Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У березні 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21 березня 2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/0005/82/11795, відповідно до якого банк надав кредитні кошти в розмірі 71\~400, 00 доларів США з відсотковою ставкою 13,75% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки № б/н, за умовами якого в іпотеку банку було передано домоволодіння [ADDRESS] . Зобов`язання за укладеним кредитним договором [PERSON] не виконувалось належним чином, у зв`язку з чим позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на домоволодіння [ADDRESS] на суму заборгованості у розмірі 76\~693,21 доларів США. У ході примусового виконання позивачем було з`ясовано, що вказане домоволодіння було обтяжене правами третіх осіб, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Позивач зазначає, що при укладанні договору іпотеки відповідачем було гарантовано банку, що на момент укладення вказаного договору вказане домоволодіння під арештами та заборонами не перебуває, спору щодо нього немає та він не буде та не є обтяжений правами третіх осіб. Будь-якої письмової згоди на реєстрацію та обтяження правами третіх осіб домоволодіння [ADDRESS] позивач не надавав, тому [PERSON] були порушені умови договору іпотеки. Відповідно на момент укладення договору іпотеки неповнолітні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не були зареєстровані у житловому будинку та не мали права користування ним. Позивачем в позасудовому порядку було направлено вимоги щодо звільнення домоволодіння [ADDRESS] в добровільному порядку, однак вимоги залишені сторонами без задоволення у зв`язку з чим позивач звертається із даним позовом, в якому просить виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з домоволодіння [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 17.10.2022 року було замінено позивача та залучено правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» та залучено Службу у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради. Представник позивача [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву не подавали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.03.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/0005/82/11795, відповідно до якого кредитор на умовах договору надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 71\~400,00 доларів США та процентною ставкою 13,750 відсотки річних, що вбачається з копії кредитного договору від 21.03.2007 р. (а.с. 8-10, 1 том). Для забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 22 березня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки до кредитного договору № 014/0005/82/11795 (а.с.11-15, том 1). Відповідно до п.1.1 договору іпотеки до кредитного договору №014/0005/82/11795 даний договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/0005/82/11795 від 22 березня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого позичальник зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредит у розмірі 71\~400, 00 (сімдесят одна тисяча чотириста) дол. США 00 центів через 120 місяців до 22 березня 2017 року, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору (а.с. 11, том 1). У відповідності до умов даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна, що вбачається з ч.2 п.1.1 договору іпотеки (а.с. 11, том 1). Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] , а також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 3210500000:02:006:0002) загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві власності, що вбачається з ч.1 , ч. 3 п.1.2. договору іпотеки до кредитного договору № 014/0005/82/11795 від 22.03.2007 року (а.с. 11, том 1). Відповідно до п. 2.1.1 договору іпотеки іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки знаходиться у його власності, до моменту укладення цього договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договорами найму, оренди, тощо) як в межах України, так і за межами України немає (а.с. 12, том.1). З п. 2.1.5 договору іпотеки вбачається, що іпотекодавець гарантує, що будь-які вимоги третіх осіб не забезпечені і не будуть забезпечені предметом іпотеки чи правами на його отримання незалежно від строків виконання цих вимог (а.с. 12, том. 1). З відповіді на запит, що надала реєстраційна служба виконавчого комітету Бориспільської міської ради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.18, том.1). Згідно копії виконавчого напису від 26.01.2009 р. зареєстрованого в реєстрі за № 540, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,1000 га за кадастровим номером 3210500000:02:006:0002, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 02.11.2005 року на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2004 р. за № 2753, а також на домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2014 р. за реєстровим № 2750 та зареєстрованого в Бориспільському міському бюро технічної інвентаризації 02 лютого 2004 року в книзі 2 за номером запису 158. Дана обставина підтверджується копією виконавчого напису від 26.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 540 (а.с. 16, том 1). Приватний нотаріус запропонувала звернути стягнення на вказану земельну ділянку та домоволодіння, оскільки зазначене нерухоме майно було передано Відкритому акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» в іпотеку на підставі договору іпотеки, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 014/0005/82/11795 від 21.03.2007 р. (а.с.8-10, том 1) Як вбачається із даного виконавчого напису, загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором складає 76693,21 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 573665,22 грн.(а.с.16). Представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу [PERSON] як законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як законного представника [PERSON] та [PERSON] , було направлено вимогу про усунення порушення зобов`язання, у якому представник банку просив у добровільному порядку звільнити будинок [ADDRESS] протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Дана обставина підтверджується копією вимог про усунення порушення основного зобов`язання вих. № 114/5-197 373 від 22.09.2020 р., вих. № 114/5-197\~370 від 22.09.2020 р., вих. №114/5-197\~369 від 22.09.2020 р., вих. № 114/5-197\~368 від 22.09.2020 р., вих. № 114/5-197\~371 від 22.09.2020 р., вих. № 114/5-197\~372 від 22.09.2020 р.(а.с. 19, 20, 21, 22, 23, 24, том 1). 28 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-45, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (Портфель Заборгованості), що вбачається з п. 2.1. договору про відступлення прав вимоги №114/2-45 від 28.10.2021 р. . (а.с. 222, том.1) 20 листопада 2021 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» уклали договір про відступлення прав за договорами іпотеки , за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає та передає, а новий іпотекодержатель приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, разом з усіма додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями (в тому числі викладеннями у новій редакції), що є їх невід`ємною частиною та які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку № 1 до цього договору, реєстрі іпотечних договорів, що вбачається з п.1 договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 21.11.2021 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1693 приватним нотаріусом Черленюх Л.В. . (а.с.232, том 1). 29 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-45-1, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (Портфель Заборгованості), що вбачається з п. 2.1. договору про відступлення прав вимоги №114/2-45-1 від 29.10.2021 р. . (а.с.147, том 1) 24 листопада 2021 року Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» уклали договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає та передає, а новий іпотекодержатель приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, разом з усіма додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями (в тому числі викладеннями у новій редакції), що є їх невід`ємною частиною та які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку № 1 до цього договору, реєстрі іпотечних договорів, що вбачається з п.1 договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 24.11.2021 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1754 приватним нотаріусом Черленюх Л.В. (а.с. 157-160, том 1) Із повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00038988119 від 23.03.2023 р., № 00038987914 від 23.03.2023 р., № 00038987467 від 23.03.2023, вбачається наступна інформація: дата народження [PERSON] [INFO] , [PERSON] 28.02.2006 р., [PERSON] 10.03.2006 р. (а.с. 100, 101, 102, 103, 104, 105, том 2) Як передбачено ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частинами 1,2\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~статті 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема,\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно із абз. 1\~ст. 109 ЖК\~України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до частини другої\~статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, частина друга\~статті 109 ЖК України \~встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане не за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті\~39\~та/або частини першої статті\~40 Закону України «Про іпотеку», так і частини другої\~статті 109 ЖК України. Особам, яких виселяють із житлового будинку (житлового приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої\~статті 109 ЖК України постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі № 677/805/20, постановах Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15,від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1049цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1892цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс15, яка в подальшому була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц. Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта\~статті 109 ЖК України). Згідно зі\~статтею 1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~\~про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аргументи позивача про те, що реєстрація місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спірному приміщенні відбулась без згоди на те та повідомлення іпотекодержателя, не спростовують вищевказаних висновків суду. Суд звертає увагу, що ні\~Цивільний кодекс України, ні\~Закон України «Про іпотеку»\~не містять норм, які б обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. В постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18) та від 25 квітня 2019 року у справі № 761/13293/16-ц (провадження № 61-27099св18) міститься висновок про те, що\~право членів сім`ї власника будинку користуватися цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Так, згідно кредитного договору № 014/005/82/11795 від 21 березня 2007 року, кредитні кошти надані [PERSON] призначені на споживчі цілі, а не для придбання, у даному випадку, домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0, 1000 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , на які здійснено звернення стягнення як предмету іпотеки. Позивач вказує на те, що відповідачі не погоджуються добровільно виселитися з квартири. Разом з тим, позивачем жодним доказом не доведено, що домоволодіння, з якого останній просить виселити відповідачів, та яка була передана в іпотеку банку відповідачем [PERSON] була придбана саме за кредитні кошти, що були надані банком позичальнику, адже в даному випадку виселення з житлового будинку можливе або у разі якщо будинок придбано за кредитні кошти, або у разі якщо житловий будинок придбано не за кредитні кошти, виселення з неї можливе лише за умови надання особам, які там проживають, іншого житлового приміщення. При цьому, саме позивач мав довести належними доказами, що обраний ним спосіб захисту є законним та відповідає обставинам справи і вимогам чинного законодавства України, оскільки позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Натомість суд з власної ініціативи доказів не збирає та не має права ґрунтувати свої висновки на припущеннях, зокрема у тому питанні, що нерухоме майно було придбане позичальником за кредитні кошти надані банком. З огляду на вищевикладене, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно всі обставини справи, на які посилається позивач, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного, ст. ст.\~141,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed