Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивачка [PERSON] у серпні 2022 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] у її доньки [PERSON] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] разом з донькою не проживає, участі у вихованні дитини не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі і підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] батька не має, мати не спроможна забезпечити достатній фізичний та духовний розвиток дитини, у відповідачки відсутні почуття материнського обов`язку відносно своєї дитини. Мати дитини проживає у с.Тарасівка Охтирського району із 25.02.2022 року лише кілька разів по декілька хвилин бачила свою дитину, її вихованням та розвитком не цікавиться. Посилаючись на указані обставини, [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції відповідача Відповідачка [PERSON] відзив на позов не подала, до суду ні на стадії підготовчого провадження, ні під час судового розгляду жодного разу не з`явилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляд. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи без її участі, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, ураховуючи згоду позивачки, суд ухвалює заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Стислий виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Від Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 20.09.2022 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 08.11.2022 року закрито підготовче провадження, витребувано Висновок органу опіки та піклування по суті спору, призначено справу до судового розгляду. Крім того, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради. Протокольними ухвалами суду від 01.12.2022, 05.01.2023, 16.03.2023 року судовий розгляд було відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки, витребування додаткових доказів, виклику свідків. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини відповідачки відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження було внесено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері (а.с.5, 28). Донька відповідачки навчається у другому класі Солдатського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - закладу дошкільної освіти імені М.Гендіної Тростянецької міської ради проживає в родині бабусі і дідуся по [ADDRESS] (а.с.6, 25). [PERSON] , з чоловіком, дітьми та онукою [PERSON] проживає у будинку, на який права власності не має, обробляє присадибну ділянку 0,42 га, утримує господарство. Донька відповідачки [PERSON] відвідує Солдатський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів-заклад дошкільної освіти імені М.Гендіної Тростянецької міської ради. За даними педагогічної характеристики режим для здобувача освіти в основному дотримується, питанням виховання і розвитку дівчинки у сім`ї приділяється досить багато часу. [PERSON] систематично допомагала [PERSON], особливо при дистанційному навчанні. Контроль за навчанням дівчинки вдома дуже добрий, тому її знання відповідають розумовим здібностям (а.с.7). Відповідно до довідки лікаря-педіатра Амбулаторії с.Люджа КНП «Тростянецький центр первинної медичної допомоги» Тростянецької міської ради [PERSON] від 01.11.2022 року з лютого 2022 року [PERSON] сама доглядає [PERSON] , виконує всі медичні призначення, водить на профщеплення, профогляди, консультацію лікарів. Дитина на «Д» обліку не перебуває, доглянута, санітарно-гігієнічний стан задовільний (а.с.27). Відповідачка [PERSON] не працює, з позивачкою та своєю дитиною не проживає. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права У цій справі спір виник між бабусею та матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає у родині позивачки окремо від матері. Позивачка просить позбавити батьківських прав свою доньку [PERSON] стосовно її малолітньої дитини, посилаючись під час судового розгляду на те, що відповідачка з 25 лютого 2022 року не займається вихованням, утриманням, розвитком і здоров`ям дитини, покинула її з власної волі, пішла жити до чоловіка у с.Тарасівка, лише декілька разів приходила до дитини, яку залишила на повне утримання та піклування позивачки, яка на цей час через поведінку відповідачки, займається всіма питаннями життя онуки і фактично замінила їй мати і законного представника. За твердженням [PERSON] відповідачці дитина непотрібна, її цікавлять лише чоловіки. Вирішуючи питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (статті 11, 14 Закону України «Про охорону дитинства» Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 Сімейного кодексу України). Поняття «ухилення від виконання обов`язку» нетотожне поняттю «невиконання обов`язку». Мати, батько вважатимуться такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи викладене, питання про позбавлення батьківських прав судами слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до Висновку, який затверджений рішеннями виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 21.12.2022 № 495 орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] у зв`язку з тим, що мати дитини має бажання та можливість її виховувати. Комісії не вдалося виявити вагомих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, вона не була помічена за зловживання алкоголем, не порушувала громадських порядок, має тихий спокійний характер (а.