Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку. У зв`язку із тим, що протягом останніх років сімейне життя між ними погіршилося, мають різний погляд на життя, шлюбних стосунків не підтримують, у позивачки інше життя не пов`язане з життям відповідача, спільне господарство не ведуть, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представник позивачки - адвокат Корчевний А.В. подав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Крім того представником позивачки подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально засвідчений відзив на позовну заяву разом з доданими копією паспорту та ідентифікаційного коду, в якому відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечував . Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 07.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а/з № 790), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а/з № 921), що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подав нотаріально засвідчений відзив на позовну заяву, в якому зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved