Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Городоцька міська рада Львівської області. Заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] , яка є її матір`ю, відкрилася спадщина за законом, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, оскільки в поданих документах є розбіжності. Так, в свідоцтві\~про смерть\~записано [PERSON] ,\~у свідоцтві\~про право\~власності на\~житловий будинок\~записано \~ [PERSON] ,\~а також\~у витязі\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян щодо\~актового запису\~про народження\~записано -\~ [PERSON] .\~ Наголошує, що вона позбавлена можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . А тому просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , та що останній належать правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] . Заявниця у судове засідання не з`явилася, проте направила на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі. Заінтересована особа, у судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 13 березня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно\~статті 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, щ мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис 34. Батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстрований 09 лютого 1985 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблений актовий запис № 54. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , жінки [PERSON] . Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] , [PERSON] , народилась [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 жовтня 2021 року Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м.Трускавці Львівської області, про що зроблений відповідний актовий запис №506. Встановлення юридичного факту родинних відносин необхідно [PERSON] для оформлення прав на спадкове майно, після смерті матері [PERSON] . Факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як її матір`ю, підтверджується наявними матеріалами справи, які узгоджуються між собою та достеменно підтверджують обставину перебування заявника та померлого спадкодавця у родинних відносинах як дочки та матері. Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України від 19.06.2013 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.256ЦПК в старій редакції) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Також підлягає задоволенню вимога заявника про належність правовстановлюючого документу, з огляду на наступне. У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено,\~щозідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10 червня 1991 року № 42, підтверджує, що будинок, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві особистої власності [PERSON] . Згідно довідки №587 від 23 травня 2022 року, що видана Самбірським міжміським Бюро технічної інвентаризації, що будинок [ADDRESS] в цілому належить [PERSON] . Згідно з повідомлення Городоцької державної нотаріальної контори № 58/01-16 від 07 лютого 2023 року заявниці повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав матері [PERSON] , оскільки існують розбіжності у документах. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12постанови ПленумуВерховного Суду України №5 від 31.03.1995 року. Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, ім`я якої, що зазначене в документах, не збігається з іменем цієї особи, зазначеним у паспорті. Метою встановлення факту є реалізація заявницею права на прийняття спадщини. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Факт належності правовстановлюючих документів підтверджується дослідженими доказами. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved