Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Рава-Руська міська рада, про визнання особи такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивував тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що разом з ним в цій квартирі зареєстрований відповідач, однак реєстрація була формальною, відповідач в будинку ніколи не прожива, не з`являється в будинку впродовж багатьох років. Зазначив, що реєстрація відповідача в його будинку не дає йому вільно розпоряджатися своїм майном, оформити субсидії. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 09.01.2023р.Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак подали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився\~про час\~і місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином \~шляхом оголошення\~на офіційному веб сайті Судова влада України та телефонограмою, яку отримав особисто. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших не подано. Представник третьої особи Служби у спрвах дітей Рава-Руської міської ради Львівського району львівської області - Горяча І.М. в судове засідання не з`явилась, однак подала на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на будівлі від 15.05.1996 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 233663424 від 23.11.2020 року. Відповідач зареєстрований в будинку позивача, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2023/000830394 від 01.02.2023р. Згідно актів обстеження житлових умов заявника № 107 від 27.05.2022р. та № 42 від 02.02.2023р. відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] фактично не проживає. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. У відповідності до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , у якому зареєстрований відповідач - [PERSON] , однак протягом тривалого періоду відповідач по місцю реєстрації не проживає, тому через формальну реєстрацію відповідача в його житловому будинку, порушуються його законні права на користування та розпорядження власним будинком. Також він не має можливості отримати субсидію на комунальні послуги. Матеріалами справи підтверджується, що права позивача, як власника житлового будинку порушуються відповідачами, які у будинку фактично не проживають, однак мають у ньому зареєстроване місце проживання, що є перешкодою для позивача у здійсненні повноважень власника. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування. Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у Постанові від 29 липня 2020 року у справі № 345/1241/19. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ЦК України позивач є суб`єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом. Гарантуючи захист права власності, законом надано [PERSON] , як власнику, право вимагати усунення порушення його права. Враховуючи те, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , те, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку протягом тривалого часу, що створює перешкоди для позивача у реалізації ним ряду прав та інтересів, створює незручності та додаткові обов`язки як для власника будинку, слід вважати, що позивач вправі заявляти вимоги на захист своїх прав та інтересів про визнання відповідача особою, що втратила право на користування житлом. За таких обставин визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним будинком не може вважатись порушенням його права на житло, оскільки фактично в будинку за адресою [ADDRESS] він не проживає. Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що він не проживає у спірному будинку, а тому є підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним майном. Із врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved