Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

У березні 2021 року бабуся позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовом про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що [INFO] помер її чоловік, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із вищевказаної частки на квартиру. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, їй було відмовлено, оскільки на підставі відомостей про перелік осіб, зареєстрованих на момент смерті спадкодавця разом із ним за однією адресою, проживала та була зареєстрована його донька [PERSON] , [INFO] , тобто вона вважається такою, що прийняла спадщину фактично та має право на частку в спадщині після смерті батька. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , тобто за іншою адресою, ніж спадкодавець, останні відомості про неї надходили у 2003 році та із заявою про прийняття спадщини після смерті батька вона не зверталася, позивач за захистом своїх спадкових прав вимушена була звернутися до суду. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова Феленко Ю.А. від 27.04.2021 провадження по зазначеній справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 14.07.2021 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 04.08.2021. Того ж дня, 14.07.2021 позивач [PERSON] , [INFO] , померла. Ухвалою суду від 04.08.2021 провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] . У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Феленка Ю.А. до Червонозаводського районного суду м.Харкова на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цю справу 08.12.2021 передано в провадження судді Шелест І.М. Відповідно до Розпорядження Верховного Суду від 10.03.2022 № 4/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова було змінено та визначено замість нього Ленінський районний суд м. Полтави. На виконання вказаного Розпорядження Червонозаводським районним судом м.Харкова до Ленінського районного суду м. Полтави було передано для продовження розгляду вищевказану судову справу. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17.11.2022 № 65, з 23.11.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, у зв`язку з чим Ленінським районним судом м. Полтави цю справу повернуто до Червонозаводського районного суду м. Харкова. За результатами автоматизованого розподілу справи головуючим у справі визначено суддю Червонозаводського районного суду міста Харкова Демченко І.М. Ухвалою суду від 25.01.2023 справу прийнято до провадження суддею Демченко І.М. та призначено її до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.02.2023 до участі у справі залучено правонаступника позивача [PERSON] [PERSON] . [INFO] . \~ \~ \~ \~11.04.2023 позивачем [PERSON] до суду подано змінену позовну заяву, у якій він посилаючись на те, що померла [INFO] [PERSON] належне їй право на частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та яка є предметом розгляду цієї судової справи, заповідала йому, просив визнати за ним в порядку спадкової трансмісії право власності на частину цієї нерухомості. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.. З метою забезпечення дотримання прав позивача на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку, ухвалою суду від 21.04.2023 в порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли у справі. Фактичні обставини справи. [INFO] у місті Харкові помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть /а.с.9/. 03.09.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренком Т.А. заведено спадкову справу номер 14-2018, номер у Спадковому реєстрі 62930215 щодо майна [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , [INFO] /а.с.7/ . Спадкове майно [PERSON] складається із частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , яка згідно зі свідоцтвом про право власності від 06.12.1999 належить йому разом з [PERSON] /а.с.6/. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гончаренком Т.А. від 17.03.2021 за вих. № 120/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину у праві власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки на підставі відомостей про перелік осіб, зареєстрованих на момент смерті спадкодавця разом із ним за однією адресою проживала та була зареєстрована його донька [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим вважається такою, що прийняла спадщину фактично /а.с.17/. За інформацією приватного нотаріуса\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Гончаренком Т.А.\~від 08.06.2021\~за вих.№ 311/01-16 заяв про прийняття спадщини, окрім заяви [PERSON] , від інших спадкоємців не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались /а.с.62/. Зі інформацією, наданою Департаментом реєстрації Харківської міської ради за вих. № 2111/50-21 від 18.06.2021 ?у поквартирній карточці форми Б? за адресою: [ADDRESS] , з 01.09.1999 значиться зареєстрованою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який знятий з реєстрації 21.03.2011 у зв`язку зі смертю. Відомості щодо реєстрації будь-яких інших осіб, у тому числі [PERSON] , у цій квартирі за період з 01.09.1999 відсутні /а.с.70-71/. [INFO] [PERSON] померла /а.с.88/. 29.07.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вільховим Р.М. заведено спадкову справу номер 30/2021, номер у Спадковому реєстрі 68062910 щодо майна [PERSON] , [INFO] /а.с.100/. Спадщину після її смерті прийняв онук [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] , він же батько [PERSON] [PERSON] помер раніше за спадкодавицю, 05 січня 2016 року /а.с.102/. Мотиви , з яких виходить суд при вирішення справи, та застосовані норми права. Зі свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , виданого 06.12.1999, встановлено, що квартира приватизована [PERSON] та [PERSON] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Статтями 1-3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать, зокрема квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом, зокрема безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. За змістом наведених правових норм власником приватизованого житла стає особа (особи), яка в установленому законом порядку взяла участь у його приватизації. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття подружжям [PERSON] та [PERSON] спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися КпШС України, який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна. Відповідно до статті 22 КпШС України, який був чинним на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. За положеннями статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частині. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаної квартири, та [INFO] відкрилася спадщина на другу частину цієї ж квартири після смерті [PERSON] . Предметом розгляду цієї справи є 1/2 частина квартири, спадщина на яку відкрилася після смерті [PERSON] . Щодо долі належної на праві власності частки квартири [PERSON] є заповітне розпорядження. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) , до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Будь-яких відомостей щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими особами, окрім його дружини, у ході судового розгляду не встановлено. Відомості щодо реєстрації осіб за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, які б могли спадщину прийняти фактично, в матеріалах справи відсутні. За положеннями статі 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкова трансмісія це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця, який не встиг реалізувати своє право на прийняття спадщини до його спадкоємців, тобто - перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Враховуючи, що [PERSON] за життя не встигла реалізувала своє право на прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , право на прийняття належної їй частки спадщини перейшло до її спадкоємця [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved