Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та на спадкове майно за законом. В позові посилається на те, що подружжя [PERSON] та [PERSON] побудували домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого кожен з них набув право на 1/2 частину домоволодіння. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 домоволодіння. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] своєчасно прийняли спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не зареєстрував право власності на належну йому частину домоволодіння за собою в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. [PERSON] відмовилась від належної їй частки у спадковому майні на користь позивача. Позивач просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», прибудови літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», тераси літ.«б», вбиральні літ.«В», підвалу літ.«Пд», входу в підвал літ.«ВхПд», гаража літ.«Г», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3, вимощення І і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Відповідачі в судове засідання не з`явились, представивши суду заяви, в яких позов визнали повністю та просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.1967 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано 21.01.1967 року Клинівською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 1. Рішенням виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 07.02.1968 року за № 27/3 [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці площею 600 кв.м. під [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ). 07.02.1968 року між [PERSON] та відділом комунального господарства виконкому Сторожинецької міської ради укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідчений 09.02.1968 року нотаріусом Сторожинецької нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 248. Під час шлюбу, а саме в 1972-1990 роках [PERSON] та [PERSON] побудували домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», прибудови літ.«а», ганку літ.«а1», літньої кухні літ.«Б», тераси літ.«б», вбиральні літ.«В», підвалу літ.«Пд», входу в підвал літ.«ВхПд», гаража літ.«Г», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3, вимощення І і знаходиться за адресою: [ADDRESS] (колишні адреси - [ADDRESS] та [ADDRESS] ). Відповідні роки будівництва об`єктів нерухомості підтверджуються записами в технічному паспорті. Домоволодіння було збудоване під час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України. Згідно зі ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Верховний Суд в постанові від 27.01.2020 року по справі № 442/8047/16-ц зробив правовий висновок, що набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Отже, [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на вказане домоволодіння. Частина 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачає, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Виходячи з цих положень, кожен з подружжя набув право на 1/2 частину домоволодіння. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 прибудови літ.«а», 1/2 ганку літ.«а1», 1/2 літньої кухні літ.«Б», 1/2 тераси літ.«б», 1/2 вбиральні літ.«В», 1/2 підвалу літ.«Пд», 1/2 входу в підвал літ.«ВхПд», 1/2 гаража літ.«Г», 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 огорожі під № 2, 1/2 криниці під № 3, 1/2 вимощення І і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] будучи дружиною спадкодавця, тобто в силу ст.1261 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. В установлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме 21.05.2008 року відповідач [PERSON] будучи донькою спадкодавця, тобто в силу статті 1261 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги, звернулась до Сторожинецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, де була заведена спадкова справа № 468/2008. Також із спадкодавцем на час відкриття спадщини були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] - його сини. Верховний Суд в постанові від 28.04.2021 року по справі № 204/2707/19 зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17. Як вбачається з акту обстеження від 08.02.2023 року № 169 Виконавчого комітету Сторожинецької міської ради [PERSON] та [PERSON] не проживали з батьком на час відкриття спадщини, у встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали, а тому вони вважаються такими, що не прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 та ч.1 ст.1272 ЦК України. Частина 1 ст. 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] набули право на 1/2 частку спадкового майна кожен. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не зареєстрував право власності на належну йому частину домоволодіння за собою в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. [PERSON] відмовилась від належної їй частки у спадковому майні на користь позивача, про що свідчить її належним чином засвідчена заява. [PERSON] набула право на все домоволодіння, зокрема, 1/2 як її частка у спільному майні подружжя, 1/4 як спадщина за законом після смерті чоловіка [PERSON] та 1/4 як частка у спадковому майні, від якої відмовилась [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 4467,84 грн., що підтверджується квитанцією код 9297-4568-9987-2595 від 22.02.2023 року. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 2233,92 грн.

Outcome: approved