Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , зазначивши, що відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , але відповідач в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.10.2019 по 01.10.2022 за послуги з централізованого опалення в сумі 20509,52 грн., за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.10.2022 в сумі 9839,19 грн., за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 01.10.2022 в сумі 279,63 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою суду\~від 05\~грудня 2022\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та відкрито\~провадження у\~справі,\~розгляд справи\~ухвалено проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін. Представником відповідача [PERSON] надано відзив на позов, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає, просили про застосування строків позовної давності, а також відмовити в задоволенні позову через дію ЗУ № 7531, який забороняє стягнення заборгованості за комунальні послуги. Представником відповідача [PERSON] надано довідку "Попередження про наступне звільнення" її з роботи від 17.01.2023 року та копію ухвали суду про скасування судового наказу у справі 211/2456/22. Представником позивача [PERSON] надано заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. В судове засідання сторони не з`явилися, надали відзив, пояснення, та всі клопотання. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за вказаною адресою. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил). Згідно пункту\~21\~Правил,\~у разі\~відсутності\~у\~квартирі (будинку\~садибного\~типу)\~та\~на\~вводах у\~багатоквартирний\~будинок\~засобів обліку\~води\~і\~теплової енергії\~плата\~за\~надані послуги\~справляється\~згідно\~з установленими\~нормативами\~(нормами)\~споживання:з\~централізованого\~постачання\~холодної та\~гарячої\~води\~і водовідведення\~-\~з\~розрахунку\~на одну\~особу\~та\~на ведення\~особистого\~підсобного\~господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне\~підприємство теплових\~мереж «Криворіжтепломережа»\~ 21.07.2022 року звернулися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення. 22.08.2022 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано вказаний судовий наказ. Ухвалою суду від 07.09.2022 року судовий наказ було скасовано, що не заперечується представником відповідача, оскільки нею надано копію вказаної ухвали. 23.11.2022 року позивач звернувся до суду з вказаним цивільним позовом. Оскільки строк позовної давності переривався заявою про видачу судового наказу від 21.07.2022 року, три роки це 21.07.2019 рік. А позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.10.2019 року по 01.10.2022 року. Тобто позивач звернувся в межах строку позовної давності, а тому в клопотанні представника відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити. Крім того, ЗУ 7531, на який посилається представник відповідача "Закон про внесення зміни до пункту 10-2 розділу XIII Заключні та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги у період дії військового стану", стосується примусового виконання рішення. Норма закону розповсюджується на послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення бойових дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Мінреінтеграції. Також заборонено стягнення заборгованості за комунальні послуги, якщо житло, яке є місцем постійного проживання людини і було знищене або пошкоджене внаслідок бойових дій. Закон також забороняє виконання рішень (крім рішень за позовами фізосіб про стягнення зарплати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу ЗСУ. Доказів вищевказаного представником відповідача не надано. Постановою КМУ від 05 березня 2022 року № 206, яка застосовується з 24 лютого 2022 року, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.10.2019 по 01.10.2022 за послуги з централізованого опалення в сумі 20509,52 грн., за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.10.2022 в сумі 9839,19 грн., за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 01.10.2022 в сумі 279,63 грн., вимоги про стягнення процентів, неустойки, штрафів, пені, 3 % річних, позивач не заявляє, а тому даний ЗУ не підлягає застосуванню в цій справі. Суд критично відноситься, та не бере до уваги, доказ представника відповідача Подберецької Н.М., а саме довідки "Попередження про наступне звільнення" її з роботи від 17.01.2023 року, так як цей доказ не відноситься до справи. [PERSON] не є відповідачем по справі. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за послуги постачання теплової енергії в повному обсязі. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved