Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач 27.03.2023 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача та просила: розірвати договір на туристичне обслуговування№21541419 від 23.01.2022, укладений між [PERSON] , [PERSON] , з одного боку та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР», код ЄДРПОУ 32348756 на користь [PERSON] суму коштів, сплачених на виконання Договору на туристичне обслуговування №21541419 від 23.01.2022 в розмірі 18 350 грн. 00 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР», код ЄДРПОУ 32348756 на користь [PERSON] моральшу шкоду в розмірі 15 000 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР», код ЄДРПОУ 32348756 на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн. 30.11.2022 ухвалою суду справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач до суду із відзивом, заявами та клопотаннями не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 23.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» та [PERSON] , [PERSON] укладено Договір №21541419 відповідно до якого туроператор зобов`язався надати комплекс туристичних послуг та виконати свої обов`язки перед туристами як перед солідарними кредиторами, забронювати туристичні послуги ( а.с.12-13). 23.01.2022 [PERSON] сплатила за туристичні послуги 18350 грн. 00 коп. ( а.с.12). Згідно із ст. 20 ЗУ «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. 04.10.2022 [PERSON] звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» з претензією щодо досудового врегулювання спору та просила повернути кошти, сплачені на виконання Договору №21541419 від 23.01.2022 у розмірі 18350 грн. 00 коп., виплатити моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та компенсувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 грн. ( а.с.20-23). Відповідно до змісту претензії, посилаючись на ст. 10,ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач вказала про те, що у зв`язку з подією російської агресії проти України було введено воєнний стан і після 24.02.2022 на звернення позивачу було повідомлено про те, що діяльність турагента зупинено. Відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ «Про туризм», майнові відносини в галузі туризму, засновані на рівності, автономії волі і майновій самостійності їх учасників, регулюються Цивільним та Господарським кодексами України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно із ст. 510 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.4.1 Договору №21541419, вартість туристичного продукту 36879 грн. 50 коп. та є дійсною протягом строку, встановлено відповідно до п.2.2.2 Договору. У випадку несплати туристом вартості турпродукту впродовж строку, встановленого в п.2.2.2 Договору і відсутності письмової заяви туриста про відмову від Договору, туроператор має право у будь-який строк розірвати з туристом цей Договір без відшкодування йому збитків, пов`язаних з таким розривом, а турист зобов`язаний відшкодувати витрати туроператора у розмірі, встановленому п.2.2.10-2.2.13 Договору. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно із ст. 607 ЦК України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Таким чином сторонами не було виконано договір у зв`язку з військовими діями на території України, тобто у зв`язку з обставинами, які не залежали від сторін. Згідно із п.3.8 Договору №21541419, туроператор не несе відповідальності, якщо рішенням влади чи відповідних осіб туристу відмовлено в можливості в`їзду чи виїзду внаслідок порушення правопорядку або інших причин, або якщо внаслідок будь-яких інших причин, незалежних від туроператора турист не скористався турпродуктом ( а.с. 12 на зв.). Звертаючись до суду позивач вказала про те, що після 24.02.2022 представники відповідача не виходили на зв`язок з позивачем, а коли позивачу вдалось з`єднатись було надано відповідь про те, що діяльність відповідача зупинена. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань ТОВ «ТЕЗ ТУР», відповідач станом на 05.12.2022 перебував у статусі «зареєстровано» ( а.с.10), але претензійних вимог позивача від 04.10.2022, надісланих за адресою:03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,63, оф.2 в порядку досудового врегулювання спору не розглядав. Позовну заяву, яку було надіслано судом відповідачу за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська,63, оф.2 АТ «Укрпошта» було повернуто до суду з довідкою про невручення відправлення у зв`язку з відсутністю адресата. Таким чином суд приходить до висновку про те, що сторонам не вдалось досягти згоди щодо повернення частини сплачених 23.01.2022 позивачем коштів на рахунок відповідача, тому позовні вимоги позивача щодо розірвання договору та повернення частини коштів підлягають задоволенню. Невиконання Договору №21541419 відбулось з незалежних від сторін обставин, тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди відшкодуванню не підлягають. 29.08.2022 між ФОП [PERSON] в особі касира [PERSON] , діючої на підставі Довіреності №113 від 21.06.2022, з однієї сторони та [PERSON] укладено Договір про надання юридичних послуг №В-146 відповідно до якого виконавець зобов`язалась за дорученням замовника надати юридичні послуги ( а.с.14). Відповідно до Акту про надання юридичних послуг, складеного 10.09.2022, вартість юридичних послуг, наданих [PERSON] ФОП [PERSON] склала 11 000 грн. та ( а.с.16). Відповідно до Акту про надання юридичних послуг, складеного 09.12.2022, вартість юридичних послуг, наданих [PERSON] ФОП [PERSON] склала 13 000 грн. та ( а.с.18). За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, обсяг послуг, наданий адвокатом, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, проаналізувавши перелік наданих адвокатом послуг, їх обсяг, додані до справи позивачем документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial