Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 16 серпня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду 25 серпня 2011 року. Від шлюбу мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу відповідач жодного разу не цікавився своєю дочкою, ухиляється від виконання його обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, що проявляється в ухиленні від сплати аліментів, присуджених рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2011 року, а також приховуванні його місця перебування від дитини. Позивач зазначає, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 162 190 грн. Їй складно самостійно забезпечити законні інтереси дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, матеріальне забезпечення, а батько дитини злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З метою зобов`язання виконувати батьківські обов`язки позивач намагалася знайти колишнього чоловіка, в тому числі зверталась до органів поліції із заявою про розшук, однак місце його перебування так і не вдалось встановити. Ураховуючи викладене, позивач звернулась до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 квітня 2022 року вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до Октябрського районного суду міста Полтави. Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року вищевказану ухвалу суду скасовано та спрау направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання. 02 лютого 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2010 року народження. 15 березня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві та просив позов задовольнити. 04 квітня 2023 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про поважність причин неявки суд не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність представника. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2008 року, який рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 серпня 2011 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 липня 2010 року. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 червня 2011 року до її повноліття, але їх мінімальний розмір не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. На виконання зазначеного рішення Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 04 серпня 2011 року було видано виконавчий лист № 2016/2-716/11. Згідно з довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 26 серпня 2021 року № 128574, виданою начальником Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на дочку в розмірі 162 190 грн. Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що відповідач не сплачує аліменти з моменту їх присудження, 15 червня 2011 року, і по теперішній час. Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 30 січня 2023 року № 108-911 було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2010 року народження. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статей 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, позивач звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню їх спільної дочки. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Так, з наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 30 січня 2023 року № 108-911 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2010 року народження, встановлено, що під час бесіди з [PERSON] з`ясовано, що вона проживає разом з мамою, батьком [PERSON] та молодшою сестрою. Батька, [PERSON] , ніколи не бачила, не знає його, він ніколи не вітав її зі святами, не телефонував. За інформацією Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб від 28 листопада 2022 року, зі слів [PERSON] , вона «ніколи не бачила батька, не знає як він виглядає, не хоче з ним бачитися, спілкуватися». Наголошує, що в неї є вітчим, який її виховує і якого вона називає «отєц» та вважає його головною особою в родині. Крім того, відповідно до інформації, наданої ТОВ Ліцей «Мейн скул» батько контакту зі школою, де вчиться дитина не підтримує, із вчителями не спілкується, дитину приводить і забирає мати, договір про надання платних послуг оформлено на матір дитини. Також судом установлено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, із заявами щодо участі у визначенні способів спілкування з дитиною не звертався. Докази щодо створення перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною з боку матері - відсутні. З огляду на викладене, судом установлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем підтверджено наданими доказами, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідач не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував та не намагався довести своє бажання виховувати дитину. Суд вважає, що такі фактори, як сприйняття дитиною батьком вітчима, відсутність відповідача в житті дитини можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідача, як батька. Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратив інтерес до дитини, жодного разу не відвідав дитину, не привітав зі святами і будь-яким іншим чином приймати участь у житті не намагався, аліменти не сплачує, із заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною не звертався. При цьому, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З огяду на викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідача. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 908 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved