Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

1.Позиція позивача. У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивача [PERSON] неустойку (пеню) за несплату та несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON] . [INFO] , за період з вересня 2012 року по квітень 2022 року, у розмірі 150 116,25 гривень по виконавчому провадженню №35608043. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивачем зазначено\~на те,\~що в 2003 року між нею та [PERSON] було зареєстрований шлюб, який розірвано 29 листопада 2005 року, про шо, 29.11.2005 року Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 351. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 18.04.2018 року. Під час шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народився син [PERSON] , про шо в книзі записів актів громадянського стану про народження 05.05.2004 року зроблено відповідний запис № 194. шо підтверджується свідоцтвом про народження від 05.05.2004 року № [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу син [PERSON] постійно проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 листопада 2004 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої сина щомісячно в розмірі 300,00 грн. і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 серпня 2012 року, відповідно до ст. 192 СК України було збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 300.00 грн. на частину з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини. Дане рішення примусово виконувалося Державним виконавцем Заводського відділ) державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в межах виконавчого провадження № 35608043. Відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів, присуджених рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 серпня 2012 року, не виконував належним чином, тривалий час офіційно не працював і будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надавав, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів, станом на досягнення дитиною повноліття в розмірі 58 292.16 грн. У вересні та листопаді 2022 року відповідачем сплачено аліментів на загальну суму 4 662.10 грн. 11 листопада 2022 року державним виконавцем Заводською відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Матюхіною І.С. складено та надано позивачу розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідачем, яка складає - 53 630, 06 грн. Відповідачу відомо про розмір заборгованості та про зобов`язання її сплачувати, розмір заборгованості з сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Постановою Державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 15.11.2022 зазначене вище виконавче провадження з примусового виконання закінчено, в зв`язку з тим. що в боржник не працює, не отримує пенсію, відсутні відкриті рахунки в банківських установах на його ім`я, не зареєстровано за боржником рухоме та нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] \~подав відзив\~на позов,\~в якому\~зазначив,\~що позовну\~вимогу [PERSON] \~він визнає\~частково,\~в частині\~розміру стягнення вважає її необґрунтованою та безпідставною, та бажає надати свій відзив на позов із зазначенням заперечень проти нього та більш доцільного розміру частини стягнення. Розмір заборгованості\~за аліментами,\~обчислений державним\~виконавцем в\~рамках виконавчого\~провадження №35608043,\~складає 53\~630,06\~грн. А вирахуваний позивачкою розмір пені - складає 150 116, 25 грн. Вказаний розрахунок пені, складений позивачкою, містить арифметичні помилки, а тому суд може здійснити власний розрахунок. Сума пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 35608043 за його\~власним розрахунком\~становить за\~весь період\~прострочення з\~вересня 2012\~по квітень\~2022\~року 28\~205.75\~грн. та просив суд звернути увагу на те, що позивачкою також не враховані положення частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до нього ро стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів на утримання сина, [PERSON] за період з вересня 2012 року по квітень 2022 року, а саме відмовити в частині розміру стягнення - замість 150 116.25 гривень і стягнути 28 205.73 грн. 3. Заяви, клопотання, процесуальні питання. 28 листопада 2022 року ухвалою судді прийнято позов до провадження суду і призначено загальний розгляд справи. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що в 2003 року між сторонами по даній справі було зареєстрований шлюб, який розірвано 29 листопада 2005 року, про шо, 29.11.2005 року, Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 351. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 18.04.2018 року. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про шо в книзі записів актів громадянського стану про народження 05.05.2004 року зроблено відповідний запис № 194. шо підтверджується свідоцтвом про народження від 05.05.2004 року № [NUMBER] . виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу син [PERSON] постійно проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 листопада 2004 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої сина щомісячно в розмірі 300,00 грн. і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 серпня 2012 року, відповідно до ст.192 СК України збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 300.00 грн. на частину з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до повноліття дитини. Дане рішення примусово виконувалося Державним виконавцем Заводського відділ) державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в межах виконавчого провадження № 35608043. Відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів, присуджених рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 серпня 2012 року, не виконував належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів, станом на досягнення дитиною повноліття у сумі 58 292.16 грн. У вересні та листопаді 2022 року відповідачем було сплачено аліменти на загальну суму 4 662.10 грн. 11 листопада 2022 року державним виконавцем Заводською відділу Державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Матюхіною І.С. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідачем, яка складає - 53 630, 06 грн. Розмір заборгованості з сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Постановою Державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 15.11.2022 зазначене вище виконавче провадження з примусового виконання закінчено, в зв`язку з тим. що в боржник не працює, не отримує пенсію, відсутні відкриті рахунки в банківських установах на його ім`я, не зареєстровано за боржником рухоме та нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення. Що стосується наданих сторонами суду розрахунків розміру пені (неустойки) зі сплати аліментів, суд критично відноситься до них оскільки як позивач так і відповідач на думку суду невірно застосували формулу розрахунку, яка до речі визначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Так, позивачем на думку суду невірно застосовано розрахунок пені за період з 09.2012 року по 01.2013 року, за 10.11 місяці 2013 року, частково в 2014 році а також за 07.08 місяці 2021 року. В іншій частині суд вважає розрахунки правильними, оскільки відповідач за вказані періоди допускав по строкам тривалу несплату аліментів. Що стосується розрахунку, який був наданий відповідачем, як вбачається з нього всі розрахунки вчинені лише з заборгованості тільки за один місяць, хоча як було зазначено відповідач допускав значну несплату аліментів по строкам в декілька місяців. 2013 рік: -за вересень пеня - 354,90 гри, : 390,00 (сума прострочення сплати алімсн гів) х 1% х91 (кількість днів прострочення); -за жовтень неня 468,30 грн. : 780.50 (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х(кількість днів прострочення); -за листопад пеня 594,66 грн. : часткова сплата в листопаді 2012р. - 14.74 грн. (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х 30 (кількість днів прострочення)- 4.42 гра.-. часткова сплата в січні 2013р. 341,21 грн. (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х(кількість днів прострочення) = 208,14 грн.; часткова сплата в лютому 2013р. -424,55 грн. (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х 90 (кількість днів прострочення 382,10 гри.-, -за грудень суд вважає, що пеня не повинна нараховуватися в зв`язку зі сплатою боргу; 2014 рік: -за січень пеня - 3,81 грн. - 12.70 грн.(сума прострочення сплати аліментів) х 1% х 150 (кількість днів прострочення); -за червень пеня - 231,48 грн. 385.80 грн. (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х 60 (кількість днів прострочення)777 465,43 гри.; -за серпень пеня - 69,26 грн. 115.42 грн. (прострочення сплати аліментів) х 1% х 60 (кількість днів прострочення); -за вересень пеня - 1878,45 грн. - 894.5 грн. (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х 210 (кількість днів прострочення); За інші місяці 2014 року була переплата, що вбачається з розрахунку державного виконавця, тому пеня за прострочення сплати аліментів нараховуватися не повинна. За період з 01.01.2015 року по квітень 2019 року суд вважає, що позивачем вірно розраховано пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів, оскільки відповідач допускав значну та тривалу несплату аліментів, тому за даний час повинно бути нараховано суму пені в розмірі 75\~718 грн. За період з 04.2019 року по 11.2020 року відповідач сплачував аліменти, в зв`язку з чим утворилась переплата, тому цей період враховуватися не повинен. 2021 рік: -за липень 2021 пеня 3.5 грн. 11.65 грн. (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х30 (кількість днів прострочення); -за серпень 2021 р. пеня 18.60 грн. - (сума прострочення сплати аліментів) х 1% х 30(кількість днів прострочення). За період з вересня 2021 року по квітень 2022 року відповідач теж не сплачував належним чином аліменти, тому позивачем правомірно на думку суду нараховано пеню в сумі 20\~967.33 грн. Таким чином, на думку суду розмір фактичної суми неустойки (пені) за прострочку зі сплати аліментів за вказаний вище період становить 102\~214.95 грн. Однак, оскільки ч. 1 ст. 192 зазначено, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 1% від суми заборгованості, але не більше 100 відсотків заборгованості, то таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 53 630, 06 грн. 6. Норми права застосовані судом. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~195\~СК України,\~розмір заборгованості\~за аліментами\~обчислюється державним\~виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року). "В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини" (далі за текстом - Конвенція). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції, Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів". Відповідно до ст. 18 Конвенції, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Частиною 7 статті 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією У країни. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) було визначено порядок розрахунку та суми пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів, а саме за формулою: р (А 1 х 1 %xQ1 )+(A2xl%xQ2)+(Anxl%xQn) де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідивши обставини справи, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню частково. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial