Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 1,4401 га. та площею 1,7729 га. Позивачка зазначає, що спадщину фактично прийняла та маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавця, звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом їй у цьому було відмовлено, оскільки оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на майно, відсутні. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивачка звернулася до суду з даним позовом. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, вимоги позову визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З копії державного акту серії ЛВ № 023636 на право власності на земельну ділянку, вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16 квітня 2004 року № 169, є власником земельної ділянки загальною площею 3,2130 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Відповідно до довідки № 348 від 26.07.2021 року, виданої Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, підтверджується, що останнім місцем проживання [PERSON] , який помер [INFO] , було с. Ушня Золочівського району Львівської області. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено в с. Ушня Золочівського району Львівської області 11.02.1995 року в користь [PERSON] . Спадщину після смерті прийняла [PERSON] , яка була зареєстрована і проживала однією сім"єю із спадкодавцем. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до п.15 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ передбачено, що сертифікати, на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд.X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і вразі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, спадщину фактично прийняла, відсутність інформації про осіб, які фактично прийняли спадщину та /або звернулися з відповідною заявою про прийняття спадщини, відсутність у позивача належного правовстановлюючого документу на спірну земельну частку (пай), що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved