Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

30.11.2022р. АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 77 101 грн. 64 коп. (а.с. № 3-8). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.01.2023р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с. №89) . В обґрунтування позовних вимог представник позивача - Лисенко В.М. (діє на підставі довіреності від 22.12.2021р. - а.с. № 9) посилався на те, що 21.01.2021р. між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000482003, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідачка зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит до 21.01.2026р., сплативши проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках. Згідно умов укладеного договору, сума виданого кредиту складає 74 400 грн., строк кредитування 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 21.01.2026р., цільовим призначенням кредиту є споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 21.01.2021р. по 20.05.2022р. - 5% від суми кредиту; з 21.05.2022р. по 20.08.2023р. - 4% від суми кредиту; з 21.08.2023р. по 20.11.2024р. - 3% від суми кредиту; з 21.11.2024р. по 21.01.2026р. - 1,95% від суми кредиту. Процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Позивач зі свого боку виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачці кредитні кошти шляхом зарахування коштів на рахунок відповідачки та надання останній банківської карти, проте, відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконувала, отже позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення суми заборгованості станом на 21.10.2021р. у розмірі 77 101 грн. 64 коп., з яких: залишок строкового кредиту - 73 381 грн. 58 коп.; залишок нарахованих строкових відсотків - 0,06 грн; залишок нарахованих строкових комісії - 3 720 грн. Звертаючись з даним позовом до суду, представник позивач зазначав, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2022р. по справі №201/11805/21 (залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2022р.) за позовом банка до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 22031000482003 від 21.01.2021р. станом на 21.10.2021р. у розмірі 96 334 грн.04коп., позов було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] заборгованість по простроченим платежам у розмірі 19 232 грн.40 коп., строк виконання яких настав станом на 21.10.2021р. В задоволенні стягнення залишку строкового кредиту - 73 381 грн.58 коп., залишку нарахованих строкових відсотків - 0,06грн; залишку нарахованих строкових комісій - 3 720 грн. було відмовлено, оскільки позивачем не було надано суду доказів дотримання вимог ч.4 ст.16 Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкового досудового врегулювання спору та повідомлення відповідачки у письмовій формі про затримку сплати споживчого кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Отже, позивач наразі звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] залишку строкової заборгованості по кредиту станом на 21.10.2021р. з інших підстав, оскільки здійснивши досудове врегулювання спору з відповідачем, бажає скористатися своїм правом на стягнення залишку строкової заборгованості за тілом кредиту, процентам та комісією. Представник позивача просив стягнути з відповідачки суму заборгованості у розмірі - 77 101 грн.64 коп., а також судовий збір у розмірі - 2 481 грн. Копію ухвали судді Ткаченко Н.В. від 23.01.2023р. разом з копією позовної заяви з додатками було направлено відповідачці для ознайомлення за адресою місця реєстрації, яка була підтверджена відповіддю наданою ДАПДП ДМР від 19.01.2023р. (а.с.№92). Втім, конверт було повернуто за зворотньою адресою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. №93). Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам позивача в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 21.01.2021р. [PERSON] підписала Заяву-згоду №1167620 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб відповідно до якої надала згоду на укладення універсального договору банківського обслуговування. З підписанням Заяви-згоди відповідачка акцептувала публічну пропозицію АТ "Банк Кредит Дніпро" на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у позивача, яка розміщена на веб-сайті банка і беззастережно приєдналася до умов УДБО. Датою укладення між відповідачкою та банком УДБО є дата зазначена на Заяві-згоді. Погодилася отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО, який розміщений на веб-сайті банку (а.с. №20). 21.01.2021р. між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000482003, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідачка зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит до 21.01.2026р., сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором у встановлених даним договором розмірах і строках. Згідно умов договору, сума виданого кредиту складає 74 400 грн., строк кредитування 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 21.01.2026р., цільовим призначенням кредиту є споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 21.01.2021р. по 20.05.2022р. - 5% від суми кредиту; з 21.05.2022р. по 20.08.2023р. - 4% від суми кредиту; з 21.08.2023р. по 20.11.2024р. - 3% від суми кредиту; з 21.11.2024р. по 21.01.2026р. - 1,95% від суми кредиту. Процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних (а.с. №14). Відповідно до п.1.3 кредитного договору № 22031000482003 банк формує Графік платежів, який викладений в розділі 4 цього договору. Згідно з п.1.4 кредитного договору № 22031000482003 кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ "Банк Кредит Дніпро". Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Також, 21.01.2021р. відповідачкою було погоджено та підписано паспорт споживчого кредиту "Кредит готівкою, Промо зі страховкою (25-75)" в якому відповідачка отримала інформацію щодо надання кредиту, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок проведення кредиту (а.с. №13). Позивач зі свого боку виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачці кредитні кошти шляхом зарахування коштів на рахунок відповідачки та надання останній банківської карти, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Відповідно до ч.ч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві позивач просив стягнути достроково з відповідачки суму строкової заборгованості за договором, яка станом на 21.10.2021р. складала 77 101 грн.64коп., з яких: залишок строкового кредиту - 73 381 грн. 58 коп.; залишок нарахованих строкових відсотків - 0,06 грн; залишок нарахованих строкових комісії - 3 720 грн. Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№47), який долучений до позовної заяви. Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачкою ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. При ухваленні судом рішення, надаючи оцінку обґрунтованості заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Згідно умов кредитного договору № 22031000482003 від 21.01.2021р. та Графіку платежів, строк кредитування становить 60 місяців з кінцевим терміном повернення кредиту - 21.06.2026р. Порядок та строки повернення позичальником кредиту встановлено Графіком платежів, а саме шляхом внесення суми щомісячного платежу. В листопаді 2021р. АТ "Банк Кредит Дніпро" звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22031000482003 від 21.01.2021р. у розмірі 96 334 грн. 04коп., до складу якої також входили залишок строкового кредиту - 73 381 грн. 58 коп.; залишок нарахованих строкових відсотків - 0,06 грн; залишок нарахованих строкових комісії - 3 720 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2022р. по справі №201/11805/21 (залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2022р.) за позовом банка до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 22031000482003 від 21.01.2021р. станом на 21.10.2021р. у розмірі 96 334 грн. 04коп., позов було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] заборгованість по простроченим платежам у розмірі 19 232 грн.40 коп., строк виконання яких настав станом на 21.10.2021р. В задоволенні позовних вимог про стягнення залишку строкового кредиту - 73 381 грн.58 коп., залишку нарахованих строкових відсотків - 0,06 грн., залишку нарахованих строкових комісій - 3 720 грн. було відмовлено, оскільки позивачем не було надано суду доказів дотримання вимог ч.4 ст.16 Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкового досудового врегулювання спору та повідомлення у письмовій формі відповідачку про затримку сплати споживчого кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені (а.с. №76-82). Отже, звернувшись в листопаді 2022р. з позовом до суду, позивач просить достроково стягнути з відповідачки залишок строкової заборгованості по кредиту станом на 21.10.2021р., обґрунтовуючи свою вимогу тим, що ним було здійснено досудове врегулювання спору, що підтверджується направленням банком на адресу відповідачки вимоги про дострокове погашення заборгованості, а отже, позов подано з інших підстав, оскільки здійснивши досудове врегулювання спору з боржником, позивач бажає скористатися своїм правом на стягнення залишку строкової заборгованості за тілом кредиту, процентам та комісією. Як вже встановлено судом, між сторонами було укладено кредитний договір на суму - 74 400 грн. з цільовим призначенням кредиту - споживчі потреби, строком на 60 місяців. Відповідно до п.11 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування споживчий кредит" (який набрав чинності з 10.06.2017р.) споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У розумінні ст.3 Закону України "Про споживче кредитування" цей Закон не поширюється на: 1) договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; 2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами; 3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів; 4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом; 5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом; 6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення; 7) кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору; 8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави. Враховуючи наведене та умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що на правовідносини, які пов`язані з отриманням (поверненням) виданого [PERSON] кредиту за договором № 22031000482003 від 21.01.2021р. поширюється Закон України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Наведені приписи закону дають підстави для висновку, що спеціальні норми Закону України "Про споживче кредитування" ч.4 ст.16 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору та на час звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за Угодою) встановили обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, строк платежів яких не настав. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до правового висновку, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції чинній до 10.06.2017р.), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Частина 10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" фактично містить такі ж вимоги, як і частина 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування", яка також встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. До договорів про надання споживчого кредиту, які були укладені після 10.06.2017р., норми Закону України "Про споживче кредитування" є спеціальними. Відповідно до підпункту 2.7.4.6 пункту 2.7.4 Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ "Банк Кредит Дніпро", до якого приєдналася відповідачка з підписанням заяви-згоди №1167620 від 21.01.2021р., сторони домовилися, що клієнт вважається належним чином, у тому числі письмово, повідомленим/ознайомленим: "Про вимогу погашення заборгованості клієнта перед банком у відповідності до УДБО" - у разі направлення письмового повідомлення на поштову адресу клієнта, зазначену в останньому укладеному договорі про надання банківської послуги, або на адресу, що зазначена в іншому документі, наданому до банку (факт відправлення підтверджується поштовим реєстром). З матеріалів справи встановлено, що з метою стягнення з [PERSON] строкової заборгованості за кредитним договором №22031000482003 від 21.01.2021р. позивачем 16.09.2021р. було направлено відповідачці вимогу про повернення кредиту, в якій банк повідомив відповідачку про затримку сплати споживчого кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, що підтверджується копією вимоги, реєстром поштових відправлень (а.с. №72-73). Отже, повторно звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення строкової заборгованості, позивач надає докази виконання досудового врегулювання спору. Будь-яких доказів, щодо виконання боржником вимоги кредитора, або висловлення боржником змістовних заперечень щодо вимоги, матеріали справи не містять. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" підлягають задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 22031000482003 від 21.01.2021р. станом на 21.10.2021р. у розмірі 77 101 грн.64коп., з яких: залишок строкового кредиту - 73 381 грн.58 коп.; залишок нарахованих строкових відсотків - 0,06 грн; залишок нарахованих строкових комісії - 3 720 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по оплаті у розмірі 2 481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved