Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Яришівського старостинського округу про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Позов мотивований тим, що 04.06.2009 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що шлюбні відносини між ними поступово погіршились. В сім`ї виникали сварки та розбіжності думок та поглядів на сімейне життя. Всі спроби примиритись закінчувались черговою сваркою. 12.03.2014 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу та по теперішній час син проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] не цікавиться життям сина [PERSON] , не відвідує його, не спілкується, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Крім того, відповідач ухиляється від добровільної сплати аліментів на утримання дитини. Позивач не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач вважає, що [PERSON] має проживати разом із нею, адже це повністю буде відповідати інтересам перш за все дитини, а відповідач має можливість приймати участь у вихованні дитини у спосіб та в порядку за погодженням між ними, або згідно з висновком, встановленим Службою у справах дітей. Також позивач зауважила, що син потребує постійного контролю за самопочуттям, що забезпечено нею в повному обсязі та в свою чергу не зможе бути забезпечено відповідачем. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач належним чином повідомлявся про виклик до суду, але до суду не з`явився. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилась, подала висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю та заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на висновок виконавчого комітету. За згоди позивача судом проведено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Положеннями ст. 51 Конституції України закріплено рівність прав і обов`язків подружжя у шлюбі та сім`ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім`ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", яка передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2014 р. Згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з Довідкою Лука-Мелешківької сільської ради Вінницького району Вінницької області Яришівського Старостинського округу № 03-10/1/182 від 07.09.2022 року [PERSON] спільно проживає з матір`ю [PERSON] з 2013 року постійно на території Яришівського старостинського округу Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: [ADDRESS] . Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.04.2023 року визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] Матір дитини [PERSON] відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, піклується про здоров`я дитини, займається вихованням сина, його розвитком. Малолітній [PERSON] відповідно до довідки завідувача Іванівської філії комунального закладу «Заклад загальної середньої освіти - ліцею Лука Мелешківської сільської ради» навчається у 8 класі з 25.08.2015 року. Як зазначено в довідці вихованням дитини займається мати. У дитини стабільне коло знайомих, спілкування з однокласниками та друзями. Нині [PERSON] з 07.04.2022 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сім`я позивача [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , в будинку матері її нинішнього чоловіка [PERSON] . Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суду необхідно надати першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, тому що [PERSON] досить тривалий час, протягом 8 років проживає разом із матір`ю. Батько дитини [PERSON] після розлучення не цікавиться дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Нинішній чоловік позивача - [PERSON] фактично став батьком для [PERSON] , цікавиться його життям, приділяє увагу дозвіллю, виховує в повазі до старших та в любові для ближніх. За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи спір між батьками про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходить із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини та інтересів дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Суд вважає, що визначальне значення при вирішенні цього спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, тому що таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судові витрати в справі складаються із сплаченого судового збору 1073,60 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved