Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

До суду з вказаним позовом (т. 1 а. с. 2 -8) з урахуванням заяви про усунення недоліків (т. 1 а. с. 64 -66) звернувся [PERSON] до Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України», Державного підприємства «ДІЯ», третя особа на стороні відповідача Міністерство цифрової трансформації Укераїни», з посиланням на наступне. З 05.03.2018 він (позивач) був прийнятий на посаду інженера інформаційно-телекомунікаційних систем сектору підтримки електронного урядування Державного підприємства «Держаний центр інформаційних ресурсів України» наказом №15/к. Відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 10.09.2020 № 50/к переведений на посаду начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів. Наказом № 129/к від 01.12.2022 припинено з ним (позивачем) трудовий договір згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ у зв`язку з відмовою працівника від переведення в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. 08.10.2022 був прийнятий наказ Міністерства цифрової трансформації України № Н105 (надалі Наказ 105), згідно п. 1 якого ДП «Держінформресурс» реорганізовано шляхом його приєднання до держаного підприємства «Дія», яке відповідно до п. 5 вказаного наказу є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс». Згідно з наказом ДП «Держінформресурс» №21/ОД від 20.10.2022 прийнято рішення скоротити та вивести з 26.12.2022 року зі штату підприємства всі посади згідно штатного розпису, в тому числі і його (позивача) посаду. Однак, в порушення норм чинного законодавства його не було ознайомлено з вищевказаними наказом № 105 від 08.10.2022 та наказом .№21/ОД від 20.10.2022, а також в порушення ст. 492 КЗпПУ персонального попередження про скорочення посади, яку він займав, він не отримував та йому та не пропонувалось посад відповідно до порядку, визначеного законодавством. Крім того, відповідно до ст. 42 КЗпП він є особою, що має переважне право на залишення на роботі, оскільки він батько двох малолітніх дітей, 2014 р.н. та 2020 р.н., і є особою, в сім`ї якого немає інших працівників з самостійним заробітком. Крім вказаного, підстав для застосування п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП не було, оскільки насправді зміни істотних умов праці не відбувалось, жодного наказу щодо змін істотних умов праці, зміни робочого місця, встановлення неповного робочого часу та режиму роботи не приймалось ні в ДП «Держінформресурс», ні в ДП «Дія», і з ним ніхто ознайомлений не був. Крім того, роботодавець зобов`язаний був перевести його на таку ж посаду, яку він займав із заробітною платою не меншою ніж він отримував. Жодної вакантної посади на підприємствах йому не пропонувалось, хоча роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Позивач зазначає, що в умовах військового часу, йому довелося шукати засоби для виживання його сім`ї, він вимушений був принижуватись і позичати гроші у знайомих та родичів. Виконувати будь яку роботу, не зважаючи на кваліфікацію, щоб прокормити сім`ю. Вказане незаконне звільнення призвело до порушення його законних прав та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, він вимушений був витрачати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї сім`ї, щоби не жити в злиднях та поборах. Це приниження його достоїнства і репутації. Виходячи з викладеного він має право на стягнення моральної шкоди у розмірі достатньому покрити його моральні страждання. На час подачі позову ДП «Держінформресурс» перебувало в стадії припинення відповідно інформації з ЄДР. Розрахунок середньомісячного заробітку за вимушений прогул ним (позивачем) здійснено з урахуванням положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого потановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, за отанні 2 місяці ( за мінусом суми допомоги по тимчасовій непрацездатності) 06.02.2023 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про зміну предмета позову з посиланням на те, що 18.01.2023 року ДП «Державний центр інформаційних ресурсів України», який є первісним відповідачем, припинено, а правонаступником являється Державне підприємство «ДІЯ», який у справі є другим відповідачем (т. 1 а. с. 124-125). У жовтні 2022 року його заробітна плата становила 24582,85, у листопаді - 49118,34, а за мінусом - 17731,80 грн. заробітна плата за листопад становить 31386,54 грн. Відповідно, середньоденна його (позивача) заробітна плата становить 1301,61 грн. (31386,54+24582,85 :21+22=1301,61 грн.). Станом на день подання заяви про усунення недоліків середньоденна заробітна плата за вимушений прогул становить 33841,86 грн. (21 робочий день у грудні 2022 року та 5 робочих днів в січні 2023 року, в сього 26 робочих днів, 26 х 1301,61). Позивач з урахуванням заяви про зміну предмета позову (т. 1 а. с. 124-125) просить суд: - скасувати наказ від 01.12.2022 № 129/к «Про припинення трудового договору [PERSON]», - поновити його (позивача) на роботі шляхом прийняття на посаду начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів в Державному підприємстві «ДІЯ» з 01.12.2022, - стягнути з Державного підприємства «ДІЯ» на його (позивача) користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.12.2022 , 300 000, 00 гривень завданої йому моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору 4 500,00 грн. та сервісного збору 90,00 грн. Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 09.01.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом (т. 1 а. с.68-69). Ухвалою суду Київської області від 11.01.2023 в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено ( т. 1 а. с.74). Ухвалою суду від 7 лютого 2023 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну предмета позову, виключено з числа відповідачів Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» (т. 1 а. с. 146). Ухвалою суду від 07.02.2023 в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено ( т. 1 а. с. 147). Ухвалою суду від 06.03.2023 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду (т. 2 а. с. 6). В судове засіданні позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (т. 2 а. с. 7), подав до суду заяву із зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами справи (т. 2 а. с 25), подав до суду відповідь на відзив (т. 1 а. с.230-239, додаткові письмові пояснення (т. 2 а. с. 26 - 30), зазначивши, що відповідно до доданого до відзиву листа від 29.11.2022 року вбачається, що ДП «Дія» 28.11.2022 року наказом № 20221128-1 затверджено та введено в дію штатний розпис та структуру підприємства. Враховуючи дане, на момент його звільнення з порушенням вимог законодавства у Відповідача був затверджений новий штат та структура і були вакантні посади, що підтверджується штатними розписами ДП «Дія» станом на 01.01.2022 року та станом на 01.12.2022 року, з яких видно, що по підприємству були вакантні посади, зокрема уповноваженого з антикорупційної діяльності, уповноваженого з публічних закупівель, помічника генерального директора, радник з комерційної діяльності, радник, начальник відділу правової роботи, начальника управління підтримки та розвитку інформаційно- телекомунікаційних систем та сервісів. Проте, жодна з вказаних посад йому (позивачу) не пропонувалась, що є порушенням його права на працевлаштування. Представники відповідача ДП «Дія» Єркін О. М. та Пічкур С. В. в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку позовні вимоги не визнализ підстав, викладених у відзиві на позов (т. 1 а. с.159-167, 222-223), запереченнях на відповідь на відзив (т. 2 а. с. 10 - 12) та письмових поясненнях (т. 2 а. с. 47 - 50), посилаючись на наступне. Відповідно до п. 1, п. 5 наказу Міністерства цифрової трансформації України від 08.10.2022 № Н 105 прийнято рішення реорганізувати Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» (далі - ДП «Держінформресурс») шляхом його приєднання до Державного підприємства «ДІЯ», яке визначено правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс». У зв`язку із реорганізацією ДП «Держінформресурс», що є наслідком змін в організації виробництва та праці, наказом ДП «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД було передбачено скорочення та виведення з 26.12.2022 із штату працівників підприємства посад, зазначених в пункті 1 цього наказу, в тому числі, посади позивача. Запобігаючи вивільненню та з метою працевлаштування працівників на лист ДП «Держінформресурс» від 28.10.2022, виходячи з освітньо-кваліфікаційного рівня Позивача (наявність повної вищої освіти за спеціальністю «Економіка підприємства» та кваліфікації спеціаліста з економіки підприємства відповідно до диплому), ДП «Дія» листом від 03,11.2022 повідомило ДП «Держінформресурс» про посаду, яка може бути запропонована позивачу, якого 03.11.2022 було ознайомлено з пропозицією обійняти з 10.11.2022 посаду економіста планово-аналітичного відділу управління планово-аналітичної роботи ДП «Дія», що відповідає його спеціальності, кваліфікації та продуктивності праці, з посадовим окладом 21 625,00 грн. Від вказаної пропозиції позивач відмовився. Твердження Позивача, що з витягів з штатного розпису державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022 та станом на 01.01.2022 вбачається наявність у Відповідача інших вакантних посад не відповідає дійсності, оскільки в них зазначено лише про наявність в штатному розписі посад та кількість штатних одиниць, а інформація про вакантні посади відсутня взагалі. Наказом ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД посада начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів, яку обіймав Позивач, виключена з переліку посад, що скорочуються та виводяться відповідно до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. 29.11.2022 внаслідок відмови (відсутності згоди) позивача від прийняття пропозиції обійняти запропоновану посаду ДП «Дія» був надісланий на адресу ДП «Держінформресурс» лист від 29.11.2022 з проханням повідомити працівників, у тому числі Позивача, про зміну з 01.12.2022 їх робочого місця на нове робоче місце та нові умови праці. 29.11.2022 року ДП «Держінформресурс» ознайомило Позивача з повідомленням про зміну з 01 грудня 2022 року його робочого місця на нове робоче місце, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюника, 5В, встановлення неповного робочого часу та режиму роботи: 5 робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 години в день (з 9.00 до 11.00). Позивач від підписання вищезазначеного повідомлення відмовився. 01.12.2022 позивач не з`явився та був відсутній на новому робочому місці, зокрема в службових кабінетах, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюника, будинок 5В. Листом від 01.12.2022 №13138/07-13 ДП «ДІЯ» повідомило ДП «Держінформресурс» про відсутність 01.12.2022 Позивача на новому робочому місці. У зв`язку з відмовою Позивача від продовження з 01.12.2022 роботи в нових умовах у зв`язку із зміною істотних умов праці, трудовий договір з Позивачем був припинений згідно з пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України. Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченню чисельності або штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Зазначених правових висновків дійшов Верховний суд в постанові від 16.01.2019 у справі N 582/1001/15-ц. Положення ж статей 42, 49-2 КЗпП України, про порушення яких зазначає позивач, застосовуються у випадку вивільнення працівників з ініціативи роботодавця. Проте, оскільки відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД та повідомлення ДП «Держінформресурс» від 29.11.2022 посада позивача не скорочена та передбачалось продовження його роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, але за новими умовами праці, звільнення позивача, який відмовився від нових умов праці, за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є законним та проведене з додержанням відповідної процедури. Висновок Позивача, що зміна істотних умов праці не відбувалась, та могла бути виключно на підставі рішення комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс» є безпідставним та необгрунтованим, оскільки відповідно до ст. 36 КЗпП України у разі зміни роботодавця, а також у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується, і у зв`язку з реорганізацією ДП «Держінформресурс» з 01.012.2022 функції адміністратора системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів, Єдиного державного веб-порталу відкритих даних, Національного реєстру електронних інформаційних ресурсів, що покладались на ДП «Держінформресурс», покладено на ДП «ДІЯ», і внаслідок передачі приміщення, в якому знаходилось ДП «Держінформресур», змінювалось місце роботи його працівників (позивача, зокрема) на приміщення ДП «Дія» за іншою адресою: м. Київ, вулиця Василя Тютюнника, 5В, та позивачу було повідомлено про зміну з 01.12.2022 його робочого місця на нове робоче місце, та встановлення з 01.12.2022 неповного робочого часу та режиму роботи. Позивачем не доведено факт заподіяння Відповідачем або ДП «Держінформресурс» моральної шкоди діями ДП «Дія» або ДП «Держінформресурс» ((т. 1 а. с.159-167, 222-223, т. 2 а. с. 10 - 12), (т. 2 а. с. 47 - 50).. Представник третьої особи Міністерство цифрової трансформації України про поновлення на роботі в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином (т. 1 а. с. 109 - 114). Вказане міністерство подало до суду письмові пояснення із зазначенням наступного. Відповідно до Положення про Міністерство цифрової трансформації України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.09.2019 № 856, наказом Мінцифри від 08.10.2022 № Н105 Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» реорганізовано шляхом його приєднання до державного підприємства «ДІЯ» та утворено комісію з реорганізації ДП, головою якої призначено заступника генерального директора вказаного підприємства Леця О. А.. Згідно з пунктом 5 вищезазначеного наказу ДП «ДІЯ» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс». Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.01.2023 юридичну особу ДП «Держінформресурс» припинено. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2022 № 1291 функції адміністратора системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів,Єдиного державного веб-порталу відкритих даних, Національного реєстру електронних інформаційних ресурсів, що покладались на ДП «Держінформресурс» , з 1 грудня 2022 року покладено на ДП «ДІЯ». Частиною другою статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ передбачено, що норми частини третьої статті 32 КЗпП України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються, та визначено, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Згідно із частиною четвертою статті 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється у відповідності до пункту 6 частини першої статті 36 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Щодо позовних вимог в частині стягнення з Відповідачів моральної шкоди, - така вимога є необгрунтованою та не підлягає задоволенню з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайпової) шкоди від 31.03.1995 №4 (т. 1 а. с.109-114). Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача Єркіна О. М. , Пічкура С. В. , з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 06 березня 2018 року був прийнятий на посаду інженера інформаційно-телекомунікаційних систем сектору підтримки електронного урядування Державного підприємства «Держаний центр інформаційних ресурсів України» наказом генерального директора вказаного підприємства від 05.03.2018 за № 15/к (т. 1 а с. 20), що підтверджується копію вказаного наказу (т. 1 а. с.20) та трудової книжки серії [NUMBER] (т. 1 а. с.13 - 19). З копії трудової книжки (т. 1 а. с.13 - 19) встановлено, що наказом ДП «Держінформресурс» від 10.09.2020 №50/к [PERSON] переведений на посаду начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів (т. 1 а. с. 18 -19). Штатним розписом Державного підприємства «Держаний центр інформаційних ресурсів України», затвердженого наказом в. о. директора від 17.01.2022 № 2/ОД було передбачено одну посаду начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів з посадовим окладом 34000 грн. (т. 1 а. с. 24, 25 - 27). Наказом Міністерства цифрової трансформації України від 08.10.2022 № Н105 «Про реорганізацію Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» було вирішено реорганізувати Державне підприємство «Держаний центр інформаційних ресурсів України» шляхом його приєднання до Держаного підприємства «Дія» (п. 1). Відповідно до п. 5 вказаного наказу встановлено, що ДП «Дія» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс» (т. 1 а. с. 28-32). Пунктами 2, 3 вказаного наказу утворено комісію з реорганізації ДП «Держінформресурс» та призначено головою комісії з реорганізації Леця О. А. - заступника генерального директора ДП «Держінформресурс». Пунктом 4 цього наказу уповноважено голову комісії з реорганізації ДП «Державний центр інформаційних ресурсів України» на здійснення від імені вказаного підприємства всіх передбачених законодавством дій, необхідних для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. Згідно з пунктом 5 вищезазначеного наказу Державне підприємство «ДІЯ» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав і обов`язків ДП «Держінформресурс». Розділом 1 Статуту ДП «Державний центр інформаційних ресурсів України», затвердженого наказом Міністерства цифрової трансформації України від 01.10.2021 № 138 (далі - Статут Підприємства) (т. 1 а. с.36 - 42) визначено, що підприємство є унітарним підприємством, що засноване на державній власності і діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства цифрової трансформації України (т. 1 а. с. 36 зв.). Відповідно до Розділу 11 Статуту припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням Уповноваженого органу управління, а у випадках, передбачених законом, за рішенням суду. Пунктом 11.5 Розділу 11 Статуту передбачено, що підприємство вважається таким, що припинило свою діяльність, з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію його припинення (т. 1 а. с.42 зв.) Згідно з наказом в. о генерального директора - голови комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс» Леця О. від 20.10.2022 року №21/ОД «Про скорочення штату працівників Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» прийнято рішення скоротити та вивести з 26.12.2022 року зі штату підприємства всі посади згідно штатного розпису, в тому числі і посаду позивача - начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів (п. 1.7.1 наказу) (т. 1 а. с. 33-35). В подальшому було внесено зміни до цього наказу з виключенням пункту щодо скорочення посади позивача (т. 1 а. с. 184). Листом від 28.10.2022 №488/22 ДП «Держінформресурс» надало ДП «ДІЯ» перелік працівників, посади яких скорочуються відповідно до вищевказаного наказу ДП «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД (в тому числі дані Позивача з зазначенням його посади начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів), з проханням надати перелік вакантних посад, які можуть бути запропоновані зазначеним в переліку працівникам відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня (т. 1 а. с. 170, 171). ДП «ДІЯ» листом від 03.11.2022 № 12698/07-09 надало ДП «Держінформресурс» перелік посад ДП «Дія», які можуть бути запропоновані зазначеним в переліку працівникам відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня з 10.11.2022 (в т. ч. [PERSON] - посаду економіста планово-аналітичного відділу управління планово-аналітичної роботи ДП «ДІЯ» з посадовим окладом 21 625,00 грн. та наступним режимом роботи: початок роботи - 9.00, перерва - 13.00-13.45, закінчення роботи: понеділок-четвер - 18.00, п`ятниця - 16.45 (т. 1 а. с. 181, 182). 03.11.2022 [PERSON] було ознайомлено з пропозицією обійняти з 10 листопада 2022 року посаду економіста планово-аналітичного відділу управління планово-аиалітичної роботи державного підприємства «ДІЯ» з вищевказаним посадовим окладом та вищевказаним режимом роботи (т. 1 а. с. 183). Оскільки [PERSON] відмовився від підписання вказаної пропозиції, комісією в складі голови комісії з реоганізації ДП «Держінформресурс», головного бухгалтера та начальника адміністративно-господарського відділу вказаного підприємства було складено акт від 03.11.2022 про ознайомлення [PERSON] з вказаною пропозицією та про його відмову від підписання цієї пропозиції (т. 1 а. с. 186). Позивач у відповіді на відзив зазначає, що про вказану пропозицію ДП «Держінформресурс» від 03.11.2022, додану до відзиву, йому нічого не було відомо. Крім того, вказаним підприємством не було враховано його освіти та досвіду роботи на посадах, що стосується підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем. Як зазначено представником відповідача в запереченнях на відповідь на відзив (т. 2 а. с. 10-12), Такі доводи позивача про неврахування його освіти є безпідставними, наявний на ім`я позивача сертифікат (т. 1 а. с. 180) про те, що останній прослухав курс Fronted - розробник, відсутній у переліку документів про освіту. Натомість позивач має диплом про повну вищу освіту за спеціальністю «Економіка підприємства», що і було враховано при наданні йому пропозиції від 03.11.2022 