Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

14.03.2023 [PERSON] подав до Городоцького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі п`яти тисяч гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов подано з тих підстав, що з грудня 2021 він фактично припинив шлюбні відносини з відповідачкою, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. [PERSON] належним чином не виконує свій обов`язок матері щодо матеріального утримання дитини, всі витрати щодо належного утримання та матеріального забезпечення дитини несе він один. Наскільки йому відомо відповідачка офіційно в Україні не працевлаштована. Позивач в судове засідання не з`явився, 30.03.2023 від його представника надійшла письмова заява про проведення засідання у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи у відсутності відповідачки не заперечують. Відповідачка двічі в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду, відзиву на позовну заяву чи клопотання про відкладення судового засідання від неї не надійшло. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 26.12.2017 перебувають у шлюбі, який зареєстрований \~виконавчим комітетом\~Комарнівської міської\~ради Городоцького\~району Львівської\~області,\~актовий запис\~№ 22.\~Сторони мають\~спільну дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , яка народилася до реєстрації шлюбу між сторонами і на сьогодні зареєстрована та проживає разом з позивачем в будинку [ADDRESS] (а.с.3). Станом на момент розгляду справи в суді зі слів позивача [PERSON] офіційно не працевлаштована. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині мають належати права на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання її неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину суд враховує її вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідачки), у якої зі слів позивача дохід носить нестабільний характер. З огляду на наведене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч.1\~ст.192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.6\~ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням повного задоволення позовних вимог позивача, який згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, то на відповідачку покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп. за подання позовної заяви позивачем і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved