Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути половину понесених додаткових витрат на навчання дитини в сумі 10000,00 грн. та стягнути з відповідача щомісячно на її користь на утримання повнолітньої дочки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до закінчення дочкою навчання, але не довше, ніж досягнення нею 23 років. Позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] народилася дочка [PERSON] [INFO] . Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06.09.2013 року (справа № 134/108/13-ц), яке набрало законної сили 17.09.2013 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. На утримання дочки за виконавчим листом, виданим Крижопільським районним судом Вінницької області 12 лютого 2013 року, справа № 134/111/13 - ц, з відповідача стягувались аліменти на користь позивача в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року ідо досягнення дитиною повноліття. 15.09.2022 року неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] зарахована студенкою денної форми навчання на перший курс СВО бакалавр Навчально- наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського на спеціальність 321 Соціальна робота, вартість навчання за 2022 рік 20000,00 гривень було сплачено позивачем 09.09.2022 року. Враховуючи на те що на час зарахування дочки на навчання до навчального закладу, остання була неповнолітньою до сума на навчання за 2022 рік в розмірі 20 000,00, що є додатковими витратами, тому з відповідача підлягає стягненню половина суми навчання в розмірі 10000,00 грн. Крім того оскільки вже повнолітня дочка продовжує навчатися на денній формі навчання, не працює та не має можливості забезпечувати себе, тому остання потребує матеріальної допомоги, яку на даний час надає тільки позивач, відповідач допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, має у власності земельні ділянки, з яких отримує доходи. Тому позивач просить стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання дочки в розмірі 3000,00 грн. 20 лютого 2023 року через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву представника відповідача, в обґрунтування заперечень, щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на навчання в сумі 10000,00 грн. зазначає, що [PERSON] [INFO] досягла віку 18 років і остання втратила статус дитини, оскільки остання провчилася з 15.09.22 року по [INFO], тобто менше одного місяця. Тому витрати на оплату навчання повнолітньої особи не можуть вважатись додатковими витратами на розвиток неповнолітньої дитини, в розумінні ст.185 СК України, стягнення ж додаткових витрат на розвиток повнолітньої дочки не передбачено нормами СК України. Позивачка уклала договір з навчальним закладом про навчання [PERSON] без згоди відповідача, а тому у [PERSON] не могло виникнути жодного зобов`язання за таким договором. Позивач заперечує щодо позовних про стягнення аліментів в сумі 3000,00 грн. на повнолітню дитину яка продовжує навчатись, оскільки позивачкою не надано суду жодного доказу того, що відповідач має можливість платити аліменти у вищезазначеній сумі щомісячно. Враховуючи, що батьку відповідача, який з ним проживає виповнилось вже 77 років, він непрацездатний, атому він зобов`язаний його доглядати та надавати допомогу. Також відповідач зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина [PERSON] якому виповнилось з місяці, та утримувати дружину якає не працює, доглядає їхню спільну дитину та свого сина [PERSON] , який є інвалідом. Відповідач не працює, його сім`я фактично живе з доходів підсобного господарства, його дохід в найкращі місяці складає 6000,00 грн. Тому вважає, що в частинні позовних про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання підлягає стягненню в розмирі 50 відсотків прожиткового мінімуму станом на 2023 року в сумі 1342,00 грн. Також позивач вказує, що останнім було сплачено суму коштів 2599,28 грн., в грудні 2022 та січні 2023 року за виконавчим листом, виданим Крижопільським районним судом Вінницької області 12 лютого 2013 року, справа № 134/111/13 - ц після досягнення дочки повноліття, а тому аліменти за даним позовом можуть бути призначені судом із січня 2023 року. 28 лютого 2023 року через канцелярію суду подано відповідь на відзиві представника позивача, в обґрунтування своїх заперечень представник позивача вказує, що навчання спільної дочки сторін є особливою обставиною, яка пов`язана з необхідністю здобуття професійної освіти, формування себе як особистості, пошуку свого місця соціумі. Вказана обставина виникла, коли дочка була неповнолітньою, а тому витрати на оплату навчання за 2022 рік є додатковими витратами, у яких відповідач зобов`язаний брати участь. Вказує, що отримання відповідачем доходу в сумі 6000,00 грн. є припущенням та не підтвердженим жодним доказом. Реєстрація за одним місцем проживання відповідача із своїм батьком не підтверджує догляд за батьком. Відповідач є працездатним та має підсобне господарство. Щодо здійснення переплати сум аліментів які здійсненні на виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, та ніщо не перешкоджає відповідачу повернути данні кошти. Позивач належним чином повідомлений про дату та час розгляду в судове засідання не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Позов визнається частково в сумі 1342,00 грн. із обґрунтувань зазначених у відзиві на позовну заяву від 20.02.23 року. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26.10.204 року [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2013 року у справі №134108/13-ц, яке набрало законної сили 17.09.2013 року, шлюб. Між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 09.12.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3318, розірвано. Прізвище позивача після реєстрації розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Згідно виконавчого листа Крижопільського районного суду Вінницької області від 04.02.2013 року виданого на виконання рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04.02.2013 року (справа № 134/111/13- ц), яке набрало законної сили 15.02.2013 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року і до досягнення дитини повноліття. Довідкою від 17.10.2022 року за № 22/194 Навчально - наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського встановлено, що [PERSON] навчається на 1- курсі СВО бакалавр на спеціальності 231 Соціальна робота денної (комерційної) форми навчання. Загальна вартість платної освітньої послуги за навчання становить 80000 гривень. Вартість оплати навчання за 2022 рік становить 20000 гривень. Термін навчання з 15.09.2022 р. до 30.06.2026 р. Відповідно до копії квитанції до платної інструкції на переказ готівки # 0.0. 2668296591.1, дата здійснення платіжної операції 09.09.2022 здійснено платіж в сумі 10000,00 грн., платник: [PERSON] , прижначення платежу: за навчання факультет СОЦ РОБОТА. Курс 1, форма навчання Очна, [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] досягла віку повноліття 18 років [INFO] . [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 березня 2022 року, що підитверджується свідоцтвом про шлюб від 16 березня 2022 року серія [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження від 25 листопада 2022 року від 25 листопада 2022 року серія [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації від 13.02.2023 року за № 55 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Тульчинської райдержадмінітрації № 2 Крижопіль і їй з 01.02.2021 по 30.06.2023 призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю ( [PERSON] , [INFO] ) та надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю. [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 березня 2011 року серія [NUMBER] , та [PERSON] [INFO] , батьком яких є [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження від 26 липня 2013 року серія [NUMBER] . Довідкою № 130 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , Відповідно до розрахунку наданного Крижопільским відділом у тульчинському районні Вінницької області від 09.02.2023 року відповідачем здійснено переплату в сумі 2599,28 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у вищому навчальному закладі; у зв`язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги; батько дитини має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сам факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не передбачений переліком обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц. Суд вважає, що народження іншої дитини у відповідача, що дружина є безробітною та доглядає їхнього сина та свого сина [PERSON] 17.07.2013 на підставі чого їй призначено державну допомогу на дитину з інвалідністю та надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю , проживання спільно з дітьми дружини від іншого шлюбу, за відсутності підтвердження належними та допустимими доказами тяжкого матеріального становища відповідача. Відповідне твердження про тяжкий матеріальний стан не може носити декларативний характер у справах, що стосуються інтересів дитини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. З огляду на те, що позивач і відповідач проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її забезпеченні, доказів утримання дитини у добровільному порядку відповідач не надав, відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, доказів що ним здійснюються витрати на утримання батька похилого віку суду не надано, суд вважає, що позов в частинні стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2700,00 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж досягнення нею 23 років, оскільки саме такий розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідатиме потребам повнолітньої дитини в сучасних соціально- економічних реаліях підлягає задоволенню. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІвід 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21) зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення». Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справи прогнозованими витратами на навчання дитини є 20000,00 грн., позивачем понесено витрати у розмірі 10000 грн. за оплату навчання на неповнолітню доньку [PERSON] за навчальний рік 2022. Вказані витрати підтверджуються матеріалами справи (а.с.14) і на думку суду не можуть охоплюватися аліментами, які отримує мати на утримання дитини до її повноліття, оскільки на час стягнення аліментів такі витрати, як оплата за навчання не передбачалася. Позивач просила стягнути з відповідача 10000 грн. додаткових витрат на оплату навчального року 2022 доньки [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати на оплату навчання неповнолітньої доньки [PERSON] є саме додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України як фактично понесені додаткові витрати на неповнолітню дитину, на яку сплачуються аліменти, обумовлені особливими обставинами, а саме, необхідністю здобуття фахової передвищої освіти (платної) будучи неповнолітнім. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати по справі становлять 992,40 грн. - судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений, однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 2700 грн., то відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 893 грн. 16 коп. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 17.10.2022 між адвокатом Глушковою О.І та позивачко було укладено договір (угода) про надання правничої допомоги щодо ведення даної цивільної справи, а саме юридичний аналіз документів та консультація, підготовка та подання позовної заяви, інших процесуальних документів, пов`язаних з розглядом справи, представництво інтересів позивача у цій справі. Позивачкою сплачено адвокату Глушковій О.І. за надання правової допомоги по цій справі 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією № б/н від 17.10.2022. Враховуючи, що позов задоволено частково від заявленої позивачем до стягнення суми, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2250 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial