Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач у серпні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на свою користь 337944 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, 15000 грн. в рахунок відшкодування наданої йому правничої допомоги під час досудового розслідування та 15000 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 червня 2011 року відносно позивача було порушено кримінальну справу за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. 10 липня 2017 року слідчий з особливо важливих справ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області Пугачов Д.О. закрив кримінальне провадження №42017041750000054 від 12.05.2017 року відносно позивача за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. 20 жовтня 2017 року прокуратурою Дніпропетровської області було прийнято рішення про закриття кримінального провадження №42017041750000053 від 12.05.2017 року відносно позивача, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2018 року та постановою Верховного Суду від 23.05.2020 року, позовні вимоги [PERSON] до Державної казначейської служби України, Прокуратури Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду були задоволені частково, а саме стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 282948 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду. 04 квітня 2019 року прокурор Дніпропетровської області Роман Токар скасував постанову від 10.07.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000054 від 12.05.2017 року дільничого інспектора міліції сектору ДІМ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Співака А.В., тобто позивача у цій справі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. Так, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів [PERSON] вимушений був знову звернутись за правничою допомогою та у зв`язку з тим, що на протязі шести місяців прокуратурою Дніпропетровської області не було прийнято жодного рішення, передбаченого ст. 284 КПК України, захисник Чепурнов В.І. звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою. 23 вересня 2019 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Демидовою С.О. було задоволено скаргу та встановлено місячний строк до 23 жовтня 2019 року для прийняття рішення по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000054 від 12.05.2017 року. 22 жовтня 2019 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Толстик А.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000054 від 12.05.2017 року, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. Таким чином, фактично після скасування 04 квітня 2019 року прокурором Дніпропетровської області Токаром Романом постанови від 10.07.2017 року про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] та до закриття кримінального провадження прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Толстик А.В., позивач продовжував перебувати під слідством ще 28 місяців у період з 10 липня 2017 року по 22 жовтня 2019 року. Отже, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягала в порушенні його нормальних життєвих зв`язків, погіршенні стосунків з оточуючими людьми, завданні страждань у вигляді душевних переживань, втраті довіри до держави, в необхідності на протязі восьми років доводити свою невинуватість та неможливості використати своє право на працевлаштування до патрульної поліції. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід врахувати, що він перебував під судом та слідством упродовж тривалого строку, а саме з 23 червня 2011 року по 22 жовтня 2019 року, тобто 101 місяць, у зв`язку з чим на його користь підлягає стягненню у відшкодування завданої моральної шкоди сума у розмірі 337944 грн., виходячи з наступного розрахунку: 101 місяць х 6000 грн. (мінімальна заробітна плата Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік») = 606000 грн. 268056 грн. (кошти виплачені позивачу у відшкодування моральної шкоди). Крім того, позивач вважає, що має право на стягнення понесених у 2019 році витрат, пов`язаних з наданням йому правничої допомоги на час досудового розслідування у сумі 15000 грн., що передбачено положеннями п. 4 ч.1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про їх збільшення підтримав, посилаючись на викладені у ній обставини. Представник Дніпропетровської обласної прокуратури у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях на позовну заяву, долучених до матеріалів справи, згідно з якими звернуто увагу суду на те, що підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження було те, що слідчий не є уповноваженою особою на прийняття постанови про закриття даного провадження та стосовно позивача не проводилось жодних слідчих дій, питання про притягнення його до відповідальності також не вирішувалось. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, але суд уважає за можливе розглянути справу за його відсутності з урахуванням наданого представником відзиву на позов, згідно якого представник просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог посилаючись на наступне. Так, зазначено, що казначейство, яке залучено до участі в цій справі не в змозі використати права учасника судового процесу, тому що згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Також позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували його страждання (фізичні, душевні або психічні), погіршення стану його здоров`я, відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Окрім того, зазначено, що позивач не обґрунтував свої вимоги щодо стягнення шкоди саме з Державної казначейської служби України. Разом з тим, звернуто увагу суду на те, що позивач не перебував під слідством з моменту винесення слідчим з особливо важливих справ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області Пугачовим Д.О. постанови від 10.07.2017 року про закриття кримінального провадження до її скасування 04 квітня 2019 року прокурором Дніпропетровської області Романом Токаром. Строком досудового розслідування є саме термін з 04 квітня 2019 року по 22 жовтня 2019 року, де 04 квітня 2019 року - дата скасування прокурором Дніпропетровської області Романом Токаром постанови від 10.07.2017 року про закриття кримінального провадження відносно позивача та 22 жовтня 2019 року - дата винесення прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Толстик А.В. постанови про закриття кримінального провадження відносно позивача. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу на час досудового розслідування та судових витрат зазначено, що такі витрати не підтверджені належними доказами, а тому у їх стягненні також слід відмовити. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, обставини незаконного перебування позивача під слідством з 23 червня 2011 року по 20 жовтня 2017 року, прийняті сторонами в судовому засіданні без заперечень та встановлені рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.11.2018 року та постановою Верховного Суду від 23.05.2020 року (а.с.13-19). Зазначеними вище судами встановлено, що постановою прокурора Саксаганського району міста Кривого Рогу від 23.06.2011 року стосовно дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції\~Саксаганського районного відділу Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області\~ [PERSON] було порушено кримінальну справу за фактами зловживання службовим становищем та службового підроблення за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364 і ч. 1 ст. 366 КК України. 22 липня 2011 року було складено обвинувальний акт у вказаній кримінальній справі та направлено його до суду. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2013 року кримінальна справа №1-669/11 за обвинуваченням [PERSON] і [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, була повернута прокурору для проведення додаткового розслідування. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2014 року кримінальна справа №1-669/11 за обвинуваченням [PERSON] і [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, була закрита у зв`язку з відсутністю складу злочину. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року постанова Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2014 року була скасована, а справа №1-669/11 направлена на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2017 року кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] і [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, була повернута прокурору для проведення додаткового розслідування. Постановою слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області радника юстиції Пугачова Д.О. від\~\~10.07.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000054 від 12.05.2017 року, стосовно дільничних інспекторів міліції [PERSON] і [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, було закрите у зв`язку з відсутністю складу злочину. Постановою слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області радника юстиції Пугачова Д.О. від\~\~20.10.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000053 від 12.05.2017 року стосовно дільничного інспектора міліції [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, було закрите у зв`язку з відсутністю складу злочину. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно постанови від 04.04.2019 року заступника прокурора Дніпропетровської області старшого радника юстиції Токара Романа Миколайовича постанову від 10.07.2017 року слідчого в ОСВ другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області Пугачова Д.О. про закриття кримінального провадження за №42017041750000054 від 12.05.2017 року відносно дільничних інспекторів міліції сектору ДІМ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Співака А.В. і [PERSON] було скасовано (а.с.4-5). Згідно постанови від 22.10.2019 року прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Толстика Артема Володимировича кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000054 від 12.05.2017 року, відносно дільничних інспекторів міліції сектору ДІМ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] і [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України було закрито, у зв`язку з відсутністю складу вказаного злочину (а.с.8-12). У ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом\~ч.ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення\~\~здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Згідно\~ст. 2 цього Закону\~право на відшкодування шкоди, зокрема, виникає у випадку закриття кримінального правопорушення за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, моральна шкода. За змістом\~ст. 4 цього ж Закону\~відшкодування шкоди у випадку, передбачену п. 4 та п. 5 ст. 3 провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 цього ж Закону розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахування обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством і судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом. Як роз`яснено у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. З\~\~урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, з наведених вище обставин справи судом установлено, що позивач перебував під слідством у період часу саме з 04 квітня 2019 року (дата скасування постанови від 10.07.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000054 від 12.05.2017 року, відносно позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України) по 20 жовтня 2019 року (дата винесення постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017041750000054 від 12.05.2017 року, відносно позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України), позаяк фактично у період з 10 липня 2017 року по 04 квітня 2019 року зазначене кримінальне провадження відносно позивача було закрите до винесення постанови від 04.04.2019 року про скасування постанови від 10.07.2017 року про закриття кримінального провадження та у відношенні позивача у цей період не здійснювались будь-які заходи досудового розслідування, а відтак враховувати зазначений період перебування позивача під слідством з метою відшкодування завданої йому моральної шкоди немає підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6700 грн. При цьому суд зазначає, що при визначенні розміру відшкодування позивачу моральної шкоди слід врахувати глибину душевних страждань, завданих позивачу, наявність перешкод у реалізації своїх життєвих планів, а також вимоги розумності та справедливості, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, з урахуванням чого визначений ним розмір у 337944 грн. є необґрунтовано завищеним, позаяк матеріали справи не містять даних про застосування до позивача в рамках кримінального провадження, в зазначений період перебування під слідством, будь-яких запобіжних заходів, відсутні дані про зміну в сторону погіршення стану здоров`я позивача, наявність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Посилання позивача на неможливість використати своє право на працевлаштування до патрульної поліції також не підтверджені належними та допустимими доказами. Отже, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивачу були нанесені моральні переживання та психологічні страждання, пов`язані з незаконним перебуванням під слідством протягом 7 місяців (з 04 квітня 2019 року по 22 жовтня 2019 року), виходячи з розміру мінімальної заробітної плати визначеному на час розгляду даної справи судом, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 7 мінімальних заробітних плат, що становить 46900 грн. (7 х 6700 грн.), за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Разом з тим суд зазначає, що чинним законодавством надано право на відшкодування такої моральної шкоди саме за рахунок держави, тобто суб`єктом відповідальності за вказаними правопорушеннями є держава, проте державу у цивільних правовідносинах має представляти компетентний орган. В даному випадку Дніпропетровська обласна прокуратура (до перейменування - прокуратура Дніпропетровської області) та Державна казначейська служба України виступають саме такими органами, що представляють інтереси держави в цивільному процесі. Щодо вимог про стягнення понесених позивачем у 2019 році витрат, пов`язаних з наданням йому правничої допомоги на час досудового розслідування у сумі 15000 грн. та понесених судових витрат у сумі 15000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються суми, сплачені у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Крім того, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, у якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про оплату клієнтом цих доручень. Визначаючи суму відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом установлено, що 11 січня 2020 року між адвокатом Чепурновим В.І. та позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги. При цьому на підтвердження понесених позивачем на правничу допомогу витрат були надані дві квитанції від 28.04.2019 року на суму 15000 грн. та від 11.01.2020 року на суму 15000 грн., виписані адвокатом Чепурновим В.І. Однак, враховуючи викладене та надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення на його користь витрат на правничу допомогу, суд не вбачає підстав для їх стягнення, оскільки понесення таких витрат у сумах, які просить стягнути позивач не було доведено належними доказами, зокрема, не надано актів прийому-передачі обсягу наданих послуг і виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги, платіжних доручень на оплату послуг адвоката та належним чином оформлених квитанції про оплату клієнтом наданих послуг. На підставі викладеного,

Outcome: partial