Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2022 року звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача ДП Київська офсетна фабрика та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 103 264,01 грн., заборгованість зі сплати компенсації за невикористану відпустку у розмірі 13217,18грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 102 005,19грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 30 травня 2022 року вона була звільнена з роботи у ДП Київська офсетна фабрика згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Проте, грошових розрахунків ДП Київська офсетна фабрика з позивачем не провело. На час звільнення позивача заборгованість підприємства по заробітної платі складала 103 264,01 грн., проте її так і не було виплачено, у зв`язку з чим позивач просить додатково стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 102 005,19грн, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати та заборгованість зі сплати компенсації за невикористану відпустку у розмірі 13217,18грн. До того ж протиправні дії відповідача ДП Київська офсетна фабрика спричинили позивачу моральні страждання, які він оцінює у сумі 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. 08 грудня 2022 року відповідач через свого представника надав відзив, у якому позовні вимоги визнавав частково. Зазначив, що перед позивачем дійсно існує заборгованість по заробітній платі у розмірі 103264,01 грн., в дану суму заборгованості входить компенсація за невикористану відпустку у розмірі 13217,18грн., що підтверджується відповідною довідкою. Однак, вказана заборгованість поступово виплачується, відтак, на думку представника відповідача, підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні немає. До судового засідання позивач та представник позивача надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином до судового засідання надав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають частково, а саме в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 103264,01 грн. в решті позовних вимог просили відмовити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 травня 2022 року позивач була звільнений з роботи у ДП Київська офсетна фабрика згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до довідки ДП Київська офсетна фабрика від 25.01.2023 заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем складає 103 264,01грн. Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ДП Київська офсетна фабрика у частині стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 103 264,01 грн. необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна та середньогодинна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача. Отже, за розрахунком позивача зазначеним у позові, середній заробіток за весь час затримки розрахунку по заробітній платі в період з 30.05.2022 по 05.10.2022 становить 102 005,19 грн. Згідно за розрахунком позивача зазначеним у позові середньоденна заробітна плата позивача становить 1096,83 грн. Згідно довідки наданої ДП Київська офсетна фабрика №75000-ВС/55/23 від 27.03.2023р.з урахуванням відпрацьованих днів та годин за два останні місяці середньоденна заробітна плата позивача становить 768,72 грн. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100. Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку № 100). За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Суд зауважує, що відповідач власного рахунку на спростування розрахунку позивача до суду не подавав. Проте, суд не може погодитися з вищевказаним розрахунком середнього заробітку, проведеним позивачем, з огляду на таке. Оскільки, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2022 по 05.10.2022 становить 71490,96 грн. (768,72 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 93 днів /кількість робочих днів затримки розрахунку = 71490,96 грн.), які підлягають стягненню з відповідача. Доводи відповідача не спростовують наведених вище висновків суду, а тому до уваги судом не беруться. Велика Палата Верховного Суду сформулювала перелік обставин, які повинен ураховувати суд, вирішуючи питання про зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 ЦПК України. Такими обставинами є: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Беручи до уваги вищезгадані принципи розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи розмір основної заробітної плати, а також те, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2022 по 05.10.2022, а саме в розмірі 71490,96 грн. При цьому, з вказаної суми мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити, оскільки факт завдання відповідачем моральних страждань не доведено належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ст. 23, 1167 ЦК України

Outcome: partial