Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позивач посилається на те, що на підставі виконавчого листа №550/1225/13-ц виданого Чутівським районним судом Полтавської області 29.01.2014 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.11.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач [PERSON] не виконує належним чином свої зобов`язання зі сплати аліментів та станом на 08.09.2022 має заборгованість у сумі 26974,70 грн. Враховуючи викладене позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача пені, тому просить суд задовольнити позов, яким стягнути із відповідача [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 40693,35 грн та понесені судові витрати у справі, з урахуванням витрат на правову допомогу. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. 13.10.2022 суддею Чутівського районного суду Полтавської області, [PERSON] відкрито спрощене позовне провадження у справі. 18.11.2022 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2022 справа передана в провадження судді Чутівського районного суду Полтавської області, [PERSON] . Ухвалою судді\~від 09.12.2022\~справу прийнято\~до провадження\~суддею Чутівського\~районного суду\~Полтавської області,\~ [PERSON] \~та призначено\~до судового\~розгляду У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача, адвокат Хворост Д.М. у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила суд задовольнити позов, а справу слухати без участі сторони позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, повідомлений своєчасно та належним чином. 03.02.2023 до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] посилаючись зокрема на те, що сума нарахованої пені не повинна перевищувати розмір самої заборгованості, що вказано у ст.196 Сімейного кодексу України. Також зазначив, що йому невідомі причини виникнення заборгованості по аліментах, оскільки він працював офіційно, а тому з його заробітної плати йшли необхідні відрахування через бухгалтерію підприємства. Крім того, [PERSON] посилався на скрутне матеріальне становище у зв`язку з наявними кредитними зобов`язаннями, а також у зв`язку з витратами на утримання теперішньої сім`ї. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено,\~що рішенням\~Чутівського районного\~суду Полтавської\~області від\~14.01.2014\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1/4\~частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Масич С.І. 23.09.2015 відкрито виконавче провадження ВП №48803429 з примусового виконання виконавчого листа №550/542/13-ц виданого Чутівським районним судом Полтавської області 29.01.2014 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до повноліття, починаючи з 11.11.2013 (а.с.16). 11.05.2017 старшим державним виконавцем Подільського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області, Тютюнник К.В. передано вищевказане виконавче провадження до Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області (а.с.17). Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС, Проніною Л.М. від 26.05.2017 виконавче провадження прийнято до виконання (а.с.18). В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, державним виконавцем було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також встановлено тимчасові обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.19-24). Як вбачається із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Тригубенко І.Ю., боржник [PERSON] має заборгованість за аліментами станом на 08.09.2022 у розмірі 26974,70 грн (а.с.256). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, представником позивача, адвокатом Хворост Д.М. проведено розрахунок пені за несплаченими аліментами, що становить 40693,35 грн (а.с.26-31). За нормами ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, частиною 3 ст.\~181\~СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 194\~СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25.04.2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03.04.2019 р. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+…Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Представник позивача, адвокат Хворост Д.М. додала до позову розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, виконаний у відповідності з вищевказаною формулою. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 40693,345 грн пені за прострочення сплати відповідачем аліментів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Стосовно заперечень викладених відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Так, перевіривши надані відповідачем докази а саме, довідки з підприємств в яких працював останній, судом встановлено, що бухгалтерією були проведені відповідні відрахування аліментів із заробітної плати [PERSON] , та вказані суми враховані державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості щодо сплати аліментів (а.с.142-148). Надані відповідачем дублікати квитанції щодо сплати аліментів позивачу [PERSON] у 2023 році, не спростовують вищевикладені висновки суду, оскільки державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості за період з 11.11.2013 по 31.08.2022 (а.с.130-131). Дублікати квитанцій щодо перерахування відповідачем [PERSON] коштів в рахунок сплати аліментів своїй теперішній дружині [PERSON] не є належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України, оскільки не містять інформації щодо предмета спору (а.с.132-141). Також суд не погоджується із посиланнями відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем пені зі сплати аліментів у розмірі 40693,35 грн, оскільки згідно ст.196 СК України розмір пені не може перевищувати 100% розміру заборгованості, що не може бути більшим ніж 26974,70 грн. При цьому суд враховує висновки викладені у постанові Верховного суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21. Так, Верховний суд зазначив, що при застосуванні формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України, якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Таким чином, суд вважає, що розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, здійснений адвокатом Хворост Д.М. проведений з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у вищевказаній постанові. Відповідачем не доведено, що заборгованість зі сплати аліментів за вказаний період нарахування неустойки, виникла не з його вини, при цьому суд зазначає, що відповідач [PERSON] був обізнаний про необхідність утримувати дитину, та обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Суд, враховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звернулася до суду із позовною вимогою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору за вказаною вимогою (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), то із відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 992,40 грн. Щодо стягнення із відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст.\~134\~ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За приписами п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Частиною 3 ст.\~137\~ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Суд встановив, що на підставі наданих представником позивача, адвокатом Хворост Д.М. доказів, а саме: Договору про надання правничої допомоги №78 від 21.09.2022; попереднього розрахунку суми судових витрат від 29.09.2022; детального опису робіт від 29.09.2022; Акту приймання-передачі наданої допомоги №1 від 29.09.2022; квитанції про сплату послуг адвоката від 29.09.2022; ордера №1105228 про надання правової допомоги від 29.09.2022; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ №1932; квитанції про оплату послуг адвоката від 15.02.2023; детального опису наданих послуг від 15.02.2023, позивачем [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 7350,00 грн (а.с. 32-39, 169-170). Враховуючи викладене, зважаючи на підставу та предмет позову, задоволення позовних вимог, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, зокрема зважаючи на виготовлені та подані у ході судового розгляду представником позивача заяви по суті, а також перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, зазначені стороною позивача витрати на правову допомогу справедливими і співмірними. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому суд не погоджується із вимогою відповідача щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що понесені позивачем витрати в сумі 7350,00 грн є співмірними з огляду на розумну необхідність таких витрат для цієї справи, витрачений адвокатом час, та є співрозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Таким чином, суд вважає, що витрати на правову допомогу, сплачені позивачем [PERSON] адвокату Хворост Д.М. в сумі 7350,00 грн повністю відповідають критеріям їх обґрунтованості, а також розумності їх розміру, що закріплені ч. 3 ст. 141 ЦПК України. З урахуванням положень ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю та з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7350,00 грн.

Outcome: approved