с.57). Суд не погоджується з указаним Висновком органу опіки та піклування, який виходячи з установлених обставин справи не відповідає якнайкращим інтересам малолітньої [PERSON] , які вимагають забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Орган опіки та піклування, а також Відділ «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради, крім указаного Висновку, жодних належних доказів на підтвердження викладених у ньому обставин суду не надали, їх представники до суду не з`явились, джерело відомостей вказаних у висновку та їх достовірність є незрозумілим. Установлені судом обставини не вказують на зловживання відповідачкою алкогольними напоями, порушення нею громадського порядку, на що посилається орган опіки та піклування, але вказують на свідоме ухилення [PERSON] від виконання обов`язків, визначених статтею 150 СК України, яка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, матеріального утримання, медичного догляду, не спілкується з дитиною, не дає дитині відчуття стійкого потоку любові та ніжності, розуміння дитині, що любов матері беззаперечна та безумовна. Належних доказів того, що позивачка чи інші особи чинять [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною, виконанні нею батьківських обов`язків суду не надано. Сам факт того, що [PERSON] , знаючи про розгляд судом справи, жодного разу до суду не з`явилась, доказів на спростування підстав позову не подала, також на переконання суду вказує на її ставлення до дитини. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] вже близько року не проживає у будинку батьків у с.Крамчанка, її донька [PERSON] постійно перебуває з бабусею, яка після того як відповідачка її покинула на піклування позивачки змінилась на краще, у дитини немає істерик, які провокувала мати. Наприклад, були ситуації, коли відповідачка одягала доньку очевидно не відповідно до погодних умов, дитині явно було жарко, коли їй робили зауваження, щоб вона переодягнула доньку, відповідачка неадекватно і агресивно на це реагувала, хватала дитину за руку, кудись тягнула, що негативно впливало на настрій та емоційний стан дитини. Відповідно до Довідки про обстеження психоемоційного стану [PERSON] від 13.02.2023, практичний психолог [PERSON] за результатами застосування методів об`єктивного спостереження, клінічної бесіди, проективного малюнкового тесту, тесту «Палітра почуттів» дійшла висновку, що емоційні та поведінкові реакції дитини дають підстави для висновку, що дівчина психологічно травмована негативними подіями, що системно відбуваються в її житті. Розмови та дії дорослих викликають такі неусвідомлені переживання як страх, образа та злість на маму, до якої у неї амбівалентні почуття одночасно страх-любов. На малюнку по темі « Моя сім`я » дівчинка зобразила тих, осіб, які знаходяться в колі її спілкування, це були значимі близькі люди (вона, бабуся, дідусь, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (діти позивачки). На питання: «А ти нікого не забула намалювати?», дівчина помовчала і відповіла: «А вона в Тарасівці», після цього заплакала, що за висновком психолога вказує на потребу дитини у безоціночному прийнятті, любові та підтримки, чого їй не вистачає у стосунках з матір`ю. Соціальна ситуація розвитку дитини на цей час є сприятливою для розвитку дитини. Дідусь та бабуся створюють умови для виховання та підтримки задовільного стану здоров`я дитини. Завдяки їх зусиллям дитина справляється з труднощами розвитку, а мати не приймає активної та, що важливо системної участі у вихованні своєї доньки. [PERSON] не сприймає особу матері як авторитетну для себе (а.с.85-87). Також в судовому засіданні практичний психолог [PERSON] зазначила, що в її багаторічній практиці, такий випадок подібного психоемоційного стану як у [PERSON] один із складних. Дитині терміново потрібні системні заняття із психотерапевтом, оскільки у [PERSON] відмічається соціальна дезадаптація, є ознаки розладу F40, які якщо негайно не звернутись до спеціалістів, у подальшому подолати буде дуже важко, дитина не йде на контакт з іншими людьми, замикається і мовчить через страх, який провокує спазм і блокує у неї здатність говорити. Крім того, є ознаки прояву агресії. Дитина дуже емоційно прив`язана до бабусі, позитивним є те, що у родині бабусі є її власні діти, в колі яких [PERSON] може бути собою. З урахуванням викладених обставин, які свідчать про серйозні вади розвитку доньки відповідачки, та вимагають від матері докладання всіх можливий зусиль для їх подолання, суд в умовах повної бездіяльності [PERSON] та її самоусунення від виконання батьківських обов`язків, дійшов висновку, що в якнайкращих інтересах малолітньої [PERSON] буде позбавлення матері її батьківських прав задля забезпечення для неї надійного, безпечного та стійкого середовища у родині бабусі та дідуся, які створили для неї такі умови та емоційну підтримку, піклуються про її здоров`я та здобуття освіти. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON] , в сім`ї якої проживає [PERSON] , який підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved