Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] 29.12.2022 року звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь 100000\~грн.\~в якості\~матеріальної компенсації\~завданої моральної\~шкоди внаслідок\~скоєння кримінального\~правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2022 року у справі №462/763/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. та 150 годин громадських робіт. Внаслідок заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень позивачу було заподіяно моральних та душевних страждань, зокрема: вона по даний час глибоко переживає емоційно-психологічний стрес, який супроводжується почуттям тривоги, страху, переживання за дітей та її маму; постійний страх подальшого насильства з боку відповідача. Враховуючи весь фізичний та душевний біль, який вона зазнала, та й в даний час продовжує відчувати, вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 100000 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 27.03.2023\~року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просить зменшити розмір стягнення моральної шкоди, визначений позивачем, оскільки розмір стягнення моральної шкоди має бути співрозмірним до завданих фізичних та моральних страждань. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2022 року у кримінальному провадженні №62021140000000197 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1 КК України, призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт та штрафу в розмірі 850 грн., який виконувати самостійно. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 05.08.2020 року близько 00.10 год., діючи з метою вчинення домашнього насильства, увірвався в квартиру за місцем проживання [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , всупереч волі останньої та в присутності малолітніх дітей [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., погрожував та залякував [PERSON] , що спричинило в них емоційну невпевненість та відчуття небезпеки, внаслідок чого остання змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Крім цього, [PERSON] 18.08.2020 року близько 23.30 год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини, намагався увірватися в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , пошкодивши при цьому дверну ручку, а також упродовж всього дня здійснював телефонні дзвінки [PERSON] , під час яких погрожував останній фізичною розправою, залякуючи таким чином її, внаслідок чого вона змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Також, [PERSON] 02.09.2020 близько 02.00 год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини, малолітніх дітей та тещі намагався увірватися в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснюючи неодноразові дзвінки в домофон вказаної квартири, погрожував і залякував [PERSON] , потерпілу [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., що спричинило в них емоційну невпевненість та відчуття небезпеки, а також упродовж нічної пори доби здійснював телефонні дзвінки [PERSON] , [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., під час яких погрожував дружині фізичною розправою, залякуючи таким чином їх, внаслідок чого [PERSON] змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Крім цього, [PERSON] 04.09.2020 року близько 01.20 год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини, намагався увірватися в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та цього ж дня переслідував її по дорозі додому, а також здійснював останній телефонні дзвінки, в ході яких ображав [PERSON] нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, залякуючи її, що спричинило в неї побоювання за свою безпеку, внаслідок чого остання змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Також, [PERSON] 23.09.2020 року близько 20.00год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини, перебуваючи в квартирі що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наніс останній тілесні ушкодження, залякуючи таким чином її та погрожуючи, внаслідок чого остання змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції та медичних працівників ТП №3, які встановили діагноз «забійна підшкірна гематома правого плеча». Крім цього, [PERSON] 27.09.2020 року близько 21.00 год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини та дітей, перебуваючи поблизу магазину « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , силоміць утримував малолітніх дітей [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., відмовлявся відпускати їх до матері [PERSON] , що спричинило в них емоційну невпевненість та відчуття небезпеки, погрожував дружині фізичною розправою, залякуючи таким чином її, внаслідок чого остання змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Також, [PERSON] 30.10.2020 року близько 20.00 год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини, перебуваючи на проїжджій частині автомобільної дороги, що знаходиться на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] , намагався проникнути в службовий автомобіль [PERSON] марки «Renault» моделі «Logan», д.н.з. [NUMBER] , словесно ображав, принижував потерпілу та чинив психологічний тиск на неї, а також упродовж усього дня здійснював переслідування останньої та телефонні дзвінки до [PERSON] , під час яких погрожував дружині фізичною розправою, залякуючи таким чином її, внаслідок чого остання змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Крім цього, [PERSON] 14.11.2020 року точний час слідством не встановлено, діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини, малолітніх дітей та тещі, намагався увірватися в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , залякував [PERSON] , потерпілу [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] , 2010р.н., та [PERSON] , 2015р.н., що спричинило в них емоційну невпевненість та відчуття небезпеки, погрожував дружині фізичною розправою, залякуючи таким чином їх, внаслідок чого [PERSON] змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Також, [PERSON] 23.11.2020 року близько 16.00 год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини, перебуваючи в під`їзді будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , умисно наніс [PERSON] удар своєю долонею в обличчя, висловлювався при цьому нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, залякуючи її, що спричинило в потерпілої побоювання за свою безпеку, внаслідок чого остання змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Крім цього, [PERSON] 17.12.2020 року близько 08.50 год., діючи з метою погіршення якості життя своєї дружини та дітей, перебуваючи поблизу Навчально-виховного комплексу школи-садка «Арніка», що за адресою: [ADDRESS] , ображав [PERSON] , вчиняв психологічне насильство стосовно останньої та дітей, що виражалось в образах нецензурною лайкою, приниженні її гідності. У продовження своїх протиправних незаконних дій, цього ж дня точний час слідством не встановлено [PERSON] , перебуваючи в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в присутності малолітніх дітей [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2015 р.н., погрожував фізичною розправою, залякуючи потерпілих, що спричинило в потерпілої [PERSON] побоювання за свою безпеку та безпеку малолітніх дітей, внаслідок чого остання змушена була звертатися за допомогою до працівників поліції. Такого ж характеру систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства з метою погіршення якості життя своєї дружини, а у подальшому колишньої дружини [PERSON] , [PERSON] були вчинені також 05.08.2020 року, 18.08.2020 року, 04.09.2020 року, 24.09.2020 року, 27.09.2020 року, 30.10.2020 року, 14.11.2020 року, 23.11.2020 року, 17.12.2020 року, в ході яких [PERSON] умисно та цілеспрямовано вчиняв неправомірні дії, які проявлялись у завданні потерпілій фізичних та психічних страждань, шантажі, приниженні її людської гідності, як і перед спільними малолітніми дітьми, так і перед сторонніми особами. Окрім цього, 03.10.2020 близько 23 години 30 хвилини [PERSON] з неповнолітніми доньками [PERSON] , 2010р.н., та [PERSON] , 2015р.н., перебуваючи в автомобілі таксі, прямували до свого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Доїхавши до вказаної адреси, автомобіль зупинився на проїжджій частині автомобільної дороги, що знаходиться на прибудинковій території, та [PERSON] , відкривши праву задню дверку автомобіля, вийшла з нього, після чого за останньою з автомобіля вийшли [PERSON] , 2010р.н., та [PERSON] , 2015р.н.\~Виходячи з автомобіля, в це й же час, до останніх підійшов [PERSON] ,\~який, будучи в особистих неприязних відносинах із [PERSON] , виражаючись нецензурною лексикою, штовхнув останню в ділянку грудної\~клітки. Після цього, [PERSON] , намагаючись уникнути подальшого\~конфлікту, разом із дітьми намагалася потрапити додому, однак цьому перешкоджав [PERSON] . Зрозумівши, що в цей час їй ніхто не\~допоможе, [PERSON] вирішила здійснити телефонний дзвінок, а в свою чергу [PERSON] , намагаючись перешкодити цьому, та діючи з метою\~спричинення своїй, на той час, дружині тілесних ушкоджень, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, схопивши своїми руками [PERSON] за праву руку умисно стискав її, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи №430 від 19.04.2021, тілесні ушкодження у виді забою, підшкірної гематоми верхньої третини правого передпліччя, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. В рамках кримінального провадження та в ході його розгляду судом цивільний позов потерпілими, зокрема, позивачем [PERSON] не заявлявся. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). В силу положень статті 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають додатковому доказуванню. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.\~ Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд погоджується зі обґрунтуваннями позивача, що внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення їй була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та психологічних стражданнях, які позначили негативні зміни у її житті, незручностях і дискомфорті, душевних стражданнях, у зв?язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень та вчиненням домашнього насильства. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що зазначені обставини дійсно завдали позивачу фізичних та душевних страждань. Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо визначення розміру відшкодування, то суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховує характер і глибину моральних страждань, яких зазнав позивач. З огляду на наведене, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та приходить до переконання про можливість відшкодування позивачу відповідачем моральної шкоди в розмірі 20000 грн., задовольнивши позов частково. За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Задовольняючи позовні\~вимоги частково, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, понесені витрати позивачем зі сплати судовий збір в розмірі 1073,60 грн. розділяються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 214,72 (20 % від 1073,60 грн.) грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, що має майновий характер, в розмірі 2481 грн., хоча слід було сплатити судовий збір у меншому розмірі 1073,60 грн., тому на виконання вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути 1407, 40 грн. надміру сплаченого судового збору.

Outcome: partial