Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

29.12.2022 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради про визнання права власності. В позовній заяві вказував на те, що відповідно до п.13 рішення двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Київської районної в м.Полтаві ради «Про розгляд заяв про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» по [ADDRESS] від 28.08.2008 року погоджено місце розташування земельної ділянки площею 35 кв.м. для будівництва індивідуального гаража та надано йому дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 35 кв.м. [ADDRESS] , для будівництва гаража. Рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Київської районної в м.Полтаві ради «Про розгляд заяв громадян про затвердження документації із землеустрою і передачу у власність земельних ділянок» від 24.11.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] та надано йому у власність земельну ділянку кадастровий номер 5310136400:10:003:0301. Після чого він зареєстрував право власності на дану земельну ділянку. Після отримання у власність земельної ділянки, він самостійно без отримання відповідних дозволів здійснив самочинне будівництво гаражу. Для завершення будівництва він виготовив технічний паспорт від 19.10.2022 року. Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівлі авто гаража, здійсненого ФОП [PERSON] від 19.11.2022 року, встановлено готовність до експлуатації будівлі авто гаража по [ADDRESS] . З метою визнання права власності на гараж він звернувся до виконавчого комітету Київької районної в м.Полтаві ради, проте листом від 09.12.2022 року йому було відмовлено та надано рекомендацію звернутися до суду. В зв`язку з чим просив суд визнати за ним право власності на гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 25,8 кв.м. 03.01.2023 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 25.01.2023 року на адресу суду надійшли пояснення Державної інспекції архітектури та містобудування України Ухвалою суду від 26.01.2023 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу. 21.03.2023 року до суду надійшов висновок експерта №9, за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, проведеного судовим експертом Авдєєвої Н.М. Ухвалою суду від 07.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено праву до судового розгляду. 07.04.2023 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання виконавчий комітет Київської районної в м.Полтаві ради свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечують. Державна інспекції архітектури і будівництва України в Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно п.13 рішення двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Київської районної в м.Полтаві ради «Про розгляд заяв про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» по [ADDRESS] від 28.08.2008 року погоджено місце розташування земельної ділянки площею 35 кв.м. для будівництва індивідуального гаража та надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 35 кв.м. [ADDRESS] , для будівництва гаража. Рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Київської районної в м.Полтаві ради «Про розгляд заяв громадян про затвердження документації із землеустрою і передачу у власність земельних ділянок» від 24.11.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] та надано [PERSON] у власність земельну ділянку кадастровий номер 5310136400:10:003:0301. Після отримання даної документації, позивач зареєстрував право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310136400:10:003:0301. Потім позивач самостійно без отримання відповідних дозволів здійснив самочинне будівництво гаражу за адресою: [ADDRESS] . Після завершення будівництва позивач виготовив технічний паспорт від 19.10.2022 року на гараж, що розташований в [ADDRESS] . Згідно звіту про технічне обстеження встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації гаражу, що розташований за вищевказаною адресою . З вказаного вище вбачається, що будівництво гаража було здійснено позивачем на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, а саме на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, без порушення встановлених будівельних, протипожежних норм і правил, умов містобудівної документації, але без отримання необхідних дозволів на здійснення будівельних робіт, а тому згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України вказане нерухоме майно є самочинно збудованим. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-1328цс15, постановах Верховного суду від 18.02.2019 у справі № 308/5988/17-ц, від 20.03.2019 у справі № 202/3520/16-ц, від 04.11.2021 у справі № 464/3201/18, згідно з частинами першою та другою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони: 1) збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або 3) з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Отже, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявним спір про право. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради та Департаменту Державного архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, щодо прийняття в експлуатацію самовільно збудованого гаражу на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, але цим органом позивачу було повідомлено, що зазначене питання слід вирішувати лише у судовому порядку. Таким чином, питання щодо прийняття самочинно збудованого нерухомого майна в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, яким прийнято рішення про відмову позивачу в узаконенні самочинного будівництва у позасудовому порядку, що свідчить про наявність спору про право. З висновку судової будівельно-технічної експертизи №9 від 20.03.2023 року, виконаного судовим експертом Авдєєвою Н.М. вбачається, що гараж, який розташований по [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці кадастровий номер 5310136400:10:003:0301 площею 0,0035 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів (код 02.05), відповідає вимогам будівельних, протипожежних норм і правил, умов містобудівної документації та відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що самочинне будівництво нерухомого майна - гаража було здійснено позивачем на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, а саме на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, без порушення встановлених будівельних, протипожежних норм і правил, умов містобудівної документації, але без отримання необхідних дозволів на здійснення будівельних робіт, вказане самочинно збудоване нерухоме майно не порушує права та інтереси інших осіб, беручи до уваги неможливість узаконення позивачем самочинно збудованого нерухомого майна у позасудовому порядку, з метою захисту прав позивача на належне йому нерухоме майно, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі та визнати за позивачем [PERSON] право власності на вказане самочинно збудоване нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved