Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали в будинковолодінні по [ADDRESS] . Відповідачем по справі є рідний брат позивача - [PERSON] 11.12.2002 року помирає їхній батько [PERSON] , який ще за час свого життя , а саме 14.02.2001р., зробив на позивача заповіт на все своє майно, що належатиме на час його смерті, що підтверджується заповітом від 14.02.2001р. зареєстрованого секретарем Голинської с/Ради в реєстрі реєстрації заповітів під №28. Також за час свого життя , а саме 21.07.2015 року, мати сторін по справі - [PERSON] на випадок своєї смерті зробила на позивача заповіт, яким заповіла йому все своє майно, що підтверджується заповітом від 21.07.2015р. зареєстрованого секретарем Голинської с/Ради в реєстрі реєстрації заповітів під №157. 26.02.2022 року помирає [PERSON] , провівши похорони матері, [PERSON] із своєю сім`єю продовжував проживати у будинковолодінні, де проживала мати на час своєї смерті, що підтверджується довідкою Управління ЦУНАП Калуської міської ради від 13.06.2022р. за №33/09-3017. 12.04.2022р. в 6-ти місячний строк, як це передбачає ст.1270 ЦК України, позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері по заповіту з відповідними документами. З цього приводу нотаріусом була заведена спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі . Після чого [PERSON] подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на її майнові права, які складалися з будинковолодіння та земельна ділянка для ведення товарного с/г виробництва. 26.07.2022р. нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, щодо первинної реєстрації власності на будинковолодіння у спадкодавця, а на земельну ділянку було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.12.2022. [PERSON] вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері на будинковолодіння [ADDRESS] . Так, у відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно виписки з погосподарської книги №11, ст.5, №863 погосподарського обліку Голинського старостинського округу за 1986-1990р. господарство по [ADDRESS] відносилось до категорії «робітничий двір», головою двору якого був батько [PERSON] , який помер [INFO] та мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно довідки Управління ЦУНАП Калуської міської ради від 13.06.2022р. за №33/09-3017 видно, що мати [PERSON] , [INFO] на день смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Станом на 26.02.2022р. в даному домогосподарстві із спадкоємців були зареєстровані тільки [PERSON] і члени його сім`ї. Із змісту положень Цивільного Кодексу Української РСР та "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженої наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність 13 грудня 1992 року, випливає, що право власності особи на збудований будинок до 13 грудня 1992 року могло підтверджуватись записом у по господарській книзі чи свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів про оформлення права власності на будинок. Таким чином [PERSON] , як спадкоємець першої черги за заповітом, згідно ст.1261 ЦК України, подавши заяву до нотаріуса у 6-ти місячний строк, прийняв усю спадщину своїх батьків за заповітом, яка складалась на час смерті матері [PERSON] із будинковолодіння та земельної ділянки для ведення ОСГ , як це гласить ст.1269 ЦК України. Згідно технічного паспорта виготовленого працівниками ОБТІ від 11.07.2022р. на дане будинковолодіння, всі будівлі та споруди побудовані до 1992 року без порушення будівельних норм. Грошова оцінка вищевказаного будинковолодіння станом на 27.03.2022р. становить 122тис.350грн. Так як відповідач не претендував на майнові права спадкодавця матері [PERSON] , то відповідно в нотаріальну контору з цього приводу не звертався. В зв`язку з цим [PERSON] змушений звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно, оскільки іншого способу захистити своє право на спадщину не має. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Кобзан Р.М. надав суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за їхньої відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved