Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

07 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , в якому просила: - стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» (ЄДРПОУ 30930046) на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 35 955 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. - стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що 13 вересня 2021 року о 07.50 год. на автошляху М-04 у районі виїзду з м. Новомосковська Дніпропетровської області у напрямку м. Дніпро, сталася ДТП, внаслідок якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , не дотримуючись правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «KIA RIO», державний № [NUMBER] , який належить Позивачу на праві власності, відповідно до свідоцтва [NUMBER] . В результаті ДТП автомобіль Позивача зазнал механічних пошкоджень. Також, Позивач зазначає, що цивільна відповідальність власника авто [PERSON] на момент ДТП відповідно до страхового полісу № АР/5036080, застрахована ПАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант». Ліміт страхової виплати за шкоду, заподіяному майну, складає 130000 грн. Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно до якого водій [PERSON] визнав себе винним у зазначеному ДТП. У подальшому Позивачкою було повідомлено Відповідача про ДТП та про проведення експертного огляду автомобіля «KIA RIO» на предмет встановлення вартості пошкоджень, проте у визначений час та місце представник Відповідача не з`явився. 08 жовтня 2021 року, у строк встановлений Законом Позивачка звернулася до Відповідача із заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди надавши останьому документи, які підтверджують завдання шкоди. Однак, станом на час звернення до суду з позовною заявою матеріальна шкода не відшкодована, жодних заходів на її відшкодування Відповідачем не вжито. Також Позивачка вказує на те, що їй спричинена моральна шкода, оскільки вона перенесла душевні страждання, порушено звичний ритм її життя. У зв`язку з чим, просить стягнути на її користь з ПАТ «СК «Глобал Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 35 955,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору /а.с.3-12/. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження /а.с.69/. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися надіславши на адресу суду заяву, в якій просять здійснити розгляд даної справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольни їх в повному обсязі /а.с.74/. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подали відзиви, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Третя особа, в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, 13 вересня 2021 року о 07.50 год. на автошляху М-04 у районі виїзду з м. Новомосковськ Дніпропетровської області у напрямку м. Дніпро, сталася ДТП, внаслідок якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , не дотримуючись правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «KIA RIO», державний № [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва [NUMBER] . /а.с.18/. Внаслідок ДТП автомобілю Позивачки завдано механічних пошкоджень, що підтверджується звітом ФОП [PERSON] №04/10/21 від 04.10.2021 року про оцінку транспортного засобу, згідно якого матеріальна шкода заподіяна власнику автомобіля «KIA RIO», номерний знак [NUMBER] , у наслідок його пошкодження при ДТП, становить 33 455,89 гривень /а.с.40-46/. Також, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21011, державний № [NUMBER] на момент ДТП, була застрахована Відповідачем - ПАТ «СК «Глобал Гарант», що підтверджується полісом № АР/5036080 від 18.11.2020р. /а.с.23/. 13 вересня 2021 року позивачем [PERSON] , власником автомобіля ВАЗ 21011, державний № [NUMBER] [PERSON] та водієм [PERSON] складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно до якого водій [PERSON] визнав себе винним у зазначеному ДТП /а.с.22/. 15 вересня 2021 року Позивач подав письмове повідомлення страховику - ПАТ «СК «Глобал Гарант», про настання дорожньо-транспортної пригоди /а.с.35-36/. 08 жовтня 2021 року Позивач звернувся до ПАТ «СК «Глобал Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.62/. Проте, судом встановлено, що на час розгляду справи, відповідачем - ПАТ «СК «Глобал Гарант», не проведено виплату страхового відшкодування матеріальної шкоди за страховим полісом № АР/5036080 від 18.11.2020р. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до норми статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Статтею 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.04 встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, є зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). ПАТ «СК «Глобал Гарант» є страховою організацією, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування». Страхова діяльність у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямована на забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Обов`язок страхової організації сплатити страхове відшкодування виникає у зв`язку з заподіянням власником наземного транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, шкоди потерпілій особі внаслідок події, що визнається страховим випадком. Судом встановлено, що вина водія автомобіля ВАЗ 21011 [PERSON] у настанні ДТП, яке потягло за собою заподіяння матеріальної шкоди Позивачу, підтверджуються повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та висновком ФОП [PERSON] про вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження при ДТП, яка складає 33 455,89 грн. /а.с.22, 40-46/. Згідно полісу № АР/5036080 від 11.11.2020, ліміт відповідальності ПАТ «СК «Глобал Гарант» за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 (сто тридцять тисяц) гривень /а.с.23/. Відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик,

Outcome: partial