Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

06.04.2021 року до Комунарського районного суду м. Запоріжя надійшла позовна заява\~\~ [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат у розмірі 14102 грн. на утримання неповнолітньої дитини. В подальшому, представник позивача подала уточнену позовну заяву про зміну предмета позовних вимог (а.с. 74-75) в останній редакції від 22.10.2022року, у якій просить суд стягнути з\~відповідача на\~утримання неповнолітньої\~доньки [PERSON] \~витрати,\~пов`язані зі\~сплатою за\~навчання та\~лікування зубів\~у розмірі\~13\~847\~грн.\~стягнути витрати на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , що продовжує навчання у розмірі 9 578 грн., 50 коп., а також аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку визначених Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік, починаючи з 11.07.2021 року. \~ Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.02.2002 року позивач зареєструвала шлюб із відповідачем . Від шлюбу сторони у справі мають дітей: повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Донька - [PERSON] , [INFO] з 30.09.2020 року є студентом денної форми навчання факультету іноземної філології, спеціальність «Філологія» Запорізького національного університету, що підтверджується копією договору № 1405/20-БД про надання освітніх послуг, укладеним між ЗНУ та фізично особою [PERSON] матір`ю [PERSON] від 30.09.2020 року та довідкою з ЗНУ № 200046 від 10.02.2021 року . На виконання умов п.п. 5.2, 5.3 договору, 10.09.2020 року, позивачем було сплачено за рахунок особистих коштів, без допомоги відповідача 9\~102 грн. (дев`ять тисяч сто дві) гривні - за перший семестр навчання, що підтверджується квитанцією Приватбанк від 09.10.2020 року та 9\~102 грн. - за другий семестр навчання, що підтверджується копією квитанції Приватбанк від 12.01.2021 року (З позовною заявою позивача надала суду копію довідки про те, що [PERSON] є студенткою даного навчального закладу, навчається на денній державній формі. Крім того, 17.08.2022 року, на виконання умов п.п. 5.2, 5.3 договору, позивачем було сплачено 9 600 грн. (дев`ять тисяч шістсот) гривень за навчання доньки, що підтверджується копією меморіального ордеру № 143141257 Як зазначає позивач, [PERSON] , [INFO] находилась на лікуванні в медичному центрі стоматології «Рафаель» та їй було проведено лікування зубів на суму 9\~490 грн., що підтверджується довідкою з медичного центру від 27.08.2021 року , а також випискою з Журналу прийому клієнтів лікаря стоматолога [PERSON] . Дяк зазначає позивач, дані витрати вона понесла самостійно. Відповідач аліменти на утримання дитини не надає. При цьому відповідач є працездатною особою, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, але через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з`явилися, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позов визнає частково у частині стягнення аліментів на період її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі , судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що\~\~ [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про\~\~народження,\~\~виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя, серії\~\~ [NUMBER] , актовий запис № 530. 29.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково. В обґрунтування зазначив, що після розірвання шлюбу з позивачем, він продовжував надавати дітям матеріальну допомогу. З Позивачкою проживає старша донька, [PERSON] , [INFO] . З відповідачем проживає молодша донька, [PERSON] , [INFO] . Витрати на утримання [PERSON] відповідач несе самостійно та жодним чином не ухилявся від утримання своїх дітей. Відповідач позовні вимоги визнає частково, лише в частині аліментів на утримання доньки, [PERSON] , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а в іншій частині позовних вимог просить суд відмовити. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд виходить з наступного. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] є дочкою відповідача, після досягнення повноліття продовжує навчання, знаходиться на утриманні матері - позивача у справі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки. Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, мінімальний розмір аліментів стосовно повнолітніх дітей законом не встановлено, а відтак, позовні вимоги щодо визначення мінімального розміру аліментів не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку є безпідставними, тобто такими у задоволенні яких має бути відмовлено. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує інтереси повнолітньої [PERSON] , яка навчається на денній формі навчання, в зв`язку з навчанням, та визнання з боку відповідача даної вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на період її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до норм ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки в уточненій позовній заяві позивач просить стягнути аліменти з відповідача починаючи з 11.07.2021 року, відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Щодо додаткових витрат на навчання та часу, з якого ці витрати на навчання слід стягувати, суд виходить з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, дочка сторін досягла повноліття [INFO] . \~ \~ \~ \~ Відповідно до договору № 1405/20-БД від 30.09.2020 року про надання освітніх послуг між Запорізьким національним університетом та фізичною (юридичною) особою [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , термін навчання (навчальний рік) з 2020 року по 2024 рік. Отже термін закінчення [PERSON] навчання є 31.08.2024 рік. Оскільки на момент укладення договору дитина ще не була повнолітньою, суд бере до уваги, що 10.09.2020 року, позивачем було сплачено за рахунок особистих коштів, без допомоги відповідача 9\~102 грн. (дев`ять тисяч сто дві) гривні - за перший семестр навчання, що підтверджується квитанцією Приватбанк від 09.10.2020 року та 9\~102 грн. - за другий семестр навчання, що підтверджується копією квитанції Приватбанк від 12.01.2021 року на виконання умов п.п. 5.2, 5.3 договору, 10.09.2020 року. Суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] додаткові витрати на утримання на навчання доньки [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), пов`язані зі сплатою за період навчання з 2020 року по 2021 рік у розмірі 9\~102 грн. (дев`ять тисяч сто дві) гривні за перший та другий семестр навчання. З 11.07.2021 року [PERSON] не є дитиною у розумінні\~Сімейного кодексу України, бо [INFO] їй виповнилось 18 років. \~ \~В іншій\~частині позовних\~вимог щодо\~стягнення додаткових\~витратна\~утримання повнолітньої\~доньки [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ),\~ що\~продовжує навчання\~у розмірі\~9\~578\~грн.,\~50\~коп.\~(дев`ять\~тисяч п`ятсот\~сімдесят вісім\~грн.\~50\~коп)\~суд відмовляє,\~з огдяду\~на наступне. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК\~України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Оскільки задоволена позовна вимога позивача в частині стягнення аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) на період її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно відповідача, починаючи з 11.07.2021 року, але не більше ніж на строк її навчання або до досягнення [PERSON] 23 років. Судом враховується, що відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Також представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти на лікування зубів, [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка находилась на лікуванні в медичному центрі стоматології «Рафаель» та їй було проведено лікування зубів на суму 9\~490 грн., що підтверджується довідкою з медичного центру від 27.08.2021 року , а також випискою з Журналу прийому клієнтів лікаря стоматолога [PERSON] . Як зазначає позивач, дані витрати вона понесла самостійно. Правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регламентуються ст. 185 СК України. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення єдиноразово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Пунктом 18 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", який має рекомендаційний характер, передбачено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Як зазначає позивач, [PERSON] ,\~ [INFO] находилась на лікуванні в медичному центрі стоматології «Рафаель» та їй було проведено лікування зубів на суму 9\~490 грн. В обґрунтування позову у даній частині представник позивача надає наступні докази: копія довідки з медичного центру «Рафаель» видана на ім`я [PERSON] від 27.08.2021 року, а також копією випискою з Журналу прийому клієнтів лікаря стоматолога [PERSON] . Однак, суд дані докази до уваги не бере, оскільки у них не зазначено хто є платником, на чию користь та за які саме послуги перераховувались кошти та взагалі відсутні квитанція чи будь-які інші докази, що підтверджують понесені витрати позивачем на лікування зубів [PERSON] .. Суд вважає не належними доказами витрат на лікування зубів копію довідки з медичного центру від 27.08.2021 року та копією виписки з Журналу прийому клієнтів лікаря стоматолога [PERSON] , тому суд вважає не підтвердженим той факт, що саме позивач несла додаткові витрати на її лікування Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача у заявлених нею межах та наявність правових підстав для їх часткового задоволення. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в загальному розмірі 9102 грн. (840,80 грн. (позовна вимога про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) + 840,80 грн. (частково задоволена позовна вимога про стягнення додаткових витрат на навчання) від суми - 38,86 %. (позовна вимога про стягнення додаткових витрат на дитину: 840,80 грн. х 38,86%:100% = 326,73 грн. (пропорційно до задоволеної позовної вимоги). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial