Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У листопаді 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 14338 грн. 56 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 серпня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір у вигляді Заяви про приєднання (надалі заява про приєднання) № 211190211/080819 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, за яким банком на підставі наданих клієнтом відповідно до чинного законодавства України документів, було відкрито відповідачу рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою. Відповідачу був наданий кредитний ліміт за платіжною карткою в сумі 13900 грн. зі сплатою 38 % річних. Однак [PERSON] належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, в зв`язку із чим станом на 14 січня 2022 року виникла заборгованість в сумі 14338 грн. 56 коп., яка складається із: 13589 грн. 64 коп. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 640 грн. 13 коп. - заборгованість за користування кредитом, 3,00 грн. - комісія, 26 грн. 40 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 19 грн. 77 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 59 грн. 62 коп. витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Ухвалою судді від 28 листопада 2022 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 09 лютого 2023 року. Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року відкладено розгляд справи до 11 квітня 2023 року. Представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, у якому просив позов задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач,\~який був\~належним чином\~повідомлений судом\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи шляхом\~надсилання судової\~повістки про\~виклик за\~адресою місця\~реєстрації в\~порядку ч.\~ч.\~7,\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~у судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~про причини\~неявки до\~суду не\~повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 11 квітня 2023 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного. Судом встановлено, що 08 серпня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Заяву про приєднання № 211190211/080819 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (а. с. 34, 35). Згідно з п. 3.1. шляхом підписання цієї Заяви Клієнт беззастережно приєднується до Договору, в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. За умовами п. 3.4. Заяви про приєднання, Банк, на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту поточний рахунок за тарифним пакетом «Мій комфорт». Згідно п.п. 3.4.1. Клієнту відкривається поточний рахунок в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщення установ Банку. Згідно п.п. 3.4.2 Банк відкриває рахунок № [NUMBER] в гривнях України та надає Клієнту Платіжну картку типу «Моя картка» та ПІН конверт до неї. За змістом п.п. 1.6.1 розділу ХХІІ договору Банк здійснює надання кредиту шляхом встановлення кредитної лінії на картковий рахунок клієнта. Відповідно до висновку-рішення погодження надання (встановлення) кредиту АТ «Ощадбанк» № АА 474112454/200819 від 20 серпня 2019 року відповідачу за цільовим призначенням «кредитування на споживчі цілі» за номером рахунку № [NUMBER] встановлено ліміт (відновлювальну кредитну лінію) у розмірі 13900 грн., процентна ставка визначена у розмірі 38% річних (а. с. 36). Відповідно до п. п. 1.17.1 п. 1.17 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Згідно п. 1.18.1 зазначеного Договору за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Умовах користування кредитною лінією (кредитом), що застосовується до відповідної категорії клієнтів, в тому числі, з урахуванням змін умов кредитування згідно пункту 11.1.3. Розділу XX Договору, що мають наслідком зміну категорії, до якої відноситься Клієнт. Відповідно до п.п. 1.18.4 договору, клієнт зобов`язаний щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяється на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. ст.\~526,\~1054 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 9.1. Розділу IX (Відповідальність клієнта та банку) Договору (в редакції чинній на 10 жовтня 2016 року ) передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання відповідачем будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором. З наявної у справі виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач починаючи з 19 серпня 2019 року проводив по ній банківські операції та останній переказ здійснив 23 грудня 2021 року (а. с. 9-19). Відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься у позовній заяві, станом на 14 січня 2022 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 14338 грн. 56 коп., яка складається із: 13589 грн. 64 коп. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 640 грн. 13 коп. - заборгованість за користування кредитом, 3,00 грн. - комісія, 26 грн. 40 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 19 грн. 77 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 59 грн. 62 коп. витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а. с. 3 на зв.). На спростування зазначеного розрахунку відповідачем не надано власного розрахунку, а наявний у позові розрахунок ніяким чином не спростовано. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому правова природа нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України, в розумінні цивільного законодавства не є неустойкою, а входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Таким чином, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних передбачено нормами чинного законодавства та є способом майнового захисту його прав та інтересів. За вказаних обставин, суд робить висновок, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 14335 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом), заборгованості за користування кредитом, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, витрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Стосовно стягнення комісії слід зазначити таке. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і\~Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями ч. 5 ст.\~11, ч. 1,\~2,\~5,\~7\~ст.\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно з ч. 4 ст. 11Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, не відповідають змісту кредитних відносин. Указаний висновок узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 369/9293/15-ц (провадження № 61-29646св18), від 02 вересня 2019 року у справі № 361/7528/17 (провадження №61-45662св18) та від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання послуг з розрахунково-касового обслуговування не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. З огляду на вказане суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії у розмірі 3 грн., тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (99,98 %), суд уважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 2480 грн. 50 коп., які підтверджені документально (а. с. 5). На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054 та 1056 ЦК України та

Outcome: partial