Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

30 грудня 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надав відповідачу позику у розмірі 65\~000,00 доларів США, із строком повернення до 09 березня 2022 року. Крім того договором була передбачена сплата неустойки у разі несвоєчасного виконання зобов`язання за ним. Станом на день звернення до суду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, позику не повернув. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за позикою у розмірі 65\~000,00 доларів США, пеню у розмірі 191\~750,00 доларів США та 1\~576,00 доларів США 3% річних. Позивач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві його представник просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) 17 січня 2022 року був укладений нотаріально посвідчений договір позики, згідно умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в розмірі 65\~000,00 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути таку ж суму грошових коштів у строк до 09 березня 2022 року (п.1). У разі несвоєчасного виконання зобов`язання позичальник зобов`язувався сплатити позикодавцеві неустойку у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення (п.5) (а.с.6-7). Відповідач доказів повернення позики суду не надав. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. В першу чергу суд вважає за необхідне визначитися з правом, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У розглядуваному випадку, в укладеному між сторонами договорі чітко встановлений строк повернення позики, а саме до 09 березня 2022 року. Доказів виконання основного зобов`язання у повному обсязі, відповідач суду не надав, а тому основну суму позики у розмірі 65\~000,00 доларів США слід стягнути з відповідача на користь позивача, задовольнивши позов в цій частині. Ухвалюючи рішення суд стягує кошти саме в іноземній валюті, оскільки зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесе двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року №723/304/16-ц). Що стосується позовних вимог про стягнення пені та 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України, то суд зазначає, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на те, що з 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан, а пеня та 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України, позивачем нараховані за період дії такого стану, суд дійшов висновку, що позичальник (відповідач) звільнений від сплати вказаних платежів на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому слід відмовити у задоволенні позову у цій частині. У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 2 496,88 грн. (9\~924,00 х (65\~000 / 258\~326))

Outcome: partial