Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

19.01.2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за заявою про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту "Кредитна картка" N 010/6435/82/627841 від 13.08.2019 року у розмірі 70791,58грн., з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі 58207,00 грн.; заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 12584,58грн.;прострочена заборгованість із щомісячного внеску у розмірі 20522,86 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 13 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/6435/82/627841, на умовах якої, Банк зобов`язався надати Клієнту кредитні кошти, в межах поточного ліміту, а саме: 40 000 грн. 00 коп. (розмір поточного ліміту на дату початку кредитування) строком на 48 місяців, а клієнт зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора . Перед укладанням та підписанням заяви про надання кредиту, позичальник звернувся до банку із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» №010/6435/82/627841, де зазначив, що має намір отримати кредит та бажаний строк кредитування. Своїм підписом під відповідним документом позичальник засвідчив, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування, паспортом споживчого кредиту та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Отже, з укладанням кредитного договору, у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко, встановлених умовами кредитного договору. Проте, всупереч вимогам п.3 кредитного договору, підпунктами 2.5.1-2.5.4 пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме - не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості відповідно до умовам кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням позичальника умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за кредитними коштами, на адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за вих.№ 1І4/-5-К-25940 від 09.10.2022р., надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість. Однак, у визначені кредитором строки вимога не була виконана, заборгованість не погашено. Станом на 07.10.2022 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає: 70 791,58 коп., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі - 58 207 грн. 00 коп. (в т.ч. прострочена заборгованість із щомісячного внеску в сумі 20 522,86 грн.).; заборгованість за недозволеним овердрафтом у розмірі -12 584 грн. 58 коп. Відповідно до рішення кредитора сума пені не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватись, що не суперечить нормам чинного в Україні законодавства. Враховуючи те, що позичальник не виконує умови договору та вимоги банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що що 13 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/6435/82/627841, на умовах якої, Банк зобов`язався надати Клієнту кредитні кошти, в межах поточного ліміту, а саме: 40 000 грн. 00 коп. (розмір поточного ліміту на дату початку кредитування) строком на 48 місяців, а клієнт зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора(ас.12) . Судом встановлено, що Перед укладанням та підписанням заяви про надання кредиту, позичальник звернувся до банку із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» №010/6435/82/627841, де зазначив, що має намір отримати кредит та бажаний строк кредитування.(ас.10-11). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування "Кредит готівкою" Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі: 40 000 грн. строком на 48 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі - 48 % річних. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач покладені на нього зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується наданою позивачем випискою по рахункам (а. с. 6-9). В той же час, відповідач систематично не виконує взяті на себе за договорами зобов`язання щодо щомісячної сплати частини кредиту, у зв`язку з чим, станом на 07.10.2022 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає: 70 791,58 коп., яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі - 58 207 грн. 00 коп. (в т.ч. прострочена заборгованість із щомісячного внеску в сумі 20 522,86 грн.).; заборгованість за недозволеним овердрафтом у розмірі -12 584 грн. 58 коп. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк " судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved