Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] в особі представника адвоката Ярошенка Олександра Олеговича звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», [PERSON] про стягнення шкоди, завданої ДТП, посилаючись на наступне. [PERSON] 10.01.2020 о 16-00 год. на автомобільній дорозі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] (належить [PERSON] ), під час перестроювання та зміни напрямку руху не переконався в безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] (власник автомобіля). Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено, [PERSON] отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим відомості про подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 12020080230000046). Постановою слідчого від 26.03.2020 кримінальне провадження закрито. Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.04.2020 винуватцем зазначеної ДТП визнано [PERSON] . На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Страховій компанії «Київ Ре». В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Honda CR-V», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності потерпілому [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 218165,31 грн., при цьому величина вартості матеріальної шкоди становить 96711,53 грн. Станом на 09.01.2023 відповідачі не відшкодували позивачу шкоду позивачу, у зв`язку з чим [PERSON] просив стягнути зі страхової компанії ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре»: матеріальні збитки в розмірі 96711,53 грн. та 3 % річних та інфляційні витрати в розмірі 52065,36 грн., а з особи, яка спричинила ДТП, [PERSON] : різницю між розміром матеріальної шкоди (96711,53 грн.) та вартістю відновлювального ремонту (218165,31 грн.) в розмірі 121453,78 грн. та 3 % річних та інфляційні витрати в розмірі 65762,32 грн. та моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 3759,93 грн., а також вартість правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати вартість експертизи в розмірі 2000,00 грн. Позивач до суду не з`явився. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, проте жодних заяв та клопотань, а також відзиву до суду не надавав. Представник відповідача ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре», належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань, а також відзиву до суду не надавав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до копії Постанови про закриття кримінального провадження від 26.03.2020, 10 січня 2020 року, приблизно о 16 годині, на проїзній частині автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, поблизу с. Лукашеве, Запорізького району Запорізької області, сталася дорожньо-транспорта пригода зіткнення автомобілю «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобілю «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до вищевказаної Постанови слідчого від 26.03.2020, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №\~12020080230000046 від 10 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно з копією постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 22.04.2020 по справі ЄУН 317/1027/20 НП 3/317/468/2020, [PERSON] 10.01.2020 о 16 год. 00 хв. на а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] (належність [PERSON] ), під час перестроювання та зміною напрямку руху не переконався в безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Honda CR-V, д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі пошкоджено (а.с. 15). Зазначеною вище Постановою суду від 22.04.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відтак відповідальним за заподіяну в результаті ДТП шкоду є відповідач [PERSON] , а особою, яка має право на відшкодування шкоди [PERSON] водій та власник автомобіля Honda CR-V, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 21). На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , відповідача [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією Полісу № АО/0536848 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.04.2016, укладеного з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (а.с. 16). Власником транспортного засобу ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 20). Потерпілий [PERSON] своєчасно, а саме: 13.01.2020 звернувся до відповідача ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре» із Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю [PERSON] (а.с. 22, 23). Крім того, позивач [PERSON] неодноразово запрошував відповідача [PERSON] та представника відповідача ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре» для участі в огляді автомобіля Honda CR-V, д.н.з. [NUMBER] , з метою встановлення суми збитків, завданих в ДТП 10.01.2020 (а.с. 24-29). Судовим експертом Гецук О.Л. складено Висновок № 15/04/20 автотоварознавчого дослідження від 07.05.2020 (а.с. 30-66). Відповідно до вказаного Висновку експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda CR-V, д.н.з. [NUMBER] , складає 218165,31 грн. Також згідно з вказаним Висновком експерта, величина вартості матеріальної шкоди, завданої [PERSON] при пошкодженні автомобіля Honda CR-V, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, згідно проведеного дослідження на дату оцінки 15 квітня 2020 року складає 96711,53 грн. Позивач звертався до ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 67, 68) і до відповідача [PERSON] з пропозицією щодо врегулювання спору (а.с. 70), проте відповідачі добровільно шкоду позивачу не відшкодували. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана мирними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 (далі Постанова Пленуму), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування, такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений постановою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20). Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15 від 03.10.2018 підтримав правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, шо підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець. Таким чином з винної особи стягненню підлягає саме вартість відновлювального ремонту, а не розмір матеріальних збитків з урахуванням зносу. Враховуючи наявність полісу страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі страхової компанії підлягає стягненню сума збитків, в межах ліміту відповідальності страховика, а з винної особи - різниця. Відтак, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре» матеріальних збитків в розмірі 96711,53 грн. та з особи, яка спричинила ДТП, [PERSON] різниці між розміром матеріальної шкоди (96711,53 грн.) та вартістю відновлювального ремонту (218165,31 грн.) в розмірі 121453,78 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів 3 % річних та інфляційних втрат, слід вказати наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок щодо нарахування 3 % річних та індексу інфляції на розмір матеріальних збитків у розмірі 121453,78 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Так, відповідно до розрахунку, 3 % річних за період з 11.01.2020 до 31.12.2022 на суму 121453,78 грн. складають 10841,00 грн., а інфляційні втрати за вказаний період розраховані у сумі 54921,32 грн., що в сумі дорівнює 65762,32 грн. Крім того, позивачем у позовній заяві наведено розрахунок щодо нарахування 3\~% річних та індексу інфляції на розмір матеріальних збитків у розмірі 96711,53 грн., які підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре». Так, відповідно до розрахунку, 3 % річних за період з 11.01.2020 до 31.12.2022 на суму 96711,53 грн. складають 8632,50 грн., а інфляційні встрати за вказаний період розраховані у сумі 43432,86 грн., що в сумі дорівнює 52065,36 грн. Вказані вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням задоволення основної позовної вимоги про стягнення з відповідачів матеріальних збитків. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Беручи до уваги обставини справи, а також те, що позивач зазнав втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, заподіяних йому незаконними діями відповідача [PERSON] , суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду належних доказів щодо спростування обставин та підстав, зазначених у позові, а також не надали доказів повної чи часткової сплати шкоди позивачу, не спростували надані позивачем розрахунки для визначення розміру шкоди, 3 % річних та інфляційних витрат, таким чином на власний розсуд розпорядившись своїми правами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так, вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат у вигляді правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн. та вартості експертизи в розмірі 2000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вказане не підтверджено жодними доказами.

Outcome: approved