Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

У березні позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з 26 серпня 2017 року перебуває у шлюбі з відповідачем. В шлюбі дітей немає. Підставою для розірвання шлюбу позивач вважає відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та відсутність спільних інтересів. Позивач не бажає продовжувати спільне життя. Вказав, що вони з відповідачем не ведуть спільний побут, спільне господарство, не проживають разом та не підтримують шлюбні стосунки, за таких умов подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.03.2023 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити та розгляд даної справи проводити у її відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 26.08.2017, що був зареєстрований Печерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 2452. Подружжя не мають спільних дітей. Із пояснень позивача вбачається, що у подружжя відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя та відсутні спільні інтереси. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні між подружжям. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112, 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved