Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

20.03.2023 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором станом на 14.02.2023 року у розмірі 54521,11 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2684 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 19.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання банківських послуг № б/н від 19.12.2007 року, у зв`язку з чим 19.12.2007 року відповідач підписав Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та отримав кредиту карту «Універсальна», але відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.02.2023 року виникла заборгованість у розмірі 54521,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 44380,23 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 10140,88 грн. 27 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи у її відсутності суду не надала, поважності причин своєї неявки не повідомила. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 280-282 ЦПК України. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір про надання банківських послуг № б/н від 19.12.2007 року, у зв`язку з чим 19.12.2007 року відповідач підписав відповідну Заяву та отримав кредиту карту «Універсальна» № [NUMBER] , термін дії якої до 12.2011 року, яка пізніше перевидавалась (а.с.25) та відповідно отримала кредит із встановленням кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 1000 грн., який в подальшому було збільшено до 44000 гривень (а.с.24), що відповідачем під час судового розгляду спростовано не було. Згідно п. 21 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладання кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов`язання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ці зобов`язання згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, згідно з наданим банком розрахунку, за вказаним кредитним договором, станом на 14.02.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 54521,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 44380,23 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 10140,88 грн. Оскільки відповідач у судовому засіданні не оспорювала заявлені проти неї позовні вимоги, крім того протягом дії договору не сплачувала кредит вчасно та у повному обсязі, а також відсотки за користування кредитними коштами, тобто зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved