Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

До Верховинського районного суду Івано-Франківської області на підставі розпорядження в.о. голови Косівського районного суду Івано-Франківської області поступила справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі у власність частини житлового будинку з господарськими будівлями й спорудами, частини земельної ділянки та припинення права власності відповідача на частини вищевказаного нерухомого майна. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року визнано будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя, тобто її та відповідача. Також визнано за нею права власності на вищевказане домогосподарство. Зазначене будинковолодіня розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2623687001:02:002:0394 загальною площею 0, 1137 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У документах містяться відомості про колишнього власника [PERSON] земельної ділянки та будинку, який продав на той час ще її чоловіку [PERSON] . В подальшому останній зареєстрував за собою одноосібне право власності на вищевказані об`єкти, тому вона, тобто позивач, просить виділити їй у натурі у власність 1/2 частини вищезазначених домогосподарства та земельної ділянки, припинивши право власності відповідача на цю частину нерухомого майна. Ухвалою суду від 02.12.2022 року справу прийнято до провадження судді Чекан Н.М. та призначено розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження з підготовчого засідання. 21.12.2022 року від відповідача [PERSON] до суду поступив відзив (а.с. 106 109 т.3), в якому він просить відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що за ним зареєстровано 1/2 частка вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивач теж зареєструвала за собою право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Таким чином, їм обом на праві спільної часткової власності належить дане домоволодіння, відтак вимога позивача про припинення його права власності на 1/2 частку житлового будинку не відповідає вимогам законодавства та суперечить фактичним обставинам справи. Щодо вимоги про виділ в натурі у власність позивача 1/2 частки спірної земельної ділянки відповідач у відзиві зазначає, що, по-перше, рiшенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року в справі №347/1797/16 вказана земельна ділянка не була об`єктом подiлу між колишнім подружжям, а по-друге, вона не належить йому на праві власності, тому не може бути виділена у власність позивача за рішенням суду, як і не може бути припинено його право власності. Вважає, що здійснити реальний поділ будинку на підставі наявної експертизи неможливо, оскільки вона не містить всієї інформації, необхідної для цього, зокрема, щодо необхідних переобладнань та розподілу інженерних мереж, в результаті яких будуть дві окремі ізольовані квартири. При цьому вказав, що, якщо суд все ж таки визначатиме варіанти розподілу, то просить здійснити розподіл будинку по другому варіанту експертизи, виділивши йому частку як співвласнику №2. 02.01.2023 року від позивача [PERSON] до суду поступила відповідь на відзив (а.с.121-123 т.3), в якій вона вказала, що колишній власник земельної ділянки та будинку продав їх на той час її чоловіку [PERSON] , який у подальшому зареєстрував за собою одноосібне право на вищевказані об`єкти та на момент подачі позову до суду був єдиним їх власником. Ухвалою суду від 16.01.2023 року залишено без задоволення клопотання [PERSON] про залучення її до даної справи як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 16.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 09.03.2023 року сторона позивача пояснила, що позов підтримує та просить задоволити. Також вказала, що позивач зареєстрована по [ADDRESS] , але фактично проживає по [ADDRESS] в будинку дочки через конфлікти з відповідачем та його дружиною. З відповідачем прожила 34 роки в [ADDRESS] . Це домогосподарство вона отримала від своїх батьків, яке згодом подарувала дочці. З приводу виділу частки просила виділити їй частку, визначену висновком експерта, як варіант 1 для співвласника 1, оскільки через хвороби їй важко буде користуватися другим поверхом. Позивач заперечила щодо здійснення поділу предмета позову за варіантом 3, визначеним у висновку експертизи. Також сторона позивача в судовому засіданні підтвердила, що на даний час за нею вже зареєстровано право власносі на частини вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Сторона відповідача в судовому засіданні пояснила, що він з теперішньою дружиною та 7-річним сином проживають в домогосподарстві, яке є предметом розгляду справи. Просив відмовити в задоволенні позову, бо не зможе пояснити синові, чому чужа тітка проживає в їх будинку, а також будинок не пристосований для ізольованого проживання двох чужих сімей. Також відповідач вказав про те, що зі запропонованих варіантів поділу йому найбільш підходить варіант 2, як співвласнику 2, який відрізняється від варіанту поділу 1, який хоче позивач, лише приміщенням кухні, вартість якої він готовий компенсувати. Заперечував щодо здійснення поділу предмета позову за варіантом 3, визначеним у висновку експертизи. Крім того, сторона відповідача звернула увагу, що земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане домогосподарство, на час його купівлі-продажу, не перебувала у власності попереднього власника, в зв`язку з чим і він не набув права власності на неї. \~ \~ \~ \~Суд заслухавши сторони у справі, дослідивши матеріали справи приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 24.02.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №205 (а.с.5-7 т.1), [PERSON] , [INFO] , продала, а [PERSON] , [INFO] , купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] . У договорі вказано, що відповідно до правовстановлюючого документа та технічної документації відчужуваний житловий будинок дерев`яний, житловою площею 54 кв.м., загальною площею 140,9 кв.м., позначений в плані літерою А та огорожа №1. Житловий будинок, що продається знаходиться на земельній ділянці площею 0,1137 га, кадастровий номер 2623687001:02:002:0394. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2601609772016 від 17.02.2016 року (а.с.9-13 т.1) вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 2623687001:02:002:0394 розташована за адресою: [ADDRESS] , її цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, інформація про зареєстроване право власносі не неї відсутня. Згідно з інформаційною довідкою №69244717 від 28.09.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.16-17 т.1), житловий будинок з господарською спорудою, що за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 390995526236, який складається з житлового будинку А, загальною площею 140,9 кв. м., житловою площею 54 кв.м., огорожа №1, зареєстрований 24.02.2016 року за власником [PERSON] ,номер запису 13417417. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року (а.с.18 23 т.1) визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 54 кв.м., загальною площею 140,9 кв.м., ринкова вартість якого 132895 гривень. Також визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності кожного на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. У ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, у ході розгляду даної спрви не підлягає доказуванню той факт, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , був спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , за кожним з яких визнано право власності на 1/2 частину цього домоволодіння. Як вбачається з інформаційної довідки №196568069 від 16.01.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.3 т.2), за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на частини житлового будинку з господарською спорудою, що за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 390995526236, який складається з житлового будинку А, загальною площею 140,9 кв. м., житловою площею 54 кв.м., огорожа №1. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає в будинку, який є предметом розгляду даної справи, разом з дружиною та малолітнім сином, 2016 року народження (а.с.13,10-11 т.2). У ч.1 ст.370 Цивільного кодексу (далі ЦК) України закріплено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності . У ч.2 ст.370 ЦК України та ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу (далі СК) України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~ст. 364\~цього Кодексу, тобто за правилами віділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1,2 ст. 71 СК України) або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 \~ст. 364 ЦК України). Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (\~ст. 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. Наведене узгоджується із правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у постанові від 08.11. 2017 року в справі №\~6-1447цс17. Як вбачається з висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 05.11.2019 року №05/11/19 (а.с.178-209 т.1), оціночна вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] становить 269192 гривень. Визначена експертом оціночна вартість предмета даної справи сторонами в судовому засіданні не оспорювалася. Експертом запропоновано три варіанти поділу вищезазначеного нерухомого майна, за якими поділяється тільки житловий будинок, а господарську будівлю споруду 1, а саме огорожу експерт пропонує передати сторонам у спільне користування за всіма трьома варіантами поділу. Суд звертає увагу, що, як позивач, так і відповідач, заперечували щодо поділу їх майна за варіантом 3, визначеним експертом, в зв`язку з чим суд і не розглядає його. Позивачу є найбільш прийнятним вартіант поділу 1 з виділенням їй частки як співвласнику 1, який зазначений у висновку експерта, а для відповідача - варіант 2, як для співвласника 2. Як вбачається з варіанту поділу 1 та з врахуванням позиції позивача щодо надання їй її частки саме на першому поверсі, пропонується надати [PERSON] , як співвласнику 1, приміщення будинку на першому поверсі загальною площею 65,5 кв.м. загальною вартістю 120582 гривень, що менше від ідеальної частки на 4,95 кв. м. вартістю 9112,5 гривень, та яка складається з І- веранди площею 3,4 кв.м., вартістю 6259 гривень, 1-1 коридор площею 11,9 кв.м вартістю 21907 гривень, 1-2 кімнату площею 20 кв.м. вартістю 36819 гривень, 1-5 -кухню площею 14,8 кв.м. вартістю 27246 гривень, 1-6 кімнату площею 15,4 кв.м. вартістю 28351 гривень.При цьому відповідачу, як співвласнику 2, пропонується надати приміщення будинку на першому поверсі, що складається з 1-3 кімнати площею 18,6 кв. м. вартістю 34242 гривень, 1-4 коридору площею 11,9 кв.м. вартістю 21907 гривень, та на другому поверсі, що складається з ІІ коридору площею 7,8 кв.м. вартістю 14359 гривень, ІІІ- кімнати площею 10.6 кв.м. вартістю 19514 гривень, ІV кімнатти площею 14 кв.м вартістю 25773 гривень, V кімнати площею 12.5 кв.м. вартістю 23012 гривень, що більше від ідеальної частки на на 4,95 кв. м. вартістю 9112,5 гривень, всього по житловому будинку 75,4 кв.м. загальною вартістю 138807 гривень, що більше від ідеальної частки на 4,95 кв. м. вартістю 9112,5 гривень. Відповідно до варіанту поділу 2, який прийнятний відповідачу,співвласнику 1, тобто позивачу, з врахуванням її позиції щодо надання їй її частки саме на першому поверсі, пропонується надати приміщення будинку на першому поверсі загальною площею 50,7 кв. м загальною вартістю 93336 гривень, що менше від ідеальної частки на 19.75 кв. м. вартістю 36358,5 гривень, та яка складається з І- веранди площею 3,4 кв.м. вартістю 6259 гривень, 1-1 коридор площею 11,9 кв.м вартістю 21907 гривень, 1-2 кімнату площею 20 кв.м. вартістю 36819 гривень, 1-6 кімнату площею 15,4 кв.м. вартістю 28351 гривень. При цьому відповідачу, як співвласнику 2, пропонується надати приміщення будинку на першому поверсі, що складається з 1-3 кімнати площею 18,6 кв. м. вартістю 34242 гривень, 1-4 коридору площею 11,9 кв.м. вартістю 21907 гривень, 1-5 -кухню площею 14,8 кв.м. вартістю 27246 гривень, та на другому поверсі, що складається з ІІ коридору площею 7,8 кв.м. вартістю 14359 гривень, ІІІ- кімнати площею 10.6 кв.м. вартістю 19514 гривень, ІV кімнати площею 14 кв.м вартістю 25773 гривень, V кімнати площею 12.5 кв.м. вартістю 23012 гривень,\~що більше\~від ідеальної\~частки на 19.75 кв. м. вартістю 36358,5 гривень, всього по житловому будинку 90,2 кв.м. загальною вартістю 166053 гривень, що більше від ідеальної частки на 19,75 кв. м. вартістю 36358,5 гривень. Таким чином, відмінність між варіантами поділу 1 та 2 полягає тільки в тій частині якій стороні (позивачу чи відповідачу) виділити приміщення кухні. При цьому суд звертає увагу, що для обох варіантів характерне відхилення від ідеальної частки, а також на те, що в спірному житлі наявне тільки одне приміщення кухні. Розглядаючи дану цивільну справу, суд враховує, що в спірному будинку проживає малолітній син відповідача, 2016 року народження, в зв`язку з чим суд зобов`язаний керуватися принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, який визначений у п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Цією нормою передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також суд враховує п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», в якій роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Суд,\~враховуючи \~думку сторін\~(позивача\~щодо виділення\~їй приміщень\~на першому\~поверсі та\~відповідача щодо\~виділення йому\~приміщення кухні),\~

Outcome: approved