Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

07 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 350 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-2). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час дробильником дробильноъ фабрики №1 на ПрАТ, ним отримано хронічне професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої стадії), група «С». Пневмофіброз. Легенева недостатність другого ступеня. Хронічне легеневе серце. Екстрасистолія передсердна, періодично парна, пароксизмальна фібриляція передсердь. Легенева гіпертензія середньої важкості, яке, відповідно до акту розслідування від 15.06.2022, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 11.08.2022 вперше позивачу була встановлена 3-тя група інвалідності та 30% втрата професійної працездатності безстроково. З даним висновком позивач не погодився, тому оскаржив та пройшов додаткове обстеження в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України». За результатами цього обстеження висновком обласної МСЕК №2 від 05.01.2023 №127023 позивачу визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 60% безстроково, та відповідно до довідки №130677 встановлено 3-тю групу інвалідності безстроково. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Позивач скаржиться на задуху навіть при незначних фізичних навантаженнях та ходьбі до 100 метрів, загальну слабкість, кашель, більше сухий, відчуття нестачі повітря, прискорене серцебиття, запаморочення, підвищений АТ, порушення ритму серця, біль у грудях та між лопатками, пастозність гомілок. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані позивача. У зв`язку із захворюванням порушено нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку із загальною слібкістю, втомою, болями потребує сторонньої допомоги. Через хворобу порушилися його життєві зв`язки не тільки з родичами, а і з друзями, що також спричиняє додаткові душевні страждання. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.02.2023 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 08.03.2023, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.35). 15.03.2023 в суд надійшло клопотання представника відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву (а.с.37-44), у задоволення якого ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2023 було відмовлено. 27.03.2023 в суд надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.61-85) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку; за роботу в шкідливих умовах позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки, а також йому було встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач, не зважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я та періодичне проходження лікування, продовжуваав працювати у шкідливих умовах, і жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, позивач умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ «Північний ГЗК» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. До того ж у представника відповідача є сумніви щодо відповідності наданої медичної документації, оскільки позивач щороку проходив обов`язкові медичні огляди, за результатом яких його було визнано здоровим та придатним для роботи, і тільки після звільнення з підприємства позивач «раптово» виявив у себе професійне захворювання. І звільнився він за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, а не за станом здоров`я. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 04.07.1988 позивач прийнятий в кар`єр Ганнівського рудоуправління (ОРДЕНА ЛЕНІНА ПІВНІЧНИЙ ГЗК ім.Комсомолу України) монтером шляху в кар`єрі 1 розряду на виробничу практику; 26.09.1988 - звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики (з 01.09.1985 по 26.02.1989 навчався в Тернівському індустріальному технікумі); 12.04.1989 - прийнятий по направленню Министерства чорної металургії СССР в Залізодорожній цех №3 УЗДТ монтером шляху поза кар`єром, 3 розряду; 06.06.1990 - переведений в залізодорожному цеху №3 УЗДТ монтером шляху поза кар`єром, 4 розряду; 17.06.1993 - переведений на дробильну фабрику №1 дробильником 6 розряду; 11.07.1994 - за результатом атестації робочих місць по умовам праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; Наказом від 31.10.1996 Північний державний гірничо-збагачувальний комбінат змінив назву на ВАТ «Північний ГЗК»; 19.08.2002 - переведений на дробильній фабриці №1 дробильником 6 розряду виробничої дільниці дроблення руди, з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 30.05.2006 - за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 23.07.2010 - за підсумками чергової атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 04.04.2011 - ВАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПАТ «Північний ГЗК»; 20.07.2015 - за підсумками чергової атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 05.05.2016 - ПАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПрАТ «Північний ГЗК»; 21.06.2019 - звільнений за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-8). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 15.06.2022р. (а.с.16-20), позивачу [PERSON] встановлено хронічне професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії/), група В. Легенева недостатність другого ступеня. Код J44. Позивачу вперше встановлена 3-тя група інвалідності з 08.08.2022 та 30% втрати професійної працездатності безстроково, із яких: 30% - ХОЗЛ, згідно висновку МСЕК від 11.08.2022р., де також зазначено, що позивач потребує санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.21). [PERSON] пройшов додаткове обстеження в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» (копія консультативного висновку №3594 - а.с.14-15). За результатами цього обстеження висновком обласної МСЕК №2 від 05.01.2023 №127023 позивачу визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 60%, із яких: 60% - ХОЗЛ, з 07.09.2022 безстроково, та відповідно до довідки №130677 встановлено 3-тю групу інвалідності з 07.09.2022 безстроково (а.с.22). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 15.06.2022 (а.с.16-20), встановлено хронічне професійне захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: пил переважно фібро генної дії - пил із вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищував гранично допустиму концентрацію в 3,25 рази та складав 6,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (згідно «гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони»). Умови виробничого середовища та важкість праці дробильника відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості (а.с.18). Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 26 років. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, виписками із медичних карт стаціонарного хворого (а.с.21-28) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 180 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 1800,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial