Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До Деснянського районного суду міста Києва звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно заявлених вимог, позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини. Вимоги позову обґрунтовані тим, що від стосунків без реєстрації шлюбу з відповідачем вона має малолітню доньку [PERSON] . Під час спільного проживання з відповідачем з липня 2009 року по січень 2010 року вона неодноразово розмовляла з відповідачем про те, що хоче мати повноцінну родину з дітьми, але його це не цікавило. Відносини з відповідачем було розірвано через кілька тижнів після того, як вона дізналася про свою вагітність. Під час вагітності відповідач жодного інтересу до майбутньої дитини не виявляв, не надавав фінансової та матеріальної допомоги, жодної участі і жодної допомоги до неї не проявляв. В пологовий будинок до неї відповідач не приходив, з пологового будинку її з донькою не забирав, при виписці з пологового медсестра передала дитину на руки її батькові. Відповідач побачив дитину лише через пару місяців, зустріч була біля 10 хвилин. Відповідач після народження дитини також не висловлював бажання бути записаним як її батько в свідоцтві про народження. Він ніколи не проявляв яскравих батьківських почуттів до [PERSON] не надавав матеріального утримання дитині, не виявляв жодної ініціативи по відношенню до участі в житті дитини. З початку 2014 року позивач почала проживати з [PERSON] . 17.04.2015 року вони зареєстрували шлюб. Як тільки відповідач дізнався, що у неї інший чоловік з яким вона зареєструвала відносини одразу почав наполягати на тому, що хоче бути записаний батьком дитини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року було встановлено батьківство [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Після цього відповідачем було зроблено лише дві дії, прийшов до дитячого садка, який відвідує [PERSON] та показав вихователю змінене свідоцтво про народження дитини, де він записаний її батьком, при цьому навіть не спілкувався з дитиною і навесні 2018 року з`явився вже до навчального закладу, а саме до школи №249 де дитина навчалася і зробив ті самі дії, а саме повідомив директора школи про те, що він є батьком [PERSON] . Таким чином з літа 2014 року жодного разу не зателефонував позивачу, щоб побачитися з донькою, не приходив, щоб це зробити ні до дитячого садка ні до школи, не проявляв жодного інтересу до її життя, не виявляв бажання брати участь у її утриманні та вихованні. [PERSON] не знає свого біологічного батька і не пам`ятає його, вважає своїм батьком чоловіка позивача - [PERSON] , називає його татом, він повністю взяв на себе обов`язки по її утриманню та вихованню, піклується про стан здоров`я доньки, її фізичний, духовний розвиток, навчання дитини, створює належні умови для її розвитку, дитина його любить та поважає. Вважає, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.06.2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. 30.09.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначив про те, що з моменту, коли дізнався про вагітність позивача усіляко намагався її підтримати, пройшов разом із нею медичний огляд для постановки її на облік по веденню вагітності, допомагав матеріально. Однак вона самостійно прийняла рішення жити окремо від нього. З перших днів народження дитини він піклувався про неї, постійно забирав на прогулянки, надавав позивачу матеріальну допомогу. З весни 2012 року він та його матір доглядали [PERSON] у себе вдома по буднях, оскільки позивачка пішла працювати. Також він часто забирав дитину з дитячого садка, відвідував свята. У 2014 році із невідомих причин позивач припинила відповідати на дзвінки, заборонила віддавати дитину йому з дитячого садка. У зв`язку із такими діями він звернувся до суду із позовом про встановлення батьківства. Після встановлення свого батьківства відносно доньки він не може з нею спілкуватися, оскільки у позивача є інший чоловік. Просив відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення його батьківства відносно дитини, щодо вимог про стягнення аліментів, то просив задовольнити їх частково, а саме у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. 05.03.2020 року до суду надійшов висновок Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2020 року де зазначено наступне. Враховуючи інтереси дитини,

Outcome: partial