Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

В обгрунтування вимог позивач зазначає, що 22 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісний кредитор) та [PERSON] (відповідач) укладено кредитний договір №13373-12/2020. 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу №29102021, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників від 29.10.2021р. до договору факторингу №9102021 від 29 жовтня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 7280,00 грн. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №13373-12/2020 в розмірі 7280,00 грн. 16 лютого 2021 року між ТОВ «Маніфою» (первісний кредитор) та [PERSON] (відповідач) було укладено договір позики №1721471. 11 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу №11-08/2021, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2021р. до договору факторингу №11-08/2021 від 11 серпня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 8653,37 грн. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики №1721471 в розмірі 8653,37 грн. 29 грудня 2020 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» (первісний кредитор) та [PERSON] (відповідач) укладено кредитний договір №2704614264/609360. 21 січня 2022 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та позивачем укладено договір факторингу №21012022, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників від 21.01.2022р. до договору факторингу №21012022 від 21 січня 2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 9937,50 грн. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №2704614264/609360 в розмірі 9937,50 грн. 22 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] (відповідач) було укладено договір позики №1659969. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників №5 від 21.09.2021р. до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11030,00 грн. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики №14/06/21 в розмірі 11030,00 грн. Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому через систему «Електронний суд» надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України та через оголошення на веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена, не подала відзив, суд відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 22 грудня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (первісний кредитор) укладено договір позики №13373-12/2020, згідно якого позичальник отримала фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 29 жовтня 2021 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено договір факторингу №29102021, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29102021 від 29 жовтня 2021 року [PERSON] має заборгованність у розмірі 7280,00 грн. 16 лютого 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Маніфою» (первісний кредитор) укладено договір позики №1721471, згідно якого позичальник отримала фінансовий кредит в розмірі 2800 грн. та зобов`язалася повернути позику, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 11 серпня 2021 року між позивачем та ТОВ «Маніфою» укладено договір факторингу №11-08/2021, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №11-08/2021 від 11 серпня 2021 року [PERSON] має заборгованність у розмірі 8653,37 грн. 29 грудня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» (первісний кредитор) укладено кредитний договір №2704614264/609360, згідно якого позичальник отримала фінансовий кредит в розмірі 2500 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 21 січня 2022 року між позивачем та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» укладено договір факторингу №21012022, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29102021 від 21 січня 2022 року [PERSON] має заборгованність у розмірі 9937,50 грн. 22 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (первісний кредитор) укладено договір позики №1659969, згідно якого позичальник отримала фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. та зобов`язалася повернути позику, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року [PERSON] має заборгованність у розмірі 11030,00 грн. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаними вище договорами в загальному розмірі 36900,87 грн. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів за договорами не виконує. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності з ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Беручи до уваги вищевказане, дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаними договорами позики та кредиту суду не надано, а відповідач у судове засідання не з`явилася та не скористалася своїм правом на надання суду у встановленому законом порядку відзиву на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved