Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позиція позивача. 22.08.2022 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] , третя особа Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, в якому просить суд: - зобов`язати [PERSON] , власника житлового будинку [ADDRESS] та землекористувача земельної ділянки за цією ж адресою, дотримуватися правил добросусідства по відношенню до сусіднього землекористувача [PERSON] , який є власником житлового будинку [ADDRESS] ; - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні належної йому літньою кухнею, позначеною в технічному паспорті будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу (закопуванням) траншеї вздовж зовнішньої стіни літньої кухні літ. «Б», яка є складовою житлового будинку [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в обслуговуванні зовнішньої стінки літньої кухні літ. «Б», яка є складовою житлового будинку [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач [PERSON] , обґрунтовує зокрема тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Підстава набуття права власності на вказаний житловий будинок є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради від 02.06.2010 року. До складу житлового будинку входять: житловий будинок літ. «А», загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Є», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», споруди №№ 1-3,6. Як зазначає позивач, він звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] , який є сертифікованим інженером-землевпорядником, з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Втім, акт прийома-передачі межових знаків на зберігання, який є обов`язковим складовим технічної документації сусідній землекористувач відповідач по справі [PERSON] підписувати відмовився. Крім того, одразу як позивач запропонував відповідачу підписати вказаний акт [PERSON] став чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком. Так, діючи протиправно, [PERSON] викопав траншею довжиною приблизно 10 метрів, шириною близько 60 см та глибиною близько 50 см, в якій стікає брудна вода. Внаслідок облаштування такої траншеї літня кухня літ. «Б», яка є складовою належного позивачу житлового будинку руйнується: будівля кухні дала осадку, стіна втратила стійкість, з`явилась сирість, пліснява, стіна перетворилась на рихлий, м`який об`єкт, від чого покосився дах літньої кухні, а самої кухні погрожує обвал та руйнування. Все це відбувається через дії, які вчиняє відповідач. Позивач вказує, що зі свого боку він та члени його сім`ї неодноразово звертались до відповідача із проханням усунути перешкоди, надати позивачу можливість обслуговувати вказану стіну літньої кухні або хоча би закопати траншею із водою, на що відповідач категорично відмовлявся та погрожував позивачу, якщо ми самовільно зайдемо за стіну будівлю для її оздоблення. Оскільки вирішити спір по-сусідські сторонам не вдалося позивач звертався до різноманітних інстанцій: Старокозацької сільської ради та Білгород-Дністровського районного відділу поліції та управління архітектури. Місцевий відділ поліції у своєї відповіді зазначив, що складу правопорушення за ст. 194 Кримінального кодексу України (пошкодження чужого майна) не вбачається. В свою чергу, комісією Старокозацької сільської ради було складено акт, в якому відображено наступне: «На стадії погодження технічної документації сусід [PERSON] не погоджує земельну документацію. Конфлікт виник в зв`язку з тим, що по межі земельних ділянок розташована будівля, яка належить гр. [PERSON] . Комісією був запропонований варіант виділити смугу шириною 0,70 м вздовж будівлі для обслуговування цієї будівлі, а площу компенсувати в іншому місці по межі земельних ділянок, сусід [PERSON] за даною пропозицією не згоден. Враховуючи факт, що сторони не дійшли згоди, рекомендовано для вирішення земельного спору звернутися в суд». Таким чином, на думку позивача судовий захист його прав має бути захищений саме шляхом задоволення даного позову. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2022 року було відкрито провадження по справі в прядку загального позовного провадження, та призначено по справі підготовче судове засідання. 07.11.2022 року до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про об`єднання цивільних справ в одне провадження, а саме відповідач просить об`єднати справу №495/6244/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод в користуванні житловим будинком зі справою №495/6595/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права на приватизацію та про усунення перешкод у користуванні будівлею і земельною ділянкою, яка перебуває в провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Шевчук Ю.В. В обґрунтування клопотання заявник вказує, що предметом позову у обох справах є одна й та сама земельна ділянка та будівля літньої кухні, одна межа між земельними ділянками та учасниками справи одні й ті ж особи. 09.11.2022 року адвокат Каланжов В.І., який діє в інтересах позивача подав заперечення на клопотання відповідача про об`єднання справ, посилаючись на те, що у справі №495/6595/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права на приватизацію та про усунення перешкод у користуванні будівлею і земельною ділянкою, яка перебуває в провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., 09.12.2021 року зарито підготовче провадження у справі та вказана справа призначена до судового розгляду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2022 року в задоволені клопотання відповідача\~ [PERSON] про об`єднання цивільних справ в одне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права на приватизацію та про усунення перешкод у користуванні будівлею і земельною ділянкою, було відмовлено. 07.11.2023 року до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов відзив від [PERSON] в рамках вищезазначеної справи в якому відповідач зазначив, що з позовною заявою [PERSON] до нього про порушення правил добросусідства та усунення перешкод в користування житловим будинком, а саме усунення перешкоди в користуванні літньої кухні шляхом демонтажу траншеї вздовж зовнішньої стіни літньої кухні літ. «Б» та не чинити йому перешкоді в її обслуговувані, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Факти, викладені у позовній заяві [PERSON] , не відповідають дійсності, вони надумані та не підтверджені жодними доказами та спростовуються. Рішенням загальних зборів членів колгоспу/зборів уповноважених від 26 квітня 1984 року [PERSON] під будівництво житлового будинку виділена земельна ділянка площею 0,17 га, розташована по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 1 від 22 січня 1987 року вказане рішення зборів колгоспників затверджено. Рішенням виконавчого комітету Білгород - Дністровської районної ради Одеської області № 44 від 19 лютого 1987 року [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . 25 лютого 1987 року [PERSON] отримав паспорт на будівництво домоволодіння, який був зареєстрований за № 8-87 у виконавчому комітеті Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів Одеській області. Одночасно був складений Акт виносу в натурі земельної ділянки індивідуального забудовника, план настройки, у яких були вказані землі сусідів: [PERSON] та [PERSON] 3 плану забудови земельної ділянки вбачається, що [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку на відстані 80 см. від червоної лінії, яка встановлює межі земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] 3 паспорту на будівництво вбачається, що червона лінія забудови між [PERSON] та [PERSON] пряма біля неї не вказані ніякі будівлі [PERSON] 12 травня 2010 року Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради видав [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , а саме: на житловий будинок по [ADDRESS] . 15 червня 2010 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» зареєструвало за [PERSON] право власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 30372692. Кадастровий номер земельної ділянки яка належить [PERSON] 512088:6800:02:001. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу будинку, посвідченого 04 липня 1983 року секретарем виконавчого комітету Старокозацької сільської ради і зареєстрованому в реєстрі за № 124, належить житловий будинок по [ADDRESS] розташований на земельній ділянки площею 600 кв.м. в селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеській області. Із вказаного Договору вбачається, що придбаний [PERSON] житловий будинок складається тільки з одного глинобитного будинку загальною площею 23 кв.м. 02 червня 2010 року виконавчий комітет Сарокозацької сільської ради замість вказаного Договору купівлі-продажу видав [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , з якого вбачається, що житловий будинок [PERSON] складається вже з декількох будівель, до Свідоцтва також увійшла будівля літньої кухні літ.»Б», яка розташована прямо на червоної лінії між двома земельними ділянками. Крім того, вже після отримання вказаного свідоцтва, [PERSON] самовільно, без отримання відповідного дозволу, збудував на червоної лінії межи ще дві будівлі розміром 2,40 м х 5 м, 3,00 м х 5 м, які у експлуатацію не здані по теперішній час. Згідно документів які належать відповідачу він повинен був будувати житловий будинок на відстані 80 см від межі з ділянкою [PERSON] , але фактично він відступив 1 м. 20 см. за рахунок його ділянки. [PERSON] тривалий час не заважав [PERSON] доступу до своєї земельної ділянки для обслуговування його самовільних будівель, але як зазначає відповідач, він тепер хоче вже собі у власність частку ділянки яка належить [PERSON] для обслуговування літньої кухні та самовільних будівель. У 2019 році [PERSON] вирішив приватизувати земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку. Скориставшись своїм правом, передбаченим статями 116,121 Земельного кодексу України, статтею 55 Закону України «Про землеустрій», [PERSON] звернувся до розробника документації із землеустрою для замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою подальшого отримання земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації ФОП [PERSON] розробив технічну документацію відповідно із розмірами земельної ділянки згідно документам, червона лінія між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою [PERSON] проходить згідно меж які вказані у земельних документах, а також фактичному землекористуванню. Однак, суміжний землекористувач [PERSON] відмовляється підписати План та Акт погодження меж земельної ділянки між [PERSON] та ним відповідно до технічної документації, виготовленої ФОГ [PERSON] . Свою відмову він мотивує тім, що [PERSON] повинен йому зі своєї земельної ділянки на всій протязі межи надати земельну ділянку для обслуговування самовільно побудованих ним будівель на червоної лінії меж ділянками. [PERSON] намагався врегулювати вказаний спір між ним та [PERSON] , з метою вирішення земельного спору та питання самовільних споруд у квітні 2019 року [PERSON] звернувся з заявою до Старокозацької сільської ради з приводу дій [PERSON] , з заявою про його відмову узгодити межі ділянки за його варіантом до сільської ради звернувся і [PERSON] . Комісія сільської ради склала акт, згідно якого був запропонований варіант виділу [PERSON] з ділянки - [PERSON] смугу шириною 0,70 см вздовж будівлі для її обслуговування, а площу компенсувати в іншому місці, з чим відповідач по справі [PERSON] не погоджується. [PERSON] з приводу незаконного будівництва з боку [PERSON] також звертався до Департаменту Державного архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та 05 липня 2019 року отримав відповідь, згідно якої йому було рекомендовано звернутися до суду. Крім того, як зазначає відповідач, впродовж тривалого часу [PERSON] створює для його сім?ї перешкоди у користування житловим будинком, самовільні будівлі, а також кухня, які і збудовані з порушенням санітарних норм прямо по червоної лінії межи, перешкоджають відповідачу у нормальному користуванні його житловим будинком. Так не облаштував нормальний стік води після дощу, яка з даху його будівель, розташованих на межі, стікають по його земельної ділянки та прямо біля стін житлового будинку, вода схоплюється біля стін, внаслідок чого стіни будинку постійно сірі, стіни тріскаються, створюється пліснява, руйнуються шпалери. Його самовільні будівлі затіняють вікна будинку, перешкоджаючи доступ сонця до вікон. Крім того, дах його будівель із комишу, що створює пожарну безпеку для мого житлового будинку. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2023 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 24.04.2023 року учасники процесу з`явились. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Каланжов Владислав Іванович, підтвердили обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволені. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Братінов Іван Петрович заперечували проти заявлених позовних вимог [PERSON] та вказали, що факти, викладені у позовній заяві [PERSON] , не відповідають дійсності, вони надумані та не підтверджені жодними доказами та спростовуються. Крім того, відповідач зазначив, що впродовж тривалого часу [PERSON] створює для його сім?ї перешкоди у користування житловим будинком, самовільні будівлі, а також кухня, які і збудовані з порушенням санітарних норм прямо по червоної лінії межи, перешкоджають відповідачу у нормальному користуванні його житловим будинком. Представник Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без участі сторони. Заслухавши доводи сторін суд приходить до наступного. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . Підстава набуття права власності на вказаний житловий будинок є свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 02.06.2010 року видане виконкомом Старокозацької сільської ради, рішення № 43 від 29.04.2010 року До складу житлового будинку входять: житловий будинок літ. «А», загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Є», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», споруди №№ 1-3,6. Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України: \~У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Реалізуючи своє право, передбачене вищезазначеною нормою права, [PERSON] звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] , який є сертифікованим інженером-землевпорядником, з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказаний факт підтверджується договором 20/12/18 від 20 грудня 2018 року щодо підготовки технічної документації із землеустроєм щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, акт прийома-передачі межових знаків на зберігання складений Старокозацькою сільською радою Одеської області, який є обов`язковим складовим технічної документації сусідній землекористувач відповідач по справі [PERSON] підписувати відмовився. Судом встановлено, що відповідачу по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , належить житловий будинок по [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки яка належить [PERSON] 512088:6800:02:001. Частиною 1\~статті 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Пунктом «г» частини першої\~статті 96 ЗК України\~встановлено обов`язок землекористувачів не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до частини першої\~статті 103 ЗК України\~власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (ст. 104 ЗК України). Частинами другою, третьою\~статті 152 ЗК України\~передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Частиною другою\~статті 373 ЦК України\~передбачено, що право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Як зазначає позивач, діючи протиправно [PERSON] викопав траншею довжиною приблизно 10 метрів, шириною близько 60 см та глибиною близько 50 см, в якій стікає брудна вода. Внаслідок облаштування такої траншеї літня кухня літ. «Б», яка є складовою належного йому житлового будинку [ADDRESS] , руйнується: будівля кухні дала осадку, стіна втратила стійкість, з`явилась сирість, пліснява, стіна перетворилась на рихлий, м`який об`єкт, від чого покосився дах літньої кухні, а самої кухні погрожує обвал та руйнування. Все це відбувається через дії, які вчиняє відповідач. Як зазначає позивач з свого боку він та члени його сім`ї неодноразово звертались до відповідача із проханням усунути перешкоди, надати їм можливість обслуговувати вказану стіну літньої кухні або хоча би закопати траншею із водою, на що відповідач категорично відмовлявся та погрожував їм, якщо вони самовільно зайдемо за стіну будівлю для її оздоблення. Оскільки вирішити спір по-сусідські сторонам не вдалося позивач звертався до різноманітних інстанцій: Старокозацької сільської ради та Білгород-Дністровського районного відділу поліції та управління архітектури. Як вбачається з відповіді на звернення громадян ГУНП в Одеській області Білгород-Дністровського РВП від 19.07.2022 року № 63/11261, [PERSON] було повідомлено, що в його звернені щодо дій гр. [PERSON] , перевіркою було встановлено, що питання порушені в звернені [PERSON] до компетенції поліції не відносяться, тому йому було рекомендовано звернутися до суду. Статтею 13 Конвенції, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. При вирішені вказаної справи, суд враховує правову позицію, викладену в постанові ВС від 11 листопада 2019 року по справі № 310/4896/15, якою аналогічний позов задоволений: Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. Інститут земельних відносин добросусідства, є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей. Враховуючи те, що судовому захисту підлягає порушене на момент звернення до суду право позивача, яке в даній справі відновлюється шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування земельною ділянкою та обслуговування його житлового будинку суд вважає, що це є ефективним захистом порушених прав позивача. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Статтею 76\~ЦПК України\~передбачено що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, завданої у результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються\~Законом України\~"Про банки і банківську діяльність" та\~Законом України\~"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Згідно до статті 81 ЦПК України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача .У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної\~частиною другою\~статті 290\~цього Кодексу\~різниці між\~вартістю таких\~активів та\~законними доходами\~такої особи.\~У разі\~визнання судом\~достатньої доведеності\~зазначених фактів\~на підставі\~поданих позивачем\~доказів спростування\~необґрунтованості активів\~покладається на\~відповідача. Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Також суд приймає до уваги правову позицію висловлену Верховним Судом у справі № 917/1307/18 де суд зазначив, що згідно з принципом змагальності саме позивач має довести обставини справи а перекладення цього обов`язку на відповідача нівелює застосування принципу змагальності. Разом з тим, суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні належної йому літньою кухнею, позначеною в технічному паспорті будинку [ADDRESS] , шляхом демонтажу (закопуванням) траншеї вздовж зовнішньої стіни літньої кухні літ. «Б», яка є складовою житлового будинку [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , не підлягають задоволення у зв`язку з тим, що стороною позивача не було надано достатніх доказів по справі, які б могли підтвердити необхідність демонтажу вищезазначеною траншеї. Крім того суд зазначає, що вказане питання могло бути вирішено шляхом проведення технічної експертизи, однак сторонами не було заявлено клопотання про проведення такої експертизи. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні\~від 15\~листопада 1996\~року у\~справі «Чахал\~проти Об`єднаного\~Королівства» Європейський\~суд з\~прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги [PERSON] , підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial