Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою у зв`язку з тим, що заявник є військовозобов`язаним, однак він доглядає свого батька [PERSON] , який має ІІ групу інвалідності, та сестру [PERSON] , яка хворіє на структурну скроневу епілепсію, має ІІІ групу інвалідності та на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. У зв`язку тим, що заявник може бути мобілізований до Збройних Сил України, заявник просить суд встановити факт, що [PERSON] перебуває під постійним доглядом свого сина [PERSON] . 19.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 21 березня 2023 року. 02.03.2023 від представника заявника надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю адвоката заявника в іншому судовому процесі. 31.03.2023 від представника заявник надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 03.04.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника заявника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 03.04.2023 від заінтересованої особи виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області надійшли письмові пояснення, в якому просили відмовити заявнику у задоволенні поданої заяви про встановлення факту що має юридичне значення. 04.04.2023 від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. 11.04.2023 від представника заявника надійшли заперечення щодо прийняття відзиву. 14.04.2023 від представника заявника надійшли письмові пояснення. Суд, ознайомившись із змістом заяви [PERSON] та доданими до неї доказами, оцінивши письмові позиції учасників судового процесу, вважає, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіє свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26.02.1982. Згідно Висновку №352 від 21.11.2022 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико санітарної допомоги» [PERSON] має діагноз падагра в поєднанні з остепарозом. [PERSON] має ІІ групу інвалідності, що підтверджується Довідкою серія КИ-І від 02.07.2003. Довідка видана безстроково. Заявник вказує, що здійснює догляд за своїм хворим батьком, який потребує надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі, та є єдиною особою, хто може здійснювати такий догляд. Рідна сестра заявника - [PERSON] , хворіє на структурну скроневу епілепсію (поліморфні, генералізовані епінапади 1-2 на місяць), генералізований епінапад, дисциркуляторна енцефалопатія II ступеня з загостренням, виражений церебрастелічний синдром, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого неврологічного відділення №3616/1279 від 09.11.2022. Крім того має інвалідність III групи. Окрім захворювань, [PERSON] розлучена та виховує двох неповнолітніх дітей, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вище зазначених обставин не може здійснювати догляд за своїм батьком. Відповідно до довідки №344 від 22.11.2022 виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради, [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] . Згідно копії паспорта [PERSON] , то батька заявника зареєстрований та, як зазначає заявник, проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку ЛКК №306 від 06.12.2022 виданого КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги», [PERSON] за станом здоров`я може постійно надавати соціальні послуги. Факт здійснення заявником постійного догляду за батьком має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків у заявника щодо отримання соціальних пільг та виплат та виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Сімейним кодексом України передбачено обов`язок дітей щодо утримання непрацездатних батьків, зокрема повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрцездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст.ст. 202, 203 Сімейного кодексу України). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. У розумінні статті 1 Закон України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» № 2961-IVвід 06.10.2005 року (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2961-IV, рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності. Постійний сторонній догляд вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із цією заявою підставно, така є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому, суд констатує, що питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є компетенцією уповноваженого органу відповідно до положень зазначеного закону, а тому це питання не може вирішуватись судом.

Outcome: approved