Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що вона та померла [INFO] [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори від 15.03.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] , оскільки нею не надано доказів підтвердження родинного зв`язку між нею та померлою. 03.04.2023 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку загального провадження. Позивач подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги, проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно актового запису про шлюб № 1 від 16.01.1971 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб, складеного виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області, сформований Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стан Головного територіального управління юстиції у Київській області за № 00019188476. Відповідно до актового запису про розірвання шлюбу № 21 від 03.02.1988 року [PERSON] та [PERSON] , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Київської області розірвали шлюб. У відповідності актового запису про шлюб № 12 від 28.10.1989 року [PERSON] та [PERSON] , складеного виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області, зареєстрували шлюб. Державна реєстрація шлюбу батьків заявниці була проведена 06 квітня 1952 року (актовий запис 2 8 від 06.04.1952 року [PERSON] та [PERSON] , складений виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Васильківського району Київської області) тобто, після народження дитини [INFO] . Тому вказаний актовий запис про шлюб не може бути підставою внесення відомостей про батьків до актового запису про народження дитини, що позбавляє заявницю встановити факт її родинних відносин з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] . Протягом визначених ст. 1270 ЦК України шестимісячних строків після смерті кожного зі спадкодавців жоден із інших спадкоємців за законом 1-5 черг спадкування заяв про прийняття спадщини не подавали і на даний на описану спадщину не претендують. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вирішуючи питання про встановлення даних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. За правилами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] як матері та доньки підлягає до задоволення, оскільки підтверджується письмовими доказами у справі.

Outcome: approved