обійняти посаду економіста планово-аналітичного відділу управління планово-аналітичної роботи ДП «ДІЯ». Згідно переліку документів про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка і додатків до них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2015 р. № 645, одним і з документів, що підтверджують освіту, є диплом. У [PERSON] наявна повна вища освіта за спеціальністю «Економіка підприємства» кваліфікація - спеціаліст з економіки підприємства, що підтверджується копією диплому [NUMBER] (т. 1 а. с. 179) та даними особового листка по обліку кадрів (а. с. 172 - 177). З урахуванням викладеного, є обгрунтованим доводи відповідача, що вищевказана пропозиція ДП «Держінформресурс» від 03.11.2022 [PERSON] обійняти з 10 листопада 2022 року посаду економіста планово-аналітичного відділу управління планово-аналітичної роботи Державного підприємства «ДІЯ» відповідала його спеціальності, кваліфікації. ДП «Держінформресурс» листом від 07.11.2022 № 519/22 повідомило ДП «Дія» у відповідь на вищевказаний лист № 12698/07-09 про те, що працівники, зазначені в переліку, не погодились з пропозиціями обійняти посади, запропоновані державним підприємством «Дія», додавши до вказаного листа документи, що підтверджують відмову працівників (т. 1 а. с. 185). Наказом ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД «Про внесення змін до наказу Державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД» було виключено в зазначеному наказі №21/ОД від 20.10.2022 підпукт 1.7.1 пункту 1 наказу, зокрема, посада начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів, яку обіймав [PERSON] , була виключена з переліку посад, що підлягали скороченню та виведенню відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД» (т. 1 а. с. 184). Після того, як позивач відмовився (не надав згоди) щодо прийняття вищевказаної пропозиції обійняти запропоновану у вищевказаному листі від 03.11.2022 №12698/07-09 посаду (т. 1 а. с. 181, 182, 186), ДП «Дія» листом за № 13082/07-13 від 29 листопада 2022 року звернулося до ДП «Держінформресурс», в якому зазначило, що відповідно до наказу Міністерства цифрової трансформації України «Про реорганізацію ДП «Держінформресурс» від 08.10.2022 № Н105 та ст. 36 КЗпП України наказом ДП «Дія» від 28.11.2022 № 20221128-1 «Про затвердження та введення в дію штатного розпису та структури» затверджено та з 1 грудня 2022 вводяться в дію зміни та доповнення у штатний розпис та структуру ДП «Дія». У зв`язку з чим ДП «Дія» вказаним листом просило повідомити працівників ДП «Держінформресурс», зазначених в доданому Переліку (в т. ч. начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів [PERSON]) про зміну з 1 грудня 2022 їх робочого місця на нове робоче місце та нові умови праці. У вказаному переліку щодо [PERSON] було зазначено наступні нові умови праці - неповний робочий час: 5 (п`ять) робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 (дві) години в день (з 9.00 до 11.00), та визначено нове робоче місце - ДП «Дія», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Василя Тютюника, 5В (т. 1 а. с. 187, 188). 29 листопада 2022 року ДП «Держінформресурс» ознайомило Позивача з повідомленням про зміну з 01 грудня 2022 року його робочого місця на нове робоче місце, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюника,5В, та про встановлення неповного робочого часу та режиму роботи: 5 (п`ять) робочих днів в тиждень (понеділок-п`ятниця), 2 (дві) години в день (з 9.00 до 11.00) (т. 1 а. с. 189). Оскільки [PERSON] відмовився від підписання вказаного повідомлення, комісією в складі голови комісії з реоганізації ДП «Держінформресурс», провідного інспектора з кадрів відділу кадрової роботи та начальника управління фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства було складено акт від 29.11.2022 про ознайомлення [PERSON] з вказаним повідомленням та про його відмову від підписання даного повідомлення (т. 1 а. с. 190). Відповідно до акту, складеного комісією у складі начальника юридичного управління, начальника відділу кадрів та представника трудового колективу ДП «Дія» від 01.12.2022, [PERSON] 01.12.2022 був відсутній на новому робочому місці, зокрема в службових кабінетах, які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Василя Тютюника, будинок 5В (т. 1 а. с. 191). Листом від 01.12.2022 №13138/07-13 ДП «Дія» повідомило ДП «Держінформресурс» про відсутність 01.12.2022 [PERSON] на новому робочому місці (т. 1 а. с. 192). Актом, складеним комісійно головою та членами комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс», зафіксовано, що [PERSON] 01.12.2022 з`явився та був присутній на попередньому робочому місці, зокрема в службовому кабінеті № 524 , який знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка будинок 83-Б (т. 1 а. с. 193). Таким чином, встановлено, що відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД «Про внеснення змін до наказу державного підприємства «Держінформресурс» від 20,10.2022 №21/ОД» (т. 1 а. с. 184) та витягу з штатного розпису Державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12..2022 (т. 2 а. с. 40) посада начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів, яку обіймав Позивач у ДП «Держінформресурс», не скорочувалась. Наказом голови комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс» № 129/к від 01.12.2022 з [PERSON] з 01.12.2022 припинено трудовий договір згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з відмовою працівника від переведення в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. У вказаному наказі проставлено два записи про те, що [PERSON] з наказом ознайомлений та про те, що копію вказаного наказу отримав, про що біля вказаних записів в даному наказі поставив два підписи ( т. 1 а. с.21). Позивач, обгрунтовуючи позов, зазначає, що він міг бути звільнений на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням відповідних гарантій, передбачених ст. ст. 42, 49-2 цього Кодексу, однак роботодавець не пропонував йому вакантних посад, які відповідають його спеціальності, кваліфікації та посаді, та не врахував, що він має переважне право на залишення його на роботі, оскільки є батьком двох малолітніх дітей. Також [PERSON] у відповіді на відзив (т. 1 а. с. 230 - 239) зазначає, що режим його роботи в ДП «Держінформресурс» було встановлено згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку ДП «Держінформресурс» (т. 1 а. с. 242 - 246), який є додатком до колективного договору вказаного підприємства на 2021-2023 роки, схваленого загальними зборами 27.01.2021 та зареєстрованого 02.02.2021 за № 33 Управлінням соцзахисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (т. 1 а. с. 241). Відповідно до вказаних Правил (п. 5.1, п. 5.2) працівникам ДП «Держінформресурс» було встановлено тривалість робочого часу 40 годин на тиждень із вихідними днями: субота, неділя; час початку роботи - 8:30, перерва з 13:00 до 13:30, закінчення роботи о 17:00. Для зміни режиму роботи працівника спочатку потрібно видати наказ про зміну режиму роботи, вказавши об`єктивні причини цих змін. У своїх додаткових поясненнях (т. 2 а. с. 26 - 30) [PERSON] в обгрунтування позовних вимог посилається також на те, що з доданого до відзиву листа ДП «ДІЯ» від 29.11.2022 року № 13082/07-13 вбачається, що відповідачем 28.11.2022 року наказом № 20221128-1 затверджено та введено в дію штатний розпис та структуру ДП «Дія». Враховуючи дане, на момент його звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України з порушенням вимог законодавства, у відповідача був затверджений новий штат та структура і були вакантні посади, що підтверджується доданими до листа ДП «ДІЯ» від 10.03.2023 року на його ім`я (т. 2 а. с. 39) штатними розписами, затвердженими станом на 01.01.2022 року та станом на 01.12.2022 року, з яких видно, що по підприємству були вакантні посади, зокрема уповноваженого з антикорупційної діяльності, уповноваженого з публічних закупівель, помічника генерального директора, радник з комерційної діяльності, радник, начальник відділу правової роботи, начальника управління підтримки та розвитку інформаційно телекомунікаційних систем та сервісів. Проте, жодна з вказаних посад йому (позивачу) не пропонувалась, що є порушенням його права на працевлаштування. Щодо вищевказаних тверджень позивача слід зазначити наступне. Як встановлено з досліджених судом витягу з штатного розпису ДП «Дія» станом на 01.01.2022 (т. 2 а. с. 41) та витягу з штатного розпису ДП «Дія» станом на 01.12.2022, затвердженого наказом ДП «Дія» від 28.11.2022 № 20221128-1 (т. 2 а. с. 40), в даних штатних розписах зазначені лише наявність в штатному розписі посад та кількість штатних одиниць, а інформація про вакантні посади відсутня взагалі. Штатним розписом Державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022, затвердженого наказом ДП «Дія» від 28.11.2022 № 20221128-1 передбачено посаду начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів (т. 2 а. с. 40). Таким чином, відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД «Про внеснення змін до наказу Державного підприємства «Держінформресурс» від 20.10.2022 №21/ОД» (т. 1 а. с. 184) та витягу з штатного розпису Державного підприємства «ДІЯ» станом на 01.12.2022 (т. 2 а. с. 40) посада начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів, яку обіймав Позивач у ДП «Держінформресурс», не скорочувалась. Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.01.2023 проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» в результаті реорганізації, правонаступником вказаного підприємства є Державне підприємство «Дія» (т. 1 а. с. 103-108, 126-129). Юридична адреса Державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» - м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 83-Б (т. 1 а. с. 104), юридична адреса ДП «Дія» - м. Київ, вул. Ділова, буд. 24 (т. 1 а. с. 168). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» наведено лише орієнтовний перелік заходів, які можуть бути віднесені до змін в організації виробництва і праці: раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо, тобто цей перелік не є вичерпним. У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці (постанова Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі N 6-2748цс15). Отже, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. При цьому, законодавством не передбачено норм, якими прямо визначено, що саме є змінами в організації виробництва і праці, такого переліку та критеріїв законодавчо не встановлено. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц, зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18) зроблено висновок, що «звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору.» Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 176/3792/14-ц, з аналізу частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем. Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 21 січня 2020 року у справі N 686/25653/18, під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі та приватизації, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов тощо. Частиною 6 ст. 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Оскільки, як зазначено вище, відповідно до наказу ДП «Держінформресурс» від 17.11.2022 №24/ОД (т. 1 а. с. 184) та витягу з штатного розпису ДП «ДІЯ» станом на 01.01.2022 (т. 2 а. с. 40) посада начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів, яку обіймав позивач, у ДП «Держінформресурс», не скорочувалась, - у вказаному підприємстві, що перебувало в стадії реорганізації, були відсутні підстави для звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Беручи до уваги викладене та те, що позивач був звільнений не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст.40, 41, 43, 43-1 КЗпП України), а позивача було звільнено згідно з п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку з відмовою працівника на продовження роботи в нових умовах), що не є звільненням за ініціативою роботодавця, оскільки роботодавець не ініціює розірвання трудового договору, а саме працівник, не даючи згоду продовжити трудовий договір на нових умовах, фактично відмовляється від продовження трудового договору, - твердження Позивача щодо порушення Відповідачем положень статей 42 та 49-2 КЗпП України є необгрунтованим. Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Також суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було введено воєнний стан, який продовжено і на даний період часу. 24 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX від 15 березня 2022 року. Статтею 3 вказаного Закону (в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022) визначено, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Згідно з п. 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Отже, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Таким чином, та обставина, що позивача було повідомлено 29.11.2022 про зміну з 01.12.2022 істотних умов праці (т. 1 а. с. 189, 190), тобто не пізніш як до запровадження таких умов, неможливо вважати порушенням вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України, оскільки на час виникнення спірних правовідносин норма ч. 3 ст. 32 КЗпП України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці - застосуванню не підлягала відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Отже, твердження позивача про порушення відповідачем вимог ч. 3 ст. 32 КЗпП України є безпідставними. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 цього Кодексу (частина четверта статті 32 КЗпП України). Оскільки позивач, будучи належним чином повідомленим, не висловив згоди на продовження роботи в нових умовах, попередні умови праці не могли бути відповідачем збережені, то трудовий договір з [PERSON] було припинено з 1 грудня 2022 року на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». [PERSON] в позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях посилається також на те, що рішення про зміну істотних умов йому вручене не було, жодних пропозицій йому від роботодавця не надавалося, додані до відзиву пропозиція, повідомлення та акти були відсутні на момент підписання наказу про припинення трудового договору з ним та фактично були зроблені під час підготовки відзиву, в оспорюваному наказі від 01.12.2022 № 129/к відсутні посилання на наявність первинних документів. На переконання суду, посилання [PERSON] на ту обставину, що в оспорюваному наказі від 01.12.2022 № 129/к про припинення трудового договору відсутні посилання на наявність первинних документів, які є підставою для звільнення, не можуть слугувати підставою для скасування вказаного наказу. Суд вважає, що відсутні підстави щодо того, щоб ставити під сумнів факт ознайомлення позивача Державним підприємством «Держінформресурс» з вищевказаними пропозицією від 03.11.2022 (т. 1 а. с. 183) та повідомленням від 29.11.2022 (т. 1 а. с. 189), оскільки такі ознайомлення підтверджуються вищевказаними актами від 03.11.2022 та від 29.11.2022, складеними комісійно (т. 1 а. с. 186, 190). Щодо посилання [PERSON] в своїх письмових поясненнях на відсутність будь-якого розпорядчого документа ДП «Держінформресурс», який би обґрунтовував зміну місця розташування підприємства, а також зміну режиму роботи та встановлення неповного робочого часу, слід зазначити наступне. Пункт 1 вищевказаного наказу Міністерства цифрової трансформації України від 08.10.2022 № Н105 передбачає рішення уповноваженого органу управління реорганізувати Державне підприємство «Державний центр інформаційних ресурсів України» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєпка, буд. 83-Б) шляхом його приєднання до Державного підприємства «ДІЯ» (03150, м. Київ, вул. Ділова, буд. 24) (т. 1 а. с. 28-32). Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2022 р. № 1291 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв`язку з припиненням державного підприємства «Державний центр інформаційних ресурсів України» пункт 5 Положення про Національний реєстр електронних інформаційних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2004 р. № 326 викладено в наступній редакції «Адміністратором Національного реєстру є Державне підприємство "ДІЯ", що належить до сфери управління Мінцифри». Як зазначено вище, відповідно до пункту 1.3. статуту Державного підприємства «Держінформресур» (т. 1 а. с. 36-42) та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження Державного підприємства «Держінформресур»: Україна, 4119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 83-Б (т. 1 а. с. 104). Згідно з підпунктом 9 пункту 6 та пунктом 1 наказу Міністерства цифрової трансформації України від 08/10.2022 № Н105 в зв`язку з реорганізацією ДП «Держінформресур» шляхом його приєднання до Державного підприємства «ДІЯ» нерухоме майно (приміщення) за адресою: м. Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 8З-Б (5-й поверх) передається з балансу Державного підприємства «Держінформресур» на баланс Міністерства цифрової трансформації України (т. 1 а. с. 30). З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що були підстави і мало місце для зміни місця роботи працівників ДП «Держінформресур» (в тому числі, позивача) на приміщення Державного підприємства «ДІЯ» за адресою: м. Київ, вулиця Василя Тютюнника,5В. Частина першої статті 56 КЗпП України передбачає, що за угодою між працівником і роботодавцем може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Тобто, неповний робочий день або неповний робочий тиждень встановлюється роботодавцем працівнику в індивідуальному порядку після отримання згоди від такого працівника. З урахуванням викладеного відповідач був вправі впроваджувати будь-які зміни в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності з урахуванням процесу реорганізації ДП «Держінформресурс». Таким чином, судом встановлено, що ДП «Держінформресурс», вжив усіх можливих заходів для повідомлення [PERSON] про зміну істотних умов праці, однак, позивач не скористався своїм правом на вираження згоди на прийняття змінених істотних умов праці та про своє бажання продовжувати працювати в ДП «Дія». ДП «Держінформресурс» належним чином повідомило позивача про зміну умов праці. Як зазначено вище, відповідно до акту від 01.12.2022 [PERSON] 01.12.2022 був відсутній на новому робочому місці (т. 1 а. с. 191), відповідно до акту, складеного комісійно головою та членами комісії з реорганізації ДП «Держінформресурс», зафіксовано, що [PERSON] 01.12.2022 з`явився та був присутній на попередньому робочому місці, зокрема в службовому кабінеті № 524, який знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка будинок 83-Б (т. 1 а. с. 193). На переконання суду, поведінка позивача свідчить про відсутність його волевиявлення на продовження трудових відносин за новими умовами праці. Доводи позовної заяви таких обставин не спростовують та протилежного не доводять, оскільки позивач не надав доказів про відповідне звернення до відділу кадрів Відповідача чи вчинення будь-яких інших дій, які б свідчили про його згоду працювати на нових умовах. З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що [PERSON] працював на посаді начальника управління підтримки та розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем та сервісів в ДП «Держінформресурс» за адресою м. Київ, вул. Іллєнка, 83-Б з повним робочим днем відповідно до вищевказаних Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Держінформресурс» (т. 1 а. с. 242 - 246), а відповідно до вищевказаних листа ДП «Дія» від 29.11.2022 з доданим до нього переліком (т. 1 а. с. 187, 188) та повідомлення від 29.11.2022, позивача було повідомлено про зміну з 1 грудня 2022 його робочого місця на нове робоче місце (м. Київ, вул. Василя Тютюника, 5В) та про нові умови праці (встановлено неповний робочий час та режим роботи, та враховуючи, що позивач 01.12.2022 не з`явився та був відсутній на новому робочому місці (т. 1 а. с. 191), - суд вважає, що дії ДП «Держінформресурс», яке перебувало в стадії реорганізації, щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими по відношенню до позивача, посада якого не скорочувалась, мала місце зміна істотних умов праці, і на продовження трудових відносин за новими умовами праці позивач своєї згоди не надав, тому його було звільнено із займаної посади відповідно до порядку та з підстав, передбачених КЗпП України. Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про скасування наказу ДП «Держінформресурс» від 01.12.2022 № 129/к про припинення трудового договору з позивачем. Інших підстав для визнання незаконним звільнення з роботи позивачем не наведено. Частиною другою статті 235 КЗпП України встановлено, що орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу при винесенні рішення про поновлення на роботі. Згідно з правилами ч. 1 ст. 237-1 цього Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушено його законні права. Згідно абзацу другого частини першої статті 188 Цивільного процесуального кодексу України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Враховуючи те, що підстави для задоволення позовної вимоги про скасування наказу відсутні, - не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, а саме, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від основної вимоги.

Outcome: dismissed