Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди у сумі 20 100,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року, яке постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2022 року скасоване та постановлено нове, яким його позов до КП «Київпастранс», третя особа: [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з КП «Київпастранс» на його користь 2481,00 грн. моральної шкоди та 88,10 грн. судового збору. Зазначає, що неодноразово звертався до КП «Киїпастранс» з вимогою виплати йому належну суму у розмірі 2481,00 грн., яка необхідна йому на лікування. Однак, лише 27.10.2022 року позивачу була перерахована сума у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 27.10.2022 року. Вказав, що моральна шкода, завдана йому полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс під час тривалого очікування на виконання відповідачем рішення суду. Вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було добровільно завдано моральну шкоду, яку просить стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Скрипник О.Г.. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 06.02.2023 року справу № 758/1101/23 прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.03.2023 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позовні вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди з КП «Київпастранс» на його користь вже були предметом судового розгляду та повторному розгляду не підлягають. Зазначає, що 06.11.2017 року позивач звернувся із зверненням до відокремленого підрозділу КП «Київпастранс» Куренівське ТРЕД стосовно роботи та поведінки водія тролейбуса [PERSON] 14.11.2017 року у відповідь на звернення від 06.11.2017 року вх. №05/1406 відокремлений підрозділ КП «Київпастранс» Куренівське ТРЕД повідомило позивача, що наказом Куренівського ТРЕД від 31.10.2017 №187 водія тролейбуса [PERSON] за порушення вимог посадової інструкції притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану, також доведено до [PERSON] , що компенсація матеріальних збитків здійснюється у відповідності до існуючого законодавства України. Вказує, що в подальшому ніяких звернень чи претензій від позивача не надходило. КП «Київпастранс» не мало можливості сплатити кошти зазначені в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 01.02.2022, оскільки не мало платіжних реквізитів позивача про, що його повідомлено листом від 04.10.200 №053/01-1729. Після того, як позивачем був надісланий лист від 19.10.2022 вх. №053/01/Л-1691 на адресу КП «Київпастранс», в якому він зазначив банківські реквізити, 27.10.2022 відповідачем було перераховано грошові кошти у розмірі 2481,00 грн. на виконання постанови Київського апеляційного суду від 01.02.2022, що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 27.10.2022. Зазначає, що рішення суду відповідачем було виконано добровільно, а позивач мав можливість отримати в суді виконавчий лист і звернутися до відповідної державної виконавчої служби, але таким правом не скористався. Крім того, позивач обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі 20 100,00 грн.. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на недоведеність заявлених вимог. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року в позові [PERSON] до КП «Київпастранс», третя особа: [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. Постановою Київського апеляційного суду від 01.02.2022 року о рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2021 року скасовано та постановлене нове, яким позов [PERSON] до КП «Київпастранс», третя особа: [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь [PERSON] 2481,00 грн. моральної шкоди та 88,10 грн. судового збору. На виконання постанови Київського апеляційного суду від 01.02.2022 року КП «Київпастранс» 27.10.2022 було перераховано [PERSON] грошові кошти у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12 від 27.10.2022 року, а отже КП «Київпастранс» добровільно виконало рішення суду. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 25 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)'' від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш. заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення Право на відшкодування моральної шкоди закріплено і в Конституції України, згідно з якою громадяни мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди: завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням недостовірної інформації про громадянина та членів його сім`ї; завданої громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади; завданої безпідставним засудженням громадян; завданої фізичним і юридичним особам актами і діями, які визнані Конституцією Судом неконституційними. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Виходячи з аналізу ст. 1167 ЦК України "Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду", зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювана шкоди. Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести заявник. В позовній заяві приводиться лише оціночне судження позивача щодо завдання йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивачу заподіяну моральну шкоду через душевні страждання у зв`язку з нескінченими психологічними травмами, стресами, тривожністю, негативними емоціями, порушенням звичного способу життя, які спричинені діями відповідача, що призвело до погіршення стану здоров`я, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів, судом не встановлено, що з вини відповідача спричинена моральна шкода, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними не знайшли підтвердження в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed