Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

07 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Бориславської міської ради про визнання батьківства. Просить суд, визнати його [PERSON] батьком [PERSON] , внести зміни в книгу реєстрації народжень до актового запису № 50 про народження [PERSON] , складеного 19 лютого 2021 року Бориславиним міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), зазначивши батьком [PERSON] , та видати нове свідоцтво про народження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він близько 4 років тому познайомився з відповідачкою. Деякий час зустрічалися, потім вирішили одружитися, проте шлюб взяли виключно церковний 9 серпня 2020 року, офіційного шлюбу не укладали. Почали разом жити. [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідний актовий запис був складений 19 лютого 2021 року за № 50 Бориславським міським відділом державної рестрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відомості про батька були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.З часом їхні сімейні відносини погіршувалися з різних причин. З червня 2021 року їх сім`я розпалавсь, вони почали проживати окремо. Зазначає, що відповідачка не згідна з тим, щоб він був записаний батьком дитини, а також не дозволяє бачитися з дитиною, проте він хоче бачити. До цього моменту він постійно спілкувався з дитиною, проводив з ним час, брав участь у вихованні, утримував матеріально. Вважає, що поведінка відповідачки може бути пов`язана з тим, що у неї є відносини з іноземцем і вона ймовірно має намір, щоб він дитину усиновив, а тому змушений звертатися до суду за захистом своїх батьківських прав. Ухвалою судді від 14 лютого 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Гринда Р.М. 05.04.2023 через канцелярію суду подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити, підготовче засідання просив проводити без його та позивача участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, 05.04.2023 подала до суду заяву, згідно якої просить суд підготовче засідання проводити без її участі, позов визнає повністю. Представник відповідача - адвокат Наминанік О.С. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), у підготовче судове засідання не з`явилася, 22.02.2023 начальник відділу Т. Сенишин подала до суду заяву, згідно якої просила суд проводити справу без участі представника, проти задоволення позову не заперечувала, покладалась на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Бориславської міської ради, у підготовче судове засідання не з`явилася, 05.04.2023 представник [PERSON] подала заяву, в якій просила підготовче проводити без її участі, проти позову не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Згідно доводів позовної заяви, що не заперечується відповідачем, позивач та відповідач 4 років тому познайомилась, згодом одружились, проте шлюб взяли церковний 09 серпня 2020 року, офіційно сторони шлюб не укладали. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19.02.2021 Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №50, батьком дитини записаний « [PERSON] , громадянин України». Відомості про батька внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України, що також не заперечується стороною відпвідача. Згідно ч.4 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Судове рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач в судове засідання подала письмову заяву, в якій позов [PERSON] повністю визнала і таким чином ствердила, що він є біологічним батьком їхнього сина [PERSON] . Отже, дана обставина не підлягає доказуванню. Правилами ст. 134 СК України встановлено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За таких обставин, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, враховуючи ту обставину, що відповідач визнала заявлений позов, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПУ України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання відповідачем позову до початку слухання справи по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.122,136 СК України,

Outcome: approved