Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

01 березня 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили один до одного взаємні почуття та взаєморозуміння, у них виявилися різні характери та із-за їхньої несумісності вони не змогли налагодити їх сімейні стосунки. Сім`я фактично розпалася із 2017 року. Спільного домашнього господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують та проживають за різними адресами. Спору про розподіл майна на даний час немає. Місце проживання дітей ними визначено, діти залишаються проживати з позивачкою. Посилаючись на те, що збереження сім`ї та примирення між ними не можливе, позивачка просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 16. В судове засідання позивака не з`явилася, в позовній заяві прохала справу розглядати за її відсутності. Відповідач, який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 21 лютого 2007 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Глобине, Глобинського району, Полтавської області, Україна та [PERSON] , [INFO] , уродженка села Степове, Глобинського району, Полтавської області, Україна, зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 16 (а.с.10). Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 21 лютого 2007 року, актовий запис 24 (а.с.5); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 29 лютого 2012 року, актовий запис 25 (а.с. 6); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області 12 листопада 2014 року, актовий запис 122 (а.с. 7). Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved