Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання по 1/6 частині щомісяця, до досягнення сином трирічного віку. На обґрунтування позову вона зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2022 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] на яких відповідач сплачує аліменти по 1/3 частині. [INFO] народився син [PERSON] , які проживають разом з нею. Сімейне життя не склалося і вони з відповідачем разом не проживають. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, утримання трьох дітей потребує значних витрат, а відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. Відповідач працює та отримує значний дохід, отже має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини і на її утримання до досягнення їх сином трьох років. Відповідач надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини, однак зазначає, що він сплачує аліменти ще на двох дітей від іншої дружини. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20.03. 2022 року провадження у справі було відкрито і розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ст. 247 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 квітня 2022 року Ічнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Суми). . Від даного шлюбу вони мають двох дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] , на яких відповідач сплачує аліменти по 1/3 частині, що підтверджується копіями свідоцтв про народження відповідно. [INFO] у позивачки народився син [PERSON] . На даний час позивачка не має змоги працювати , так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Окрім того з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти по 1/6 частині на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони разом не проживають, згідно з довідкою ЦНАП Ічнянської міської ради Чернігівської області від 17.02.2023 року N 07.2-10/561 діти проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказані відомості також підтверджуються довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, і на своє утримання по 1/6 частині щомісяця до досягнення сином трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини по 1/6 частині від його заробітку, і заперечує проти утримання дружини, посилаючись на те, що він утримує ще двох дітей від іншої дружини. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. В частині 2 статті 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки від його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, так як вказаний розмір аліментів буде необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини по 1/6 частині щомісяця до досягнення сином трирічного віку суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дітей, діти мешкають разом із матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи містять довідку за підписом директора СТОВ «Інтер» щодо доходів [PERSON] який працює трактористом-машиністом та його загальна сума доходу за період з травня 2022 по жовтень 2022 складає 108248,92 грн. Отже відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку , враховуючи розмір його доходів. Зважаючи на те ,що позивачка визначила спосіб стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача, підстави для його зміни судом відсутні. З огляду на відсутність даних про надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає за обґрунтоване та необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку, тобто до [INFO] і зазначений розмір не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів, задовольнивши в цій частині позов частково. Також, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн., у зв`язку з тим, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду по цій категорії справ та звернулася з двома вимогами майнового характеру. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial