Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2014 року розірвано. Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з матір"ю та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 28 серпня 2015 року позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Зазначає, що батько дитини спочатку навідував дочку, а через деякий час почав обмежуватися подарунками, а відколи дочка пішла до першого класу, перестав приймати участь у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться її здоров"ям, розвитком та інтересами, не допомагає фінансово та не цікавиться в яких умовах проживає дочка. Вказує,що малолітня дочка своїм татом називає вітчима [PERSON] , який фактично її виховує та утримує. Батько жодним чином не бере участі в житті дитини та ухиляється від виконання батьківських обов"язків. Вважає, що відповідач не виконує обов`язків по вихованню та утриманню дитини та наявні всі підстави щодо позбавлення батьківських прав, а тому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2023 року справу № 306/35/23 (провадження № 2/306/193/23) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 28). 17 лютого 2023 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження в справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 32). 03 квітня 2023 року ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 54). В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,заперечив проти їх задоволення та пояснив, що він не відмовляється від дитини та бажає з нею бачитись та спілкуватися. Після розлучення, в зв"язку з обставинами, які склалися, позивач повторно вийшла заміж, він не спілкується тривалий час з дитиною, купляв дитині подарунки. Після спілкування з представником органу опіки та піклування, надіслав кошти через пошту позивачу та бажає допомагати дитині фінансово. Представник органу опіки та піклування Керецьківської сільської ради в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та долучила до матеріалів справи висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав (а.с.35-46). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2014 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого у виконкомі Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 30 розірвано. Дитину - доньку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір"ю [PERSON] (а.с.9) 28 серпня 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після одруження змінила прізвище на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2015 року виданого виконавчим комітетом Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.10) Згідно характеристики наданої класним керівником Керецьківського закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів Пецко Г.В. від 20.12.2022 року [PERSON] , 2013 року народження навчається в школі з 1 класу. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна, та комунікабельна учениця. Мама [PERSON] та вітчим [PERSON] систематично контролюють навчання доньки та відповідально ставляться до її виховання в родині. Регулярно відвідують батьківські збори та виконують рекомендації вчителя, відповідально ставляться до виховання доньки. Батько [PERSON] ,за чотири роки навчання жодного разу не відвідав дочку в школі та не цікавися навчальним процесом дитини (а.с.12). Згідно довідки наданої сімейним лікарем [PERSON] зазначено, що дитину [PERSON] , [INFO] на обстеження приводить мама [PERSON] або вітчим [PERSON] . Крім них, здоров"ям дитини ніхто не цікавився (а.с.13). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав за № 342/02-06 від 16.03.2023 року складеного та затвердженого сільським головою Керецьківської сільської ради Хустського району Закарпатської області батька [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Керецьківської сільської ради при голосуванні лише троє членів комісії голосували про доцільність позбавлення батька батьківських прав, а решта вісім чоловік про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] (а.с. 36-38) . У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 7 ст. 7 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Приписами статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав, посилалась на ухилення останнім від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», § 54, § 58 вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків» (постанова ВС від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц) Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначаючи, що бажає спілкуватися з донькою, як може допомагає подарунками та фінансово. Відповідачем у судовому засіданні було надано оригінали квитанцій про здійснення подарунків для дочки та про грошовий переказ (а.с.55-59). Така поведінка відповідача дає підстави вважати, що останній не нехтує інтересами дитини. Невідвідування навчального закладу відповідачем не може свідчити повною мірою про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Такий висновок зробив ВС в постанові № 465/3694/14-ц від 16 січня 2019 року. Сторона позивача не довела та не надала суду документальних доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення їх батька, по відношенню до неї, батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.

Outcome: dismissed