Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно його доньки - [PERSON] , [INFO] ; стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої внучки [PERSON] , 2013 р.н., в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є колишнім чоловіком її доньки [PERSON] , шлюб з яким розірвано рішенням Бориславського міського суду від 23 лютого 2018 року. [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача та [PERSON] . На цей час [PERSON] є малолітньою, перебуває під опікою позивачки, проживає з нею, виховується та повністю перебуває на утриманні позивачки. [INFO] померла дочка позивачки - [PERSON] , яку умисно вбив відповідач [PERSON] . Згідно вироку Дрогобицького міськрайонного суду від 06.07.2020 у справі №438/1388/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні умисного вбивства [PERSON] за ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 12-ти років позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2021 року вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 06.07.2020 залишено без змін. Відповідач [PERSON] ще перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , зовсім не цікавився вихованням малолітньої дочки [PERSON] , матеріально її не забезпечував. Малолітня [PERSON] часто була свідком сварок і конфліктів та бійок між батьками, що негативно впливало на психологічний та емоційний стан дитини; з часу умисного вбивства її рідної матері - доньки позивачки, відповідач припинив будь-яке спілкування з малолітньою [PERSON] , жодної участі в її житті не брав, жодних коштів на її утримання не надає та взагалі нею не цікавиться. Згідно рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради №206 від 06 вересня 2018 року малолітній [PERSON] [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; встановлено опіку над малолітньою [PERSON] та опіку над її житлом і майном; призначено позивачку опікуном над малолітньою [PERSON] , опікуном над її житлом і майном. З 2018 року відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки, не утримує її матеріально, аліментів на утримання малолітньої не сплачує, взагалі не цікавиться її життям, здоров`ям та вихованням, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на те, що є молодим, здоровим, працездатним чоловіком. З моменту взяття під варту [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні умисного вбивства своєї дружини [PERSON] , матері дитини, малолітня [PERSON] пережила сильний емоційний стрес та боїться батька. Всі обов`язки по вихованню та утриманню малолітньої [PERSON] з 2018 року виконує позивачка. З приводу безвідповідальної поведінки відповідача позивач звернулася із письмовою заявою в орган опіки та піклування Бориславської міської ради. Виконавчий комітет Бориславської міської ради як орган опіки і піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] . Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками з виховання доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім цього, відповідач спроможний надавати доньці матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, тому позивач змушена звернутися до нього з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач аліменти нікому не платить, інших осіб на утриманні не має. Ухвалою судді від 31 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження. 21 жовтня 2021 року до суду надійшло письмове заперечення відповідача на позовну заяву, в якому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, доказів невиконання ним батьківських обов`язків не існує. Позивач перешкоджає йому та його рідним у спілкуванні з його донькою [PERSON] . 02 лютого 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача - адвокат Вернієвська О.Б. зазначила, що не погоджується із твердженнями відповідача, зазначеними ним у відзиві. Відповідач не звертався до органу опіки про встановлення часу спілкування з донькою. Відповідач не надав жодних доказів на обгрунтування викладених у відзиві обставин. Відповідач протягом багатьох років ухиляється від виконання батьківських обов`язків, жодних спроб на відновлення відносин з донькою не робить, не виявляє бажання покращити матеріальне утримання дитини. Через самоусунення відповідача від спілкування, дитини зовсім не знає відповідача як батька. Така поведінка відповідача приносить дитині страждання, а позбавлення батьківських прав є способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідач позбавив дитину материнської опіки (вчинив умисне вбивство [PERSON] ). Дитина зараз виховується бабусею - позивачкою у справі, яка відповідально ставиться до виховання та навчання онуки, забезпечує матеріально, створює всі належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку. Ухвалою від 20 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 24 листопада 2022 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Вернієвська О.Б. позов підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньки [PERSON] . В частині стягнення аліментів на користь позивачки на утримання своєї доньки не заперечив. Пояснив суду, що до моменту затримання постійно займався вихованням дитини. Забезпечував матеріально. Оскільки відбуває покарання, позбавлений можливості займатись вихованням дитини. Запевнив суд, що буде намагатись по можливості забезпечувати доньку коштами на утримання. Також пояснив, що позивач [PERSON] перешкоджає відповідачу у спілкуванні з донькою та спілкуванні родичів відповідача з [PERSON] . Не мав можливості спілкуватись з донькою з 2015 року, оскільки перебував в АТО. Хоче спілкуватись з донькою. Свою вину у вбивстві колишньої дружини не визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виконавчого комітету Бориславської міської ради (як орган опіки і піклування) [PERSON] у судовому засіданні вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення. В судовому засіданні, в присутності практичного психолога [PERSON] судом заслухана думка малолітньої [PERSON] , [INFO] про наступне, що дитина проживає разом зі своєю бабцею, позивачем у справі [PERSON] . Дитині створено належні умови для проживання, виховання та розвитку. Дитина фактично не бажає знати свого батька, не має до нього родинних почуттів. Розмови та згадки про рідну матір і обставини її смерті викликають у дитини психологічне напруження, тривожність, вкрай негативні емоції. Просить суд позбавити батька батьківських прав щодо неї. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника третьої особи, заслухавши думку малолітньої [PERSON] , [INFO] , з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази,матеріали даної цивільної справи, справи №438/191/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173 - 2 КУпАП; кримінального провадження № 438/36/18 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України; кримінального провадження № 1301/333/2012 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Положеннями частини 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частинами 7 та 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі статтею 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Її матір`ю є [PERSON] , що стверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.6). Шлюб між батьками дитини було розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 лютого 2018 року (а.с.8). [INFO] мати дитини [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть від 09 серпня 2018 року (а.с.7). Згідно з вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 липня 2020 року у справі №438/1388/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні умисного вбивства [PERSON] за ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 12-ти років позбавлення волі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2021 року вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 06.07.2020 залишено без змін. Вищезазначеним вироком встановлено, що [PERSON] [INFO], в період часу з 18 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., перебуваючи разом з колишньою дружиною [PERSON] за місцем проживання, у квартирі [ADDRESS] , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту,

Outcome: approved