Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Рекрут С.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 16.09.2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., зареєстрований в реєстрі за № 1121. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «НАДРА», який є правонаступником ВАТ КБ «НАДРА» було укладено кредитно договір №126/П/99/2006-840 за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 60'000,00 дол.США, зі сплатою 9% % річних з графіком загашення, що з додатком до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язання між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 13.12.2007 року. Предметом іпотеки та застави є квартира [ADDRESS] . У вересні 2020 року, у відповідь на адвокатський запит, [PERSON] стало відомо про відкриття виконавчого провадження №45137936 у Києво-Святошинському РВ ДВС ЦМ УМЮ м. Київ), в якому йому було повідомлено про наявність виконавчого провