Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі -АТ «Кривбасзалізрудком») моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що її чоловік [PERSON] з 02.09.1980 року по 31.12.1997 року працював на шахтах «Комунар» та «Гігант» ВО «Кривбасруда» поверхневим газоелектрозварювальником, підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, підземним кріпильником, підземним гірничим робітником очисного вибою. В Акті розслідування професійного захворювання від 17.05.2007 року зазначено, що причиною професійного захворювання [PERSON] є робота на шахті «Гігант» ВО «Кривбасруда» протягом 17 років 3 місяців в умовах перевищення рівня загазованості. [INFO] [PERSON] помер. Довідкою МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням серії АА №0000319 від 06.05.2022 року, причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням від 08.05.2007 року, яка настала [INFO] встановлено. У зв`язку із втратою чоловіка [PERSON] позивач зазнала душевного болю й відчула сильний емоційний стрес, чим їй завдано моральної шкоди, яку просить стягнути з АТ «Кривбасзалізрудком» в розмірі 450 000,00 грн. 27 вересня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року визначено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач скористався правом надання відзиву та подав його до суду 13 жовтня 2022 року, у якому зазначив, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивачем не доведено перебування у шлюбі з померлим [PERSON] . Вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки АТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником шахти «Гігант», на якій працював [PERSON] . Також посилається на необґрунтованість пред`явленого розміру моральної шкоди. 14 лютого 2023 року відповідач надав до суду письмові пояснення у яких виклав додаткові підстави відсутності правонаступності АТ «Кривбасзалізрудком» шахти «Гігант». У судовому засіданні представник відповідача Штефан Т.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві та поясненнях. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17 листопада 1978 року до смерті [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . (а.с. 13) Відповідно до Виписки з історії хвороби №3608 від 18.10.2006 року [PERSON] встановлено основний діагноз хронічне обструктивне захворювання легень першої ст., фаза загострення, ПН першого ст. (а.с.11) Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17.05.20047 року, [PERSON] працював з 02.09.1980 року по 31.12.1997 рік на шахтах «Комунар» та «Гігант» ВО «Кривбасруда» поверховим газоелектрозварником, підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, підземним кріпильником, підземним гірничим робітником очисного вибою, виконував роботи на поверхні та в підземних умовах шахти, де підпадав під шкідливу дію зварювального аерозолю та пилу, концентрації яких перевищували ГДК внаслідок мавших місце порушень нормативного провітрювання гірничих вироботок і відсутності фіксованого постійного робочого місця, не дозволяючого обладнати систему аспирації. Причинною професійного захворювання зазначено роботу на протязі 17 років 3 місяців в умовах пилу підвищених параметрів. (а.с.7) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с.8) Довідкою МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії [NUMBER] від 06.05.2022 року, причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням від 08.05.2007 року, яка настала [INFO] встановлено. (а.с. 12) Посилання відповідача на те, що він не є правонаступником шахт «Комунар» та «Гігант», з посиланням на судові рішення у справах 210/6578/20 та 6-1377цс17, суд не бере до уваги, з огляду на наступне. Криворізький гірничорудний трест «Кривбасруда» був створений після визволення міста від окупації в лютому 1944 році для відбудови підприємств гірничорудної промисловості Кривбасу, який підпорядковувався Наркомату гірничодобувної промисловості УРСР та з 1951 року трест «Кривбасруда» був розділений на два трести «Дзержинськруда» та «Ленінруда». Криворізький трест «Дзержинськруда» з 1951 року підпорядковувся Міністерству металургійної промисловості СРСР та у 1973 році реорганізований в Промислове Об`єднання з видобутку руд підземним способом «Кривбасруда». З 1975 року до складу Виробничого Об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» входило 11 Рудоуправлінь на правах структурних одиниць, у тому числі шахта «Гігант». Станом на 01 січня 1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 Рудоуправлінь, на правах структурних одиниць, у тому числі шахта «Саксагань» та шахта «Гігант». Згідно наказу ВО «Кривбасруда» №433 від 16 грудня 1986 року та №685 від 25 грудня 1989 року шахту «Комунар» РУ ім. Дзержинського об`єднано з шахтою «Гігант» РУ ім. Дзержинського, основні та оборотні фонди шахти «Комунар» передано до шахти «Гігант». 01 жовтня 1989 року Рудоуправління імені Кірова та ХХ партз`їзду виділилися зі складу Об`єднання в самостійні підприємства з наданням їм юридичного статусу. Інші Рудоуправління, згідно з наказом Мінметалургії СРСР від 07 вересня 1989 року за №170 та наказом по Об`єднанню від 20 вересня 1989 року за №349 були ліквідовані, а на їх базі створено на правах структурних одиниць 10 шахт: «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», ім. Леніна, ім. Орджонікідзе, «Гвардійська», «Октябрська», «Родіна», «Саксагань», «Гігант», ім. Валявка. 01 серпня 1995 року наказом Мінпромполітики України від 27 липня 1995 року за №148 зі складу об`єднання ВО «Кривбасруда» виділена шахта «Саксагань» у самостійне державне підприємство. Згідно п. 1 наказу ВО «Кривбасруда» від 07 жовтня 1997 року № 120 шахта «Гігант», як структурна одиниця була ліквідована. Наказом Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 Виробниче Об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано на Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з пунктом 2 цього наказу правонаступником перейменованого Виробничого Об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акціонерної компанії «Укррудпром» (далі - ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», шляхом реорганізації було перетворено на дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром». У наказі ДАК «Укррудпром» від 31 грудня 1999 року № 347 вказано, що зазначене дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов`язків реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з пунктами 1 та 3.2 наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 вказане дочірнє підприємство, шляхом реорганізації, було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків дочірнього підприємства. Відповідно до пункту 1.1 статуту ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 30 березня 2011 року № 1/2011 та зареєстрованого 04 квітня 2011 року, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» змінив найменування на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Отже, Управління «Кривбасгідрозахист» може нести відповідальність за шкоду, у тому числі й моральну, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я лише та виключно перед працівниками, які працювали на шахтах, зокрема шахті «Гігант» «Кривбасруда» у Рудоуправлінні Дзержинського з 20 січня 1998 року, тобто саме з дня виділення вказаних структурних одиниць зі складу ДВО «Кривбасруда», правонаступником яких визначено Управління «Кривбасгідрозахист». Аналогічні правові висновки висловила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, чоловік позивача - [PERSON] 31 грудня 1997 року був звільнений з шахти «Гігант» у зв`язку з ліквідацією структурної одиниці об`єднання шахти «Гігант» та причиною виникнення професійного захворювання [PERSON] є його період роботи з 02.09.1980 по 31.12.1997. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 Закону встановлено: державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю чоловіка, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи яка є членом її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Приписами частини 3 статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. На думку суду, відповідач АТ «Кривбасзалізрудком» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дружині померлого [PERSON] , оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок професійного захворювання, позивачка переносить моральні страждання. Смерть чоловіка призвела до істотних вимушених змін у її житті, таких як втрата турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини. Перенесення позивакою психоемоційного стресу і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало їй душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю чоловіка, позивач оцінює у 450000,00 грн. Враховуючи наведене, дослідивши та оцінивши всі надані до суду докази у сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, незворотність негативних наслідків, спричинених смертю рідної та близької людини від професійного захворювання, характер немайнових втрат та, беручи до уваги той факт, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач внаслідок смерті чоловіка, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 280 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди достатнім, справедливим та співмірним, а також таким, що не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Щодо вимоги про стягнення 450 000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 2800,00 гривень.

Outcome: partial