Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

19 червня 2018 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 17 квітня 2010 року з Відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає Позивач, фактичні шлюбні відносини припинились 03 квітня 2017 року та з цього часу сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не пов`язані спільним побутом, однак кожний виконує свої права та обов`язки стосовно виховання дитини. Позивача звертаючись до суду з відповідним позовом, впевнений в тому, що шлюб слід розірвати, оскільки поновлення сімейного стану і повернення сімейних відносин у статусі чоловіка та жінки не є можливим, а відтак просив розірвати шлюб. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа розподілена на суддю Домусчі Л.В. Ухвалою суду від 27 червня 2018 року позов залишено без руху. 03 липня 2018 року від Позивача до суду надійшла позовна заява в новій редакції. Ухвалою суду від 09 липня 2018 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року суддею Домусчі Л.В. заявлено самовідвід від участі у справі як головуючого по справі. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Чернявській Л.М. Постановою Одеського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2018 року залишено без змін. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2018 року про відкриття провадження у справі повернуто апелянту. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року (суддя Чернявська Л.М.) прийнято до свого провадження цивільну справу. Продовжено розгляд справи за правилами загального провадження. Призначено проведення підготовчого провадження по справі. Протокольною ухвалою суду від 17 липня 2019 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про виклик свідка. Протокольною ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про поновлення підготовчого провадження по справі. Також, ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року заяву [PERSON] про надання строку на примирення задоволено частково. Надано подружжю [PERSON] та [PERSON] строк на примирення терміном 3 місяці. Зупинено провадження по справі до закінчення строку на примирення визначеного судом, тобто до 15 січня 2020 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про зупинення провадження по справі залишено без задоволення. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року залишено без змін. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про відмову у поновленні підготовчого провадження повернуто скаржнику. 14 січня 2020 року від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 травня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2018 року про відкриття провадження по справі повернуто до Приморського районного суду м. Одеси для виконання вимог, передбачених п. 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідних положень) ЦПК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2018 року про відкриття провадження по справі повернуто апелянту. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року про надання строку на примирення та зупинення провадження по справі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 січня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року зупинено провадження в справі. Заяву передано до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Чернявської Л.М. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2021 року (суддя Бондар В.Я.) відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Чернявської Л.М. по зазначеній цивільній справі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2021 року поновлено провадження по справі після розгляду питання про відвід судді Чернявської Л.М. 09 грудня 2021 року від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2021 року заяву [PERSON] про відвід судді залишено без розгляду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 31 січня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2021 року в частині зупинення провадження у справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 17 квітня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судовому засіданні 18 квітня 2023 року з`явився представник [PERSON] адвокат Левіт В.С., інші учасники справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином. Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] про залишення позову без руху. Представник [PERSON] надав пояснення стосовно обставин справи, зазначив про незгоду відповідача [PERSON] з позовними вимогами. Також зазначив, що посилання Позивача у своїй позовній заяві, стосовно припинення фактичних шлюбних стосунків 03 квітня 2017 року не відповідають дійсності, оскільки Позивачем не надано до суду належних доказів, які б давали змогу встановити, що саме з цього періоду у сторони припинили шлюбні стосунки, а відтак зазначив про фактичне припинення шлюбних відносин з моменту звернення до суду, а саме 19 червня 2018 року. Зазначив, що з часу звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу сторони проживають окремо та не досягли примирення за час наданий судом та до теперішнього часу. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 17 квітня 2010 року, про що свідчить актовий запис №255, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (серія І-ЖД № 333557). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не зазначав про відновлення дошлюбного прізвища. З матеріалів справи вбачається, що у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач поновлення сімейного стану і повернення сімейних відносин у статусі чоловіка та жінки не є можливим. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 2018 року проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved