Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

15.06.2022 позивач звернулася з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 04.09.2021 між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 100. Від цього шлюбу [INFO] у них народився син, [PERSON] , який на теперішній час та в подальшому буде проживати з нею. З листопада 2021 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Сумісне проживання стало нестерпним. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім`я існує формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також позивачка зазначила, що нею до Вільнянського районного суду Запорізької області подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, то потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає. У зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб, повернувши їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів до досягнення дитиною трирічного віку, а також стягнути на її користь понесені судові витрати. У подальшому позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме, просила стягнути з відповідач аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх його доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідачем було подано відзив, в якому він визнав вимогу про розірвання шлюбу. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, просив задовольнити частково, виходячи з такого. З позивачкою по справі він перебуваю в шлюбі з 04 вересня 2021 року. [INFO] [PERSON] народила дитину [PERSON] , в свідоцтві про народження якого він записаний батьком. Цю дитину він не визнає своїм сином, тому звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства. Справа №314/1303/22, провадження №2/314/669/2022 за його позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства перебуває в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними припинені 17 грудня 2021 року, і з тих пір він з відповідачкою проживає окремо. У січні 2022 року він звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, але позов був залишений без розгляду (справа № 314/239/22, провадження № 2/314/499/2022, суддя Капітонов С.М.) в наслідок вагітності позивачки. 17 червня 2022 року було видано судовий наказу про стягнення щомісячно аліментів на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.05. 2022 року народження і до досягнення дитиною повноліття . На даний час дане рішення, рішення виконується ним без жодних затримок, аліменти сплачуються своєчасно, однак це призводить до суттєвого погіршення його матеріального стану, та осіб, які перебувають на його утриманні. Зараз він проживає з дружиною від першого шлюбу, [PERSON] , з якою вони мають сина, [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 2010 року Вільнянським УПСЗН на термін з 12.07.2010 по 13.06.2025. Син [PERSON] хворіє, потребує лікування та додаткового харчування. Відповідач вважає , що під час ухвалення судом рішення у даній справі безумовно повинні бути враховані інтереси його старшого сина, який є інвалідом дитинства. У зв`язку з тим, що у нього змінився сімейний стан, та він проживає разом з дитиною-інвалідом, якого має на утриманні, його матеріальний стан значно погіршився, він не в змозі матеріально сплачувати аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку. У зв`язку з цим просив суд стягувати з нього аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частині від його доходів. У ході судового засідання, яке відбулось 07.03.2023, представник позивача підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні погодились з вимогою щодо розірвання шлюбу, щодо стягнення аліментів на утримання дружини просили суд зменшити розмір до 1/16 частини від доходів відповідача, враховуючи ті обставини, що були викладені у відзиві. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, виходячи з такого. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів страви, 04 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 100, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (арк.с.5). [INFO] у сторін народився син, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №55 (оборотн.арк.с. 9). На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою, ця обставина не заперечувалась відповідачем. Починаючи з 17.12.2021 шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати, наданого ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20), відповідачем на підставі наказу № 314/962/22 від 17.06.2022 сплачуються аліменти на користь позивача в розмірі частини від доходу (арк.с.36). Наміру примиритися сторони не мають, відповідач на теперішній час проживає з першою дружиною та їхнім сином, [PERSON] , [INFO] . Старший син відповідача є дитиною-інвалідом, що підтверджується наданою копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 2010 року Вільнянським УПСЗН на термін з 12.07.2010 по 13.06.2025. Він потребує постійного лікування, що підтверджується наданою індивідуальною програмою реабілітації дитини з інвалідністю № 503, затверджено. ЛКК НКП Вільнянської багатопрофільної лікарні Вільнянської міської ради (арк.с.60-61). У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час судового розгляду судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини з 17.12.2021, відповідач проживає разом з іншою жінкою. Бажання розірвати шлюб є взаємним. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного сторонами. Також, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача на її утримання 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Вимогами ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла 3-х років або 6-ти років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати таку допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейне становище платника, а саме наявність у нього інших осіб, яких він за законом повинен утримувати (дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина). Слід розуміти певну умовність використання в законі словосполучення «сімейне становище», тому що воно не охоплює всі випадки наявності у відповідача осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати. Суд також враховує інші обставини, що мають істотне значення. Це можуть бути будь-які обставини, що стосуються справи, мають майновий аспект свого прояву і тим або іншим способом впливають на матеріальне становище сторін. До них можна віднести стан здоров`я платника і одержувача аліментів, необхідність здійснювати певні виплати (наприклад, погасити кредит за житло, сплачувати за оренду житла, сплата аліментів на утримання дитини). Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). У зв`язку з тим, що малолітній син сторін проживає з матір`ю, яка здійснює догляд за дитиною до трьох років, а також враховуючи, що відповідач має змогу сплачувати аліменти вимог, позивач має право на утримання від батька дітей коштів до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, враховуючи те, що відповідач є працевлаштованим, має стабільний дохід, має на утриманні неповнолітню дитину з інвалідністю, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України щодо присудження аліментів за рішенням суду від дня подання позовної заяви, стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача повинно бути розпочатим з 15 червня 2022 року. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 595,44 грн. (60% задоволених вимог позивача) підлягає стягненню з відповідача. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовну вимогу про розірвання шлюбу задоволено у повному обсязі, відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Outcome: partial