Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою яка в ході розгляду справи була уточнена та із урахуванням уточнень просила: встановити факт неправильності актового запису №2214 про смерть [PERSON] , складеного 22.11.2022 року Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), в частині зазначення дати смерті замість невірно зазначеної « [INFO] » на вірну « [INFO] », доповнити місце смерті «Україна. Херсонська область, Херсонський район, поблизу с. Олександрівка» та зобов`язати заінтересовану особу внести відповідні зміни до актового запису. У обґрунтування заяви зазначила, що її син [PERSON] , загинув [INFO] при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Проте у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] та в актовому записі №2214 від 22.11.2022 року, дата смерті [PERSON] помилково зазначена, як [INFO] , замість вірної 29.03.2022 року. Вона зверталась до заінтересованої особи із відповідними заявами про внесення змін до актового запису, однак отримала висновок про відмову у внесені змін до актового запису, у зв`язку із чим вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою. Заявниця у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання заяви. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та про відсутність заперечень. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що заявниця [PERSON] приходиться матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про причину смерті №4488 від 16.11.2022 року, [PERSON] помер [INFO] в результаті вибухової травми внаслідок обгорання тіла. Дата смерті [INFO] була виправлена на 29.03.2022 року із відповідною відміткою «виправленому вірити» та печаткою відділу судово медичної експертизи трупів. Згідно листа заступника начальника поліції СУ ГУНП в Миколаївській області Алли Чіпак від 28.11.2022 року, у лікарському свідоцтві про смерть №4488 на ім`я [PERSON] містяться розбіжності у даті смерті, вірною датою смерті є 29.03.2022 року У лікарському свідоцтві про смерть №4488 від 16.11.2022 року, дата смерті [PERSON] , зазначена, як 29.03.2022 року. Відповідно до сповіщення сім`ї №3. [PERSON] зник безвісти 29.03.2022 року поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області. У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , дата смерті [PERSON] , зазначена, як « [INFO] », місце смерті не зазначено. Висновком про внесення доповнень до актового запису цивільного стану відмовлено у внесені змін до актового запису про смерть №2214 від 22.11.2022 року в частині виправлення дати смерті [PERSON] та доповнення місця смерті. Задовольняючи заяву частково, суд виходив з того, що в порядку окремого провадження суд не може встановити факт неправильності актового запису №2214 про смерть [PERSON] . Одночасно із\~цим, враховуючи\~що в\~ході судового\~розгляду знайшов\~підтвердження факт того, що [PERSON] помер [INFO] , суд вважає за можливе встановити зазначений факт. Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Ухвалюючи рішення та задовольняючи заяву в частині встановлення місця смерті, суд враховує, виключні обставини, які пов`язані введенням на території України воєнного стану та збройну агресію російської федерації проти України, у зв`язку із чим враховуючи надані заявницею докази, вважає за можливе встановити факт того, що [PERSON] помер поблизу населеного пункту Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області, тобто у місці де він значився зниклим безвісти. Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, строк дії якого неодноразово продовжувався. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~\~\~\~ У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial