Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Заявниця 06.03.2023 звернулася до суду із вищезазначеною заявою та просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що після смерті батька відкрилася спадщина у виді квартири за адресою: [ADDRESS] , власниками якої були її померлі батьки мати [PERSON] , яка померла [INFO] ,\~та батько [PERSON] , померлий [INFO] , який після смерті дружини - матері заявниці - спадщину фактично прийняв, оскільки проживав разом з нею за однією адресою, але на своє ім`я документи на спадкову частку квартири не оформив. На час смерті батька заявниця була зареєстрована\~за іншою\~адресою,\~але проживала\~постійно разом\~з батьком\~у його\~квартирі на\~момент його\~смерті.\~Інших спадкоємців\~після смерті\~батька немає.Встановлення даного факту необхідно заявниці для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки нотаріус своєю постановою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що заявниця не була зареєстрованою з померлим на момент смерті за однією адресою і не подала відповідну заяву у встановлений законом шестимісячний строк. Ухвалою від 13.03.2023 року було відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 29.03.2023 року, за клопотанням заявника було витребувано докази. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених в ній. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона вже 35 років мешкає в одному будинку із спадкодавцем в кв. [ADDRESS] , їй відомо, що у 34-ій квартирі після смерті дружини проживав батько заявниці [PERSON] , з яким з 2011 року почала проживати заявниця і проживала там до дня смерті батька. Вона її часто бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою батьків заявниці, у квартири [ADDRESS] проживає з 3-х років. У квартирі [ADDRESS] жила сім`я [PERSON] , дружина померла десь у 2005 році, а чоловік - [PERSON] пізніше у 2012 році. Їхня дочка [PERSON] мешкала з ним з 2011 року, поки той не помер. Вислухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з\~п.5\~ч.2\~ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] /а.с.5, 6/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.07.1993, виданого УЖКГ Криворізького міськвиконкому згідно з розпорядженням від 05.07.1993 № і\~176, [PERSON] та [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS] (на цей час [ADDRESS] ) на праві спільної сумісної власності /а.с.7/. Батьки заявника були зареєстровані і проживали за цією ж адресою /а.с.10, 11/. Мати заявниці [PERSON] померла [INFO] /а.с.9/. Батько заявниці [PERSON] помер [INFO] /а.с.4/. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки частку померлої дружини [PERSON] фактично прийняв у спадщину у відповідності до ст.1268 ЦК України. Заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.21/. 25.01.2023 року заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за вищевказаною адресою, яка належала її батькові [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. від 25.01.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки за однією адресою з померлим вона не проживала, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подала /а.с.11-13/. Актом від 23.02.2023 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , затвердженого посадовою особою ТОВ «СІТІ-СЕРВІС-КР», підтверджено, що заявниця по справі [PERSON] з липня 2011 року по березень 2012 року проживала без реєстрації з батьком [PERSON] до дня його смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , доглядала за ним, здійснювала його поховання /а.с.14/. Згідно з матеріалами спадкової справу № 14/2023, відкритої після смерті [PERSON] , її заведено на підставі заяви [PERSON] , заповіти та спадкові договори спадкодавцем не складалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 25.01.2023 року приватним нотаріусом Перекопською О.О. заявниці було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини /а.с.29-49/. Суд встановив, що факт відсутності реєстрації заявника за однією адресою разом з померлим батьком на день його смерті став перешкодою в отриманні заявницею свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно. Водночас, згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізично: тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, показаннями свідків та наданими письмовими матеріалами судом встановлено, що заявниця, хоч і не була зареєстрованою з батьком, який помер [INFO] , за однією адресою, однак постійно проживала з ним на момент смерті останнього за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вони не проживали разом на момент смерті останнього, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами. Іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим, заявниця не має. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволить здійснити їй право на спадщину. Отже, судом встановлено, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved