Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 14 березня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, який у подальшому уточнила. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] . За життя останній склав заповіт, яким заповів їй земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4.014 га, розташовані на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, які належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №571 від 06 травня 2010 року та державного акту серії СМ №052104 від 30 червня 2004 року. Спадщину після смерті [PERSON] в установлений законом строк не прийняла через те, що з 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, протягом лютого та березня 2022 року територія Сумської області, зокрема м. Суми, були під постійними обстрілами, для збереження життя трирічної доньки вимушена була покинути Україну та виїхати тимчасово до Польщі, де перебувала в період з 14 березня по 09 серпня 2022 року. На даний час бажає переоформити спадщину, яка залишилася після смерті діда на себе, але внаслідок пропуску визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини позбавлена такої можливості. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці. ІІ. Процесуальні дії в справі Ухвалою від 15 березня 2023 року відкрито провадження в справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи на 06 квітня 2023 року. В п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву. Разом з цим у приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Хоменко О.В. витребувано спадкову справу №55/2023 від 15 лютого 2023 року відносно [PERSON] , який помер [INFO] , номер у Спадковому реєстрі 70272212 (а. с. 29-30). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надіслала клопотання, в якому просить розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення у підготовчому засіданні, позов підтримує (а. с. 67). Представник першого\~відповідача \~Миколаївської селищної\~ради Сумського\~району Сумської\~області в\~підготовче засідання\~не з`явився, відзив на позов не подав. Селищний голова надіслав лист про розгляд справи без часті їх представника, проти задоволення позовної заяви та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечують (а. с. 70-71). Співвідповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, просить розглянути справу без його участі та ухвалити рішення в підготовчому засіданні (а. с. 68). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом справи, від учасників судового процесу не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову відсутні, а отже, суд вважає за можливе прийняти визнання позову та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні за наявними матеріалами, У зв`язку з неявкою у підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд установив, що [INFO] в с. Тучне Сумського району Сумської області помер дід позивача [PERSON] та співвідповідача [PERSON] по лінії батька [PERSON] (а. с. 43, 48, 53-55). Батько співвідповідача [PERSON] - [PERSON] , помер [INFO] , а батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , тобто раніше за свого батька [PERSON] , що підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00038442516 та №00038442497 від 09 лютого 2023 року (а. с. 51-52). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли, зокрема, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4.014 га в межах згідно з планом, розташована на території Тучненської сільської ради, з кадастровими номерами 59206892000:100200:10, 59206892000:100:10047, 59206892000:100:10046, право власності на яку посвідчене державним актом серії СМ №052104, виданим Білопільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови №72 від 13 лютого 2004 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №187, в якому державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Бойко О.І. зроблено відмітку про те, що нею видано свідоцтво про право на спадщину за законом №571 від 06 травня 2010 року, на підставі якого право власності на земельну ділянку перейшло до [PERSON] (а. с. 11). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області 19 жовтня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №83, [PERSON] заповів вищевказану земельну ділянку своїй онуці [PERSON] - позивачу в справі. Також цим заповітом [PERSON] заповів своєму онуку [PERSON] співвідповідачу в справі, земельну ділянку (пай) з кадастровими номерами 5920689200010020011 та 5920689200020030163 загальною площею 4.109 га в межах згідно з планом, розташовану на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії СМ №052103, виданим Білопільською районною державною адміністрацією 30 червня 2004 року (а. с. 9). За інформацією старостинського округу №2 Миколаївської селищної ради від 03 лютого 2023 року, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області 19 жовтня 2016 року за №83, не скасовувався, арешт на майно не накладався (а. с. 11). Згідно з відміткою паспорті громадянина України для виїзду за кордон, в період з 14 березня по 09 серпня 2022 року [PERSON] перебувала в Республіці Польща (а. с. 12-13). 15 лютого 2023 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. за заявами [PERSON] та [PERSON] заведена спадкова справа №55/2023 після померлого [INFO] [PERSON] , зареєстрована в Спадковому реєстрі за №70272212 (а. с. 40-42). Постановою приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. від 15 лютого 2023 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 17-18). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини, що виникають із спадкування, щодо порядку прийняття спадщини та продовження строків для прийняття спадщини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, яким є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. VІ. Висновки суду Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що позивач з об`єктивних причин не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] через те, що з 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, протягом лютого та березня 2022 року територія Сумської області, зокрема м. Суми були під постійними обстрілами, у зв`язку з чим вона була вимушена евакуюватися за кордон, де перебувала з 14 березня по 09 серпня 2023 року, що суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2020 року у справі №130/2517/18, в якому ВС зазначає, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі №484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі №263/1221/17 (провадження №61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц (провадження №61-5609св19). Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця майна [PERSON] , наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які суд визнає поважними, а також враховуючи, що перший відповідач у справі Миколаївська селищна рада заперечень проти позову [PERSON] не подав, а другий відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України дійшов до висновку про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні, виходячи з вимог ст. ст. 200, 206 ЦПК України. Задовольняючи позов, суд також виходить з того, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Також, суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2020 року у справі №130/2517/18, в якому ВС зазначає, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». На підставі викладеного

Outcome: approved