Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в інтересах [PERSON] , до відповідачів: [PERSON] , ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», в якій, з врахуванням уточнень від 05.04.2023р., просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність [PERSON] інформацію, яка безпосередньо чи опосередковано стосується [PERSON] в частині його персональних даних та, нібито, його дій, що була поширена: - на популярному відеохостингу « Youtube ", а саме на каналі « [INFO] », у відеоролику під назвою « [INFO] » від [INFO], за посиланням [INFO] , та станом на дату подання позову (19.04.2022р.) мала 3855 переглядів; - на інформаційному порталі «[INFO]» ([INFO]): стаття під назвою « [INFO] », за посиланням [INFO] , в якій міститься посилання на вищезазначений відеоролик та скріншот з даними позивача; - в соціальній мережі « Facebook » в спільноті « [INFO] »: допис за посиланням [INFO] , в якому міститься аналогічний відеоролик з Ютуб -каналу «[INFO]». Також просить зобов`язати протягом 10 днів з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію шляхом викладення спростування її в тих джерелах інформації, де вона була поширена: а) [PERSON] (відповідач №1) - на популярному відеохостингу «Youtube", а саме на каналі «[INFO]»; б) товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» (відповідач №2) - на інформаційному порталі «[INFO]» ([INFO]), що належить ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» (відповідач №2), - в соціальній мережі «Facebook» в спільноті «[INFO]», що належить ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» (відповідач №2). Крім того, просить стягнути з ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» (відповідач №2) на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., так як соціальні мережі та інформаційні портали, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», які розмістили та розповсюдили неправдиву інформацію щодо [PERSON] , мають високу популярність серед користувачів мережі Інтернет, [PERSON] на час розміщення інформації перебувала з Товариством у трудових відносинах. Також, здійснити розподіл понесених судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що поширення окресленої інформації та незаконне використання особистих даних порушує його немайнові права. Поширенням вказаної недостовірної інформації створено негативну соціальну оцінку особи [PERSON] в очах оточуючих, порушено його честь та гідність, обмовлено перед суспільством. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, яка була повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи. ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» в судове засідання не з`явився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надавши письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказав таке. Позивач помилково визначив відповідачем по справі ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», яке є телерадіоорганізацією та здійснює свою ліцензійну діяльність відповідно до ліцензії Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення НР №01253-м від 24.01.2018р.; згідно ліцензійних умов телерадіокомпанія використовує логотип «[INFO]». Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Поняття «веб-сайт» міститься у наказі Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25.11.2002р. №327/225 «Про затвердження Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів органів виконавчої влади», згідно з яким веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет. Позивачем не доведено факту поширення відносно нього оспорюваної інформації саме відповідачем ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», останнє не реєструвало доменне ім`я «[INFO]», групи в соцмережі Facebook та на відеохостінгу Youtube. А тому, просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У письмовій відповіді на відзив представник позивача [PERSON] вказала про те, що ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» не заперечує, що в своїй господарській діяльності використовує логотип «[INFO]»; відповідний знак для товарів і послуг зареєстрований за заявкою №m201317708 від 30.09.2013р. Також, звертає увагу на те, що в інформаційних матеріалах, на які посилається позивач, авторка відеоролику [PERSON] позиціонує себе як журналіст «[INFO]», що свідчить про те, що викладена інформація є редакційним завданням, а не розміщена від власного імені. Крім того, зазначає, що згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи», відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати від імені кого ця особа виступає; якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона. Представник позивача вказує, що з метою встановлення наявності трудових відносин між [PERSON] та ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» було здійснено адвокатський запит, згідно відповіді на який, станом на [INFO] (дата опублікування відеоролику), [PERSON] була працевлаштована у ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» та їй виплачувалась заробітна плата. Таким чином, доводи відповідача не спростовують позовні вимоги до нього. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач зазначає, що [INFO] на популярному відеохостингу «Youtube", а саме на каналі «[INFO]», був розміщений відеоролик під назвою «[INFO]», за посиланням [INFO] ; [INFO] такий відеоролик був розміщений в соціальній мережі « Facebook » в спільноті « [INFO] »: допис за посиланням [INFO] , в якому міститься аналогічний відеоролик з Ютуб -каналу « [INFO] »; [INFO] на інформаційному порталі «[INFO]» ([INFO]): стаття під назвою « [INFO] »: как мы липовые COVID-сертификаты покупали», за посиланням [INFO] , в якій міститься посилання на вищезазначений відеоролик, про що вбачається зі скріншотів та роздруківок, доданих позивачем до матеріалів справи. Крім того, на одному зі скріншотів наявна квитанція Приватбанку від 28.09.2021р. з інформацією щодо поповнення картки на суму 2736 грн. 25 коп., зазначено рахунок одержувача ( [NUMBER] ), отримувач - [PERSON] . З повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 12.10.2021р. вбачається інформація про наявні у вказаній банківській установі рахунки та картки [PERSON] , але зазначеної у скріншоті на квитанції номеру картки немає. З повідомлення АТ «Універсал Банк» від 23.11.2021р., адресованого [PERSON] , вбачається про те, що станом на 23.11.2021р. відкритих рахунків у Monobank на ім`я [PERSON] немає та раніше не відкривалось. Згідно повідомлення ГУНП в Одеській області від 03.11.2021р., направленого адвокату Сорока М.В. на її запит, 30.09.2021р. до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява [PERSON] щодо шахрайських дій з боку невстановленої особи. Зазначена заява зареєстрована до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», відомості по даному факту внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Як вбачається з роздруківки з Реєстру суб`єктів інформаційної діяльності від 17.12.2021р. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», вид діяльності товариства - телемовник; логотип - «[INFO]»; формат - «інформаційно-культурологічний». З відповіді ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» від 11.11.2022р., направленої на запит адвоката Сорока М.В., вбачається про те, що на дату отримання адвокатського запиту [PERSON] не є працівником даного товариства, була працевлаштована у ньому станом на [INFO] За час роботи в ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» [PERSON] нараховувались та виплачувались доходи за ознакою 101; доходи за ознакою 157 не нараховувались та не виплачувались. В ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» не обліковуються договори про надання послуг з [PERSON] . Як вбачається з роздруківок, здійснених станом на 02.03.2023р. з: популярного відеохостингу «Youtube», за посиланням [INFO] , - зазначене відео більше недоступне; сайту: [INFO] в розділі «архів» новини за [INFO] є посилання на статтю під назвою « [INFO] »: как мы липовые COVID-сертификаты покупали», при переході за посиланням на яку, виходить інформація - сторінка недоступна; крім того, за посиланням [INFO] , сторінка також недоступна. У відповідності до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Як визначає ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1, 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 14.12.2022р. у справі №454/2743/19 Верховний Суд зазначив, що при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у постанові від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у пунктах 9-12 роз`яснив судам, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. В Україні відсутнє окреме правове регулювання (спеціальний закон) Інтернет-ЗМІ. До таких правовідносин підлягають застосуванню: Конституція України, ЦК України, закони України: «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», «Про телебачення і радіомовлення», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації», «Про інформаційні агентства», «Про авторське право і суміжні права» тощо, а також міжнародні стандарти: Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Загальна декларація прав людини, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права, прецедентна практика Європейського суду з прав людини, Резолюція Ради ООН «Про сприяння, захист та здійснення прав людини в Інтернет (05.07.2012), Рекомендація КМРЄ щодо посібника з прав людини для Інтернет-користувачів (СМ/Rec(2014)6) тощо. Верховним Судом України, Верховним Судом щодо визначення належного відповідача у разі поширення інформації в мережі Інтернет, яку позивачі просять спростувати, сформовано сталу судову практику, у тому числі щодо фіксації (збір, надання) доказів, їх допустимість та достовірність, експертизи у сфері телекомунікаційних систем, дослідження змісту веб-сторінок, оцінки електронних доказів (копій) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, провадження № 12-52 гс 21, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 927/791/18). Власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) достовірну інформацію про себе. Фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання, розміщують у вільному доступі на веб-сайтах, власниками яких вони є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) контактну інформацію власника веб-сайту, передбачену пунктом «в» цієї частини (частина одинадцята статті 52-1 Закону України «Про авторське право та суміжні права»). Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, функції якого здійснює об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» (частина третя статті 56 Закону України «Про телекомунікації», розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 липня 2003 року № 447-р «Про адміністрування домену.UA»). ОП «Український мережевий інформаційний центр» акредитувало Центр компетенції для надання послуг, пов`язаних із фіксацією поширення інформації в Інтернет. Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса», про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, а саме: про визнання недостовірною та такою, що принижує честь та гідність [PERSON] інформації, яка безпосередньо чи опосередковано стосується [PERSON] в частині його персональних даних та, нібито, його дій та поширена: - на популярному відеохостингу «Youtube", а саме на каналі « [INFO] », відеоролик під назвою « [INFO] » від [INFO], за посиланням [INFO] ; - на інформаційному порталі «[INFO]» ([INFO] ): стаття під назвою « [INFO] », за посиланням [INFO] , в якій міститься посилання на вищезазначений відеоролик та скріншот з даними позивача; - в соціальній мережі « Facebook » в спільноті « [INFO] »: допис за посиланням [INFO] , в якому міститься аналогічний відеоролик з Ютуб -каналу « [INFO] », та про спростування відповідачами недостовірної інформації шляхом викладення спростування її в тих джерелах інформації, де вона була поширена, а також про стягнення з ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» на користь [PERSON] 20000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, належить відмовити повністю, за недоведеністю, через відсутність відповідного відео, оспорюваної інформації в мережі Інтернет щодо позивача за посиланням на вищевказані інформаційні сторінки, яку він просить спростувати, про що вбачається з роздруківок, здійснених станом на 02.03.2023р. При цьому суд зазначає, що відповідного клопотання щодо витребування доказів або про призначення експертизи стороною позивача до суду не заявлялось, а відповідач ТОВ «Телерадіокомпанія «Моя Одеса» заперечував щодо позову, в тому числі з зазначенням у відзиві про недоведеність заявлених вимог позивачем.

Outcome: dismissed