Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

23 листопада 2022 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 18 жовтня 1991 року сторони зареєстрували шлюб. На день звернення до суду у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з Відповідачем не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між сторонами, байдужості до життя та проблем кожного. Рішення про розірвання шлюбу, Позивач прийняв остаточно і змінювати його не має наміру, оскільки восени 2016 року Позивач перемістився з Криму на підконтрольну територію України та з того часу сторони спільне господарство та стосунки не підтримують. З огляду на вищевикладене, Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року позов залишено без руху. Судом зроблений запит щодо місця реєстрації учасників справи. 12 січня 2023 року від представника Позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 24 листопада 2022 року. З урахування перебування судді в щорічній відпустці з 16.01.2023 року по 10 лютого 2023 року, 13 лютого 2023 року отримано відомості, з яких вбачається, що [PERSON] станом на 24.04.2017 року значиться зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] станом на 15.07.2014 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 14 березня 2023 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності. Не заперечували проти заочного розгляду справи. В судове засідання 19 квітня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Виклик відповідача здійснювалось через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та за останнім відомим місцем проживання. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 18 жовтня 1991 року, про що свідчить актовий запис №1350, зареєстрований Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (серія [NUMBER] ). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не зазначала про відновлення свого дошлюбного прізвища. Як вбачається з матеріалів справи у сторін малолітніх дітей немає. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач спільне життя з відповідачем не склалось через відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, у зв`язку з чим фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені з восени 2016 року. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved