Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

24 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заяво., в якій просила стя- гувати аліменти з [PERSON] на утримання дитини, посилаючись на наступні обстави- ни. 01.11.2008 р. був укладений шлюб між нею та [PERSON] . Однак сімейні стосунки з відповідачем не склалися і шлюб було розірвано за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 12.12.2022 р. Від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] . На теперішній час дитина знаходиться на повному її утриманні, відповідач не бажає матеріально утримувати сина, не займається його вихованням, не турбується про його доб- робут, не забезпечує його необхідними речами, не піклується про фізичний і духовний роз- виток дитини. Наскільки їй відомо, відповідач проходить військову службу в ЗСУ та отри- мує дохід приблизно 100000 грн. щомісячно. Тому, вважаючи за доцільне та співмірне отри- муваного відповідачем доходу, просила стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що буде для відповідача не обтяжливим та водночас достатнім для нормального розвитку дитини. Крім того, дитина відвідує репетитора з англійської мови та додатково навчається з викладачем з навчальних класів за основними предметами, і витрати на позашкільне навчання складають у сумі приб- лизно 4000-5000 грн. і є необхідним через неефективність дистанційного онлайн-навчання, через яке дитина погано засвоює матеріал навчальної програми. Також син потребує належ- ного забезпечення з харчування, одягу, медикаментів, іграшок для розвитку, підручниками, тощо, чим вона не має можливості самостійно забезпечити дитину. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, а розгляд справи провести у його відсутність (а.с.21). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації сповіщалася належним чином - рекомендованим листом з повідомленням, до суду повернувся конверт із поміткою "адресат відсутній" (а.с.17). Тому його було викли- кано до суду шляхом опублікування оголошення на веб-сайті Татарбунарського районного суду на 07.04.2023 р. на 13.30 год., але він повторно до суду не з`явився, у відповідності до ст.178 ЦПК України, відзиву до суду та учасникам справи не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. Згідно копії ID-картки № [NUMBER] , виданої органом 5146, та копії довідки про реєстра- цію місця проживання (а.с.3), позивач народилася [INFO] у м.Татарбунари Одеської об ласті, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як видно з копії паспорту [NUMBER] (а.с.4), відповідач народився [INFO] у м.Вов- чанськ Харківської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.11.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського район- ного управління юстиції в Одеській області (а.с.6), [INFO] у сторін у справі народилася дитина - [PERSON] . Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, пова- жати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст.27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необ- хідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Бать- ки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку ди- тини. В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до до сягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну ди- тину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стя- гуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, ма- теринства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дру- жини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаче ених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, доведення обставин можливості та спроможності відповідача сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, покладено на позивача. Втім, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме у вказаному розмірі щомісячно, зокрема, не надано доказів матеріальної можливості відповідача сплачу- вати аліменти в зазначеному розмірі, не надано доказів щодо розміру його заробітку, як не надано доказів на витрати для забезпечення належного розвитку та рівня життя дитини. З позовної заяви слідує, що наскільки позивачу відомо (не повідомляється з яких джерел, наскільки ця інформація достовірна тощо) відповідач перебуває в лавах ЗСУ і отримує дохід в розмірі приблизно 100000 грн. Тобто ці дані є припущеннями позивача і ніякими доказами не підтверджені, а тому судом вони не можуть бути прийняті до уваги. Враховуючи наведене, суд приймає до уваги доводи позивача та її представника, викладе- ні у письмових документах, та вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для того, щоб зробити обгрунтований висновок про необхідність та можливість стягненя з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі. З урахуванням встановленого, суд, вважає за можливе та необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів до- ходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення ним повноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 24.02.2023 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1073,60 грн., відпо- відно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial