Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 15 липня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк». Згідно з умовами вказаного договору, АТ «ОТП Банк» взяло на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 09 листопада 2022 року допустив виникнення заборгованості на загальну суму 232 725,96 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня 2022 року, відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, разом з примірником позовної заяви з додатками, однак такі було повернуто до суду з зазначенням причини - за закінченням терміну зберігання. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15 липня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , було укладено заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 513/980/0820917/19, що є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток, Правил користування карткою, тарифів банку, тарифного пакету банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку. У паспорті споживчого кредиту, що підписаний відповідачем 15 липня 2019 визначено основні умови кредитування, згідно з якими [PERSON] , отримав кредитну лінію на суму 20000 грн. на строк кредитування 36 місяців. Паспортом споживчого кредиту та анкетою-заявою також визначено, що відсоткова ставка, що діє впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних, відсоткова ставка яка діє після закінчення пільгового періоду становить 5% щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням умов заяви-анкети №513/980/0820917/19 від 15 липня 2019 року, станом на 09 листопада 2022 року, заборгованість відповідача становить 57 083,22 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 32699,45 грн., заборгованості за відсотками -3 637,42 грн., заборгованості за прострочене тіло кредиту - 10 300,55 грн., заборгованості за простроченими відсотками 10 445,8 грн. Крім того, між сторонами було укладено кредитний договір №2036197642, від 19 квітня 2021 року. Відповідно до умов договору, банк надає позичальнику кредит у загальному розмірі 115000 грн. а позичальник отримує кредит та зобов`язується повернути його в строк та на умовах визначених даним договором, сплативши відсотки за користування кредитними коштами. Датою остаточного повернення кредиту значиться 19 квітня 2024 року. Згідно додатку № 1 до кредитного договору №2036197642, від 19 квітня 2021 року, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг зазначено детально строк кредиту - 36 місяців. Відповідно до розрахунку банку та звіту - розрахунку станом на 22 вересня 2022 року у [PERSON] , виникла заборгованість в розмірі 104 694,62 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 88 462,19 грн., заборгованості за відсотками - 9 292,19 грн., комісії за розрахункове обслуговування кредитної заборгованості - 6940,24 грн. Крім того, між сторонами було укладено кредитний договір №2037736440 від 12 жовтня 2021 року. Відповідно до умов договору, банк надає позичальнику кредит у загальному розмірі 70 000 грн. а позичальник отримує кредит та зобов`язується повернути його в строк та на умовах визначених даним договором, сплативши відсотки за користування кредитними коштами. Датою остаточного повернення кредиту значиться 12 жовтня 2023 року. Відповідно до розрахунку банку та звіту - розрахунку станом на 22 вересня 2022 року у [PERSON] , виникла заборгованість в розмірі 70 948,12 грн. яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 60 067,86 грн., заборгованості за відсотками - 6 516,96 грн., комісії за розрахункове обслуговування кредитної заборгованості - 4 363,30 грн. Відповідно до підпункту 15.1. пункту 15 Правил кредитування, у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором понад 1 календарний місяць, а за кредитним договором, забезпеченим іпотекою або на придбання житла - понад 3 календарні місяці, чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи таких, що будуть укладені в майбутньому (надалі - строк порушення зобов`язань), та/або у випадку пред`явлення будь-яких позовів відносно предмета застави/іпотеки на суму (ціну), що складає більш ніж 10% від ринкової вартості предмета застави/іпотеки, та/або у випадку пред`явлення будь-яких позовів відносно позичальника на суму (ціну), що складає більш ніж 10% від розміру кредиту, та/або у випадку пред`явлення позичальником та/або третіми особами, будь-яких позовів до банку, сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору, в зв`язку з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п. 15.2. Правил. Згідно з підпунктом 15.2 пункту 15 Правил кредитування, незважаючи на інші положення Правил, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі - вимога). При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги (надалі - дата отримання вимоги) та повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати отримання вимоги, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60-ти календарних днів з дати отримання вимоги. Застереження 1: для цілей відправки вимоги за допомогою засобів поштового зв`язку, сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання позичальником вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу позичальника, зазначену в кредитному договорі чи іншу відому банку адресу позичальника, та повернення до банку відповідного документа поштової організації з відміткою про неотримання позичальником листа з вимогою, з будь-яких причин, зокрема ухилення позичальника від належного отримання вимоги, з інших причин, тощо, вимога вважається отриманою позичальником на 7-й календарний день з дати відправки вимоги. Виконання боргових зобов`язань в цілому, у випадку неотримання позичальником вимоги, повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з моменту, коли вимога вважається отриманою, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з моменту, коли вимога вважається отриманою. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. У встановлені договором строки відповідач не виконує умови кредитних договорів щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. В той же час, стосовно стягнення з відповідача заборгованості по комісії за розрахункове обслуговування кредитної заборгованості, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. N 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 11 303,54 грн. задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування. Також суд вважає, що розмір такої комісії, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови договору про оплату комісії є несправедливими. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 454,87 грн., понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог.

Outcome: partial