Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 47 373,92 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 грудня 2020 року близько 13 години 00 хвилин в м. Києві по вул. І. Виговського, 11, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка одночасно є власником автомобіля, та автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка одночасно є його власником.Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.З місця пригоди позивач зателефонувала в свою страхову компанію "РZU Україна" відповідно до наявного в мене поліса про обов`язкове страхування, в якій позивачу повідомили, що треба передзвонити та подати заяву до страхової компанії винної особи, але при спілкуванні з водієм [PERSON] , стало відомо, що в неї взагалі відсутній поліс обов`язкового страхування.На виклик позивача прибули співробітники поліції, які відносно водія [PERSON] , оформили адміністративний матеріал за скоєння нею цієї дорожньо-транспортної пригоди та за відсутність страхового поліса.В МТСБ України, куди Позивач звернулась з заявою, їй пояснили, що наявність полісу обов`язкового страхування не дає підстав для страхових виплат оскільки в цій дорожньо-транспортній пригоді позивач не є третьою особою.Постановою Подільського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021р. (Справа № 758\\15083\\20) [PERSON] визнано винуватцем ДТП.Постанова набрала законної сили від 05.08.2021 року. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, кошти витрачені позивачкою на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Лещенко О.В. 12 листопада 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву, передбаченим ст. 178 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як убачається з копії постанови Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2021 року №758/15083/20 судом встановлено, що [PERSON] 22 грудня 2020 року близько о 13 години 00 хвилин в м. Києві по вул. І. Виговського, 11, керуючи транспортним засобом «Рено» державний номерний знак [NUMBER] , допустила відкривання задньої правої двері автомобіля, не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] , чим порушила п.п.15.13 ПДР України «Забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2021 року у справі №758/15083/20, яка набрала законної сили 05.08.2021 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач стверджує, що на момент вчинення ДТП у відповідача був відсутній поліс обов`язкового страхування.Співробітниками поліції відносно відповідача винесено адміністративну постанову за відсутність страхового поліса. Суд визнає даний факт, оскільки доказів протилежного відповідачем не надано. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Судом встановлено, що предметом спору є обставини нездійснення відповідачем відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Факт того, що позивач понесла матеріальних збитків, підтверджується висновком експерта автотоварознавчого дослідження №24/02/21 від 02.03.2021 року, відповідно до якого: -ринкова вартість автомобіля Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату огляду 16.02.2021 року становила 310 322,30 грн.; -вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату огляду 16.02.2021 року з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи становила 44 373,92 грн. Водночас факт включення або невключення ПДВ до вартості відновлювального ремонту залежить від форм оподаткування суб`єкта господарської діяльності, який надає послуги з проведення відновлювального ремонту та/або продажу запасних частин і матеріалів; -вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату огляду 16.02.2021 року з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи становила 26 812,88 грн.; -вартість матеріального збитку, завданий власнику автомобіля Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER] , з технічної точки зору станом на дату огляду 26.02.2021 року внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 22.12.2020 року, становила 26 812,88 грн. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.При цьому позивачем заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної унаслідок ДТП, в розмірі 44373,92 грн. Проте ним не надано доказів щодо оподаткування суб`єкта господарської діяльності, який надає послуги з проведення відновлювального ремонту та/або продажу запасних частин і матеріалів, тоді як згідно висновку експерта автотоварознавчого дослідження №24/02/21 від 02.03.2021 року факт включення або невключення ПДВ до вартості відновлювального ремонту залежить від форм оподаткування суб`єкта господарської діяльності, який надає послуги з проведення відновлювального ремонту та/або продажу запасних частин і матеріалів. А тому не підлягає задоволенню вимога позивача в частині включення до вартості відновлювального ремонту ПДВ. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial