Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

16 серпня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» (змінилася назва на АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 січня 2011 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач отримав кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту\~на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір. Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 03 липня 2017 року має заборгованість в розмірі 43 046,84 грн., з яких: 23 098,81 грн.\~заборгованість за тілом кредиту; 4 027,06 грн.\~нараховані відсотки за користування кредитом; 13\~394,93 грн.\~нараховано пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2\~026,04 грн. штраф (процентна складова). За наведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 січня 2011 року в розмірі 43 046,84 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, раніше в судовому засіданні заперечив проти позову зазначивши, що невідомими особами було отримано доступ до кредитної картки та викрадено грошові кошти з карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк». Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні первісних позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» випустив на ім`я відповідача картку «Універсальна». При цьому відповідач підписав заяву про надання картки та анкету-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (т. 1 а. с. 7-8).\~\~\~\~\~\~ Із наданого розрахунку заборгованості та виписок про рух коштів судом встановлено, що відповідач користувався карткою та свої зобов`язання за кредитним договором виконував належним чином і станом на 06 серпня 2016 року не мав заборгованості по кредиту (т. 1 а. с. 64-67). 06 серпня 2016 року без його дозволу було збільшено кредитний ліміт 10\~000 грн., та в подальшому використано кредитні кошти, зокрема шляхом зняття готівки у банкоматі м. Київ (т. 1 а. с. 66). Після виявлення несанкціонованого збільшення кредитного ліміту по картці та зняття коштів, 07 серпня 2016 року позивач звернувся до із заявою до органів поліції, у зв`язку із чим до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом, того, що невідома особа 06 серпня 2016 року викрала його грошові кошти із кредитного рахунку (т. 1 а. с. 59, 110-115, 126). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку(стаття 509 ЦК України). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1066 ЦК України\~за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України\~визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього\~Закону\~вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до\~статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пункту 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого\~Законом України «Про звернення громадян»\~(пункт 10 розділу 6 Положення). Виходячи з обставин справи, суд вважає, що позивачем не доведено того, що відповідач ініціював збільшення кредитного ліміту за своєю платіжною карткою, здійснив спірні грошові операції, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17. Судом встановлено відсутність доказів того, що відповідач своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з неправомірним списанням з карткового рахунку відповідача кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій.

Outcome: dismissed