Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

позивачка 11.11.2022 р. звернулася в суд із позовом, у якому просила стягнути разово з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами, розвитком здібностей дитини у розмірі 6\~355, 30 грн., стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами, розвитком здібностей дитини, у розмірі 2000 грн, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] , за час перебування у шлюбі з відповідачем, у них народилася донька [PERSON] , яка постійно проживає з нею та перебуває на її вихованні та утриманні. Шлюб між сторонами розірвано. На час подання позову на утримання дитини стягуються аліменти у розмірі 1372 грн., яких не вистачає навіть на базові потреби дитини. Окрім вказаних витрат позивачка несе і додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком її здібностей (музична школа, вокал, витрати на вивчення іноземних мов англійської та польської). Ухвалою судді від 13.12.2022 року позовну заяву залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. Ухвалою судді від 16.12.2022 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, про розгляд справи Залізничним районним судом м.Львова [PERSON] повідомлявся шляхом надіслання позовної заяви з додатками за адресою реєстрації місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України). Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] , виданого 30.03.2010 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 50). Виходячи із змісту рішення Залізничного районного суду м.Львова від 17.10.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (копія рішення, а.с.51). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що дитина проживає разом із нею, перебуває на її вихованні і утриманні. Дані обставини сторонами не оспорюються. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.01.2016 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 800 гривень від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист (а.с.52,53). До справи позивачкою також додано копію розрахунку заборгованості по аліментах від 04.11.2022 року (а.с.54,55). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Також, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до змісту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] . На підтвердження доводів своєї позовної заяви, позивачка подала суду копії дипломів, сертифікатів, виданих [PERSON] у зв`язку з її участю в різних музичних фестивалях, конкурсах (а.с.6-26), а також квитанції про сплату за навчання дитиною у вокальній студії «Форте», ЛМШ 1 ім.Кос-Анатольского, ПП «Азбука світу» на загальну суму 12\~479, 60 грн. (а.с.27-39). Враховуючи вказане, а саме наявність доказів про наявність певних здібностей у дитини [PERSON] , даних про вартість послуг із розвитку таких здібностей, відсутність доказів можливої меншої вартості таких послуг, відсутність даних про скрутне матеріальне становище відповідача чи інші причини, що не давали б йому змоги сплатити вартість частини таких витрат та, навіть, доводів про це відповідача, суд вважає підставними доводи позовної заяви про стягнення разово з [PERSON] на користь позивачки додаткових витрат на утримання їх доньки, що викликані особливими обставинами, розвитком здібностей дитини у розмірі 6\~239, 80 грн. (12\~479,60 /2), а відтак позов в цій частині слід задоволити частково, в межах суми, підтвердженої квитанціями на оплату послуг. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] додаткових витрат у вигляді щомісячних платежів, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачка просить стягувати щомісячно з відповідача додаткові витрати на утримання доньки, що викликані особливими обставинами, розвитком здібностей дитини, у розмірі 2000 гривень, та подає наступний розрахунок: англійська мова 2100 грн., польська мова - 1050 грн., музична школа 250 грн., вокал студія «Форте» - 600 грн., що разом становить 4000 грн. Однак, виходячи із поданих позивачкою доказів, зокрема, квитанцій, у суду відсутня можливість встановити такі обставини, зокрема, кількість занять певного роду, які відвідує дитина щомісяця, вартість щомісячної оплати за такі заняття, чи є така вартість фіксованою на місяць або залежить від кількості відвіданих дитиною занять. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. Водночас, позивачка не позбавлена права звернутися до суду із таким позовом, обгрунтувавши свої вимоги належними доказами. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] згідно статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. в дохід держави (судовий збір станом на момент подачі даного позову становив 992,40 грн.). Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1169876 представництво інтересів [PERSON] при розгляді справи здійснював адвокат Климишин І.П. (а.с.14,15). Згідно копії договору про надання правової допомоги, укладеного 28.10.2022 року між [PERSON] (Клієнт) та [PERSON] (Адвокат), предметом договору є зобов`язання на представництво інтересів Клієнта та надання правової допомоги у цивільних справах. Оплата за надані послуги проводиться відповідно до Замовлення, яке є частиною цього договору (а.с.60). Відповідно до Замовлення №1 про надання правової допомоги, Акту приймання наданих послуг від 17.12.2022 року вартість наданих послуг становить 3\~000 грн. (а.с. 61,62). Оскільки відповідачем не обґрунтовано підстав для зміни розміру таких витрат, на думку суду, витрати у сумі 3000,00 грн. є співмірними із складністю цієї справи, розміром задоволених позовних вимог, професійністю адвоката, наданим обсягом послуг адвокатом, затраченим ним часом на дання таких послуг, відповідають реальності таких витрат, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial