Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

У жовтні 2022 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом та просила стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] є її рідним батьком. Вона є студентом першого курсу денної форми навчання Криворізького факультету Національного університету «Одеська юридична академія», спеціальність 081 «Право» освітньо-професійної програми підготовки бакалавра за кошти фізичних та юридичних осіб, стипендію не отримує. Термін навчання з 13.09.2022 р. по 30.06.2024 р.. Загальна вартість платної послуги за весь строк навчання становить 62100 грн.. Під час навчання, вона несе витрати на оплату навчання, придбання навчально-методичних посібників, підручників, купівлю одягу, харчування, проїзд до місця навчання. Відповідач працює та може надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути аліменти на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: свідоцтв про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, довідки з місця навчання, договору про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра, договору про навчання (а.с. 7, 8, 9, 10, 11-13, 14-15), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання на першому курсі Криворізького факультету Національного університету «Одеська юридична академія», спеціальність 081 «Право» освітньо-професійної програми підготовки бакалавра за кошти фізичних та юридичних осіб. Згідно Договору № 10738471-2022 від 13.09.2022 р. про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] у Національному університеті «Одеська юридична академія», становить 62100 грн.. Відповідно до довідки від 19.09.2022 р. Криворізького факультету Національного університету «Одеська юридична академія», [PERSON] навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , та може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, оскільки заперечень з цього приводу не надав. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, дослідивши та оцінивши усі надані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. ст. 182, 200 СК України, бере до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, та вважає, що стягненню підлягають щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, починаючи з 03.10.2022 р. на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Згідно статті 141ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.в дохід держави, від сплати якого звільнений позивач при подачі позову. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved