Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми у розмірі 46052,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Апеляційного суду Вінницької області від 19.05.2009 у справі №1-10 2009 цивільний позов задоволено частково та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 18256,33 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди. Станом на 08.07.2022 на його користь стягнуто з [PERSON] та перераховано кошти в сумі 12914,60 грн., залишок заборгованості складає 105341,73 грн. Оскільки відповідач своєчасно не сплачує стягнуті суми, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення 3% річних за період з 19.05.2009 по 15.06.2022 у розмірі 46052,32 грн. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Вінницької області від 19.05.2009 у справі №1-10 2009 цивільний позов [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю, моральну шкоду задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди (а.с.8-20). З повідомлення начальника Першого відділу ДВС у м. Вінниці №73167/18.26-28/6 від 08.07.2022 вбачається, що 27.04.2017 державним виконавцем винесена постанова про прийняття виконавчого провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №1-10, виданого 20.01.2010 Апеляційним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 18256,33 грн. завданої матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди. Станом на 08.07.2022 на користь [PERSON] стягнуто та перераховано кошти в сумі 12914,60 грн., а залишок заборгованості складає 105341,73 грн. (а.с.21-26). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За правилами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У правових висновках, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зазначено, що за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ст. 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами ст. 604 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Зі змісту вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Зазначений правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Виходячи з вимог закону, обставин справи, позицій сторін, а також відсутності заперечень відповідача щодо розрахунку 3 % річних від простроченої суми, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved