Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 18.02.2022 надійшла позовна заява, в якій позивач просить скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 4,7951 га, кадастровий номер 3521781000:02:000:0089, яка розташована на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, а згідно з Додатковою угодою від 16.08.2021 до договору оренди землі 17.01.2012 укладеного між [PERSON] та ТОВ " Згода", право оренди зі строком до 23.04.2022 на підставі якої зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису 18754948 здійсненна державним реєстратором Войцехівським А.В. В обґрунтування позову представник позивачки зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 4,7996 га, кадастровий номер 3521781000:02:000:0089, яка розташована на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ "Згода" на підставі договору оренди землі від 17.01.2012, який зареєстровано у Добровеличківському відділі ДП ЦДЗК 23.04.2012 за №352178104003448. Строк дії договору становив 5 років. Між сторонами 17.11.2016 було укладено Додаткову угоду до вищевказаного договору оренди землі та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.01.2017 строком до 22.04.2022. У січні 2022 позивач з`ясувала, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано додаткову угоду від 16.08.2021, яким продовжено термін дії договору оренди земельних ділянок до 23.04.2032. З огляду на те, що волевиявлення на укладення зазначеної угоди позивачка не мала, вказаний правочин не підписувала, вважає, що є підстави для визнання додаткової угоди недійсною. Таким чином, позивачка вимушена звернутися з цим позовом до суду щодо усунення перешкод у користуванні земельної ділянки. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення. Надав до суду відзив, згідно з яким просив відмовити у задоволенні цивільного позову, мотивуючи тим, що дійсно між сторонами 17.11.2012 укладено договір оренди землі площею 4,8 га, кадастровий номер 3521781000:02:000:0089. В подальшому між сторонами була укладена додаткова угода від 17.11.2016 до вказаного договору сторони продовжили термін дії договору до 22.04.2022, а додатковою угодою від 16.08.2021 сторони змінили умови договору щодо строку його дії, яким визначили, що договір укладений строком на 20 років з дати його реєстрації. Укладений між сторонами договір оренди землі та додаткові угоди до нього підписані особисто позивачкою та директором відповідача. Право оренди відповідача зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже відповідач правомірно користується земельною ділянкою позивача на підставі укладеного між сторонами договору оренди землі. Відповідач державний реєстратор Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області Войцехівський А.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив згідно з яким просить виключити його з переліку відповідачів, як не належного, зазначивши, що реєстратором виконавчого органу Добровеличківської селищної ради-Апарат ради є Коваль Я.Ю. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.04.2022 зупинено провадження по справі та призначено судово-почеркознавчу експертизу. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2022 поновлено провадження по справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2022 витребувано докази. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.11.2022 зупинено провадження та задоволено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2023 поновлено провадження у справі. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті за відсутності сторін та винести очне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,80 га, кадастровий номер 3521781000:02:000:0089, яка розташована на території Гаївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КР №3521781000:02:000:0089 (а.с.10). [PERSON] (орендодавець) 17.01.2012 уклала із ТОВ "Згода" (орендар) договір оренди землі (договір), який зареєстрований у Добровеличківському відділі держкомзему у Добровеличківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.04.2012 №352178104003448. Згідно з п.п.8, 15 договору, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування терміном на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належну позивачеві земельну ділянку площею 4,8 га. Відповідно до п.п. 9,11 договору, за оренду земельної ділянки відповідач взяв на себе зобов`язання вносити орендну плату у розмірі 4,5 % від грошової оцінки землі, що становить 6337,0 грн. Орендна плата вноситься у такі строки з 01 серпня по 31 грудня. Відповідно до п.20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10 денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (а.с.11). Зі змісту додаткової угоди до договору оренди землі від 17.01.2012, зареєстрованого 23.04.2012 у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі Кіровоградської області між [PERSON] та ТОВ "Згода" встановлено, що сторони домовилися про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки до 22.04.2022 (а.с. 12-13). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 79093725 від 29.01.2017 встановлено, що реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1158130735217, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер 3521781000:02:000:0089, площа 4,7996 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Кіровоградська область Добровеличківський район Гаївська сільська рада, номер запису про інше речове право 18754948, дата, час державної реєстрації 23.01.2017, підстава виникнення іншого речового права: додаткова угода , б/н, виданий 17.11.2016, видавник [PERSON] , орендар ТОВ "Згода", строк дії 22.04.2022 ( а.с. 14). Зі змісту додаткової угоди до договору оренди землі від 17.01.2012, зареєстрованого 23.04.2012, між [PERSON] та ТОВ "Згода" встановлено, що сторони домовилися внести зміни до договору оренди землі від 17.01.2012, зареєстрованого 23.04.2012 за №352178104003448, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,7996 га, кадастровий номер 3521781000:02:000:0089 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, договір укладено на 20 років з дати реєстрації (а.с.15, 46). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер витягу 293890412 від 06.01.2022 встановлено, що реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1158130735217, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер 3521781000:02:000:0089, площа 4,7996 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Кіровоградська область Добровеличківський район Гаївська сільська рада, номер запису про інше речове право 18754948, дата, час державної реєстрації 23.01.2017, підстава виникнення іншого речового права: додаткова угода , б/н , виданий 16.08.2021, видавник [PERSON] , орендар ТОВ " Згода", строк дії 22.04.2022 ( а.с. 16). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 306746385, кадастровий номер земельної ділянки 3521781000:02:000:0089, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1158130735217, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка кадастровий номер 3521781000:02:000:0089 площа 4,7996 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Кіровоградська область Добровеличківський район Гаївська сільська рада, номер запису про інше речове право 18754948, дата, час державної реєстрації 23.01.2017, підстава витяг з ДЗК , серія та номер: НВ-3503714492017, виданий 16.01.2017 видавник: відділ Держгеокадастру у Добровеличківському районі Кіровоградської області, відомості внесено до реєстру 29.01.2017 Войцехівський А.В. Добровеличківська селищна рада Добровеличківського району Кіровоградської області, індексний номер рішення 33611898, власник [PERSON] . Номер запису про інше речове право 18754948, дата, час державної реєстрації 23.01.2017, підстава витяг з ДЗК , серія та номер: НВ-3503714492017, виданий 16.01.2017 видавник: відділ Держгеокадастру у Добровеличківському районі Кіровоградської області, договір оренди землі, серія та номер: б/н виданий 17.01.2012, видавник [PERSON] , ТОВ "Згода"; додаткова угода, серія та номер: б/н, виданий 17.11.2016, видавник : [PERSON] , ТОВ "Згода"; Додаткова угода до договору, серія та номер: б/н, виданий 16.08.2021, видавник: ТОВ "Згода"/ [PERSON] , зміст характеристика іншого речового права: дата укладення договору ( після 2013 р.) /Дата державної реєстрації ( до 2013 р.): 23.04.2012, строк: 20 р., дата закінчення дії 23.04.2032 ( а.с.50-53). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. За визначенням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями частин першої, другої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку, що також відповідає загальним вимогам вчинення правочину, визначеним цивільним законодавством України. При цьому орендодавцями земельних ділянок є, зокрема, громадяни, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті4 названого Закону). За визначенням статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; за загальним правилом частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Як з`ясовано з висновку судово-почеркознавчої експертизи Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 06.01.2023 № СЕ-19/112-22/10323-ПЧ підпис, розташований у колонці "Орендодавець" розділу "11. Реквізити сторін" додаткової угоди від 16.08.2021 до договору оренди землі від 17.01.2012 р., зареєстрованого 23.04.2012 р.,укладеної між [PERSON] ( орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Згода", в особі директора Соловчука Івана Михайловича (орендар) на земельну ділянку загальною площею 4,7996 га кадастровий номер 3521781000:02:0089 - виконаний не [PERSON] , а іншою особою, з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] ( а.