Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 14.06.2018 року вони уклали шлюб. Спільне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя та на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вказує, що з відповідачем разом не проживають більше троьх років, спільного господарства не ведуть. Просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 07.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження . Позивачка [PERSON] у своїй позовній заяві просила справу розглянути без її участі, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.06.2018 року Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №80, шлюб між сторонами зареєстрований 14.06.2018 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27.11.2019 року повторно Рахівським районним відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №2, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 27.11.2019 року повторно Рахівським районним відділом державної реєстрації атів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №26 (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються одинаковим правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст 110 Сімейного кодексу. Згідно 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, позивач не бажає примирення та збереження шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114, абз. 2 ч.3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року по справі № 200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача в частині визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю. На підставі наведеного, ст. ст 105, 109, 110, 112, 114, 115, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved