належним відповідачем у справі, проте позивач наполягав на тому, що саме Теплодарська міська рада повинна відповідати за свого працівника та повинна відшкодувати позивачу шкоду, саме на підставі ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України. Таким чином позивач із заявами про заміну відповідача або залучення співвідповідача до суду не звертався. Відповідно до ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Оскільки позивач звернувся до суду із вимогами саме до органів місцевого самоврядування, предмет позову та підстави позову визначив самостійно, наполягав на саме такому обґрунтуванні позовних вимог та застосуванні законодавства, суд відповідно до цивільно-процесуального законодавства розглядає справу в рамках заявлених вимог та до відповідачів, на участі яких наполягав позивач, у суду відсутні повноваження щодо зміни предмету позову та підстав звернення особи до суду. Суд, як зазначено вище зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Судом встановлено, що вопроси матеріального характера в рамках кримінального провадження виникли у позивача насамперед з правохороними органами з якими у особи відбувалось конфеденційне співробітництво, а тому необгрунтованим є звернення із вимогами до органів місцевого самоврядування щодо відшкодування матеріальних збитків особи, які він поніс в ході досудового розслідування, тобто відновити матеріальний стан особи в обраний нею спосіб не можливо. За таких даних, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] заявлених до виконкому Теплодарської міської ради та Теплодарської міської ради про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області щодо відмови у відшкодуванні майнової (матеріальної шкоди [PERSON] ; зобов`язання Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 800 дол. США та 17066 грн. 76 коп.; зобов`язання Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у вигляді грошових коштів у розмірі 23160 грн. 32 коп..

Outcome: dismissed