с.133-140). В матеріалах справи відсутні дані, які вказували б на те, що особа, яка підписала оспорюваний правочин від імені [PERSON] була її представником або ж виконала підпис з її відома. Отже суд доходить до висновку про факт підробки підписів на оспорюваних додаткових угодах до договорів оренди землі, що встановлено висновком експерта. Згідно з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судому у постанові від 11.06.2018 у справі № 151/117/17. Крім того, у іншій постанові Верховного Суду України у справі № 6-162цс13 від 19.02.2014, вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами. Позивачка заперечує підписання з відповідачем оскаржуваної додаткової угоди до договору оренди землі від 17.01.2012 і волевиявлення на їх укладення у неї не було. Висновком судово-почеркознавчої експертизи від 06.01.2023 № СЕ-19/112-22/10323-ПЧ встановлено, що додаткової угоди позивач не підписував. Тому з наведеного випливає, що підписання оскаржуваного додаткової угоди до договору оренди землі не відповідало волевиявленню позивачки та було здійснено всупереч її бажанню, що свідчить про порушення істотних умов договору та її невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України. Враховуючи зазначене, а також специфіку договору оренди землі, а саме необхідність обов`язкового повідомлення сторони про певні істотні умови договору та його державну реєстрацію, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в оспорюваній додатковій угоді до договору оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. Отже підпис на додатковій угоді до договору оренди землі є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок вказаного, підписання правочину здійснюється кожною зі сторін власноручно або власноручно уповноваженими на те стороною особами. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд доходить до висновку, що спірна додаткова угода до договору оренди землі від 16.08.2021 є неукладеною, тому підлягають до задоволення позовні вимоги в частині про скасування державної реєстрації ТОВ "Згода" права оренди земельної ділянки за кадастровим номером 3521781000:02:000:0089, загальною площею 4,7951 га, номер запису про інше речове право 18754948 від 23.01.2017. Що стосується позовних вимог до державного реєстратора Добровеличківської селищної ради Войцехівського А.В. то він у цій справі не є належним відповідачем, так як відомості щодо спірної додаткової угоди вносилися в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно реєстратором виконавчого органу Добровеличківської селищної ради - Апарат ради є Коваль Я.Ю. Отже позовні вимоги до державного реєстратора Добровеличківської селищної ради Войцехівського А.В. задоволенню не підлягають. Відповідно до п.6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно з рахунком-фактурою вартість проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі становить 7249 гривень 28 копійок (а.с.127). У пункті 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» міститься роз`яснення щодо порядку відшкодування витрат за проведення експертизи. Так, зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до ст. 15 Закону України від 25.02.1994 року «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що [PERSON] сплачено вартість судової почеркознавчої експертизи у розмірі 7249 гривень 28 копійок, вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Що стосується судових витрат адвоката Балюри С.В. та адвоката Панової К.О. ( міжнародне адвокатська об`єднання "РАДА") на правничу допомогу позивачу, то відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір про надання правової ( правничої) допомоги від 10.02.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру №2/02 від 10.02.2022 прийнято від [PERSON] в сумі 10 000 гривень, акт виконаних робіт про надання правової допомоги від 21.02.2023 на суму 7992,00 витрати на пальне 711 гривень, повернення гонорару в сумі 2000 гривень, договір про дострокове розірвання договору про надання правової допомоги від 21.02.2023 на повернення гонорару в сумі 2000 гривень, договір про надання правничої допомоги від 13.03.2023, меморіальний ордер №5073931011 від 14.03.2023 на суму 2000 гривень, квитанція №0.02900249959.1 від 14.03.2023 на суму 2000 гривень, меморіальний ордер №@2PL414453 від 14.03.2023 на суму 1980 гривень ( а.с. 157-166 ). Суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Встановлено, що адвокати Балюра С.В. та Панова К. надавали позивачці правничу допомогу. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір 11000 грн, є значно перевищеним та не є співмірним складності справи та витраченого часу на надання правничої допомоги. Адвокат Балюра С.В. не приймала участі в судових засіданнях у цій справі взагалі. Суд перевіривши відповідні документи щодо витрат на правничу допомогу та проаналізувавши зміст і обсяг наведених послуг, зазначає, що вказані послуги є складовими процесу підготовки позовної заяви та подачі позову з підготовкою документів до відправлення поштовою кореспонденцією з додатками та сплати судового збору. Зазначене свідчить про відсутність підстав для їх відокремлення від послуги складання позовної заяви, відповідно, здійснення вказаних видів роботи не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. Отже послуги адвоката Балюри С.В. оцінюються у розмірі 3000 гривень. Що стосується правничої допомоги адвоката Панової К.О. (міжнародне адвокатська об`єднання "РАДА") то суд оцінює таку допомогу у 1500 гривень. Суд також бере до уваги, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже суд враховуючи характер виконаної адвокатами роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, доходить до висновку, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог до відповідача ТОВ "Згода", а тому на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 13,14,16 Закону України " Про оренду землі " від 06.10.1998 року № 161-ХІV із змінами та доповненнями, ст.ст.203,207,215 ЦК України,

Outcome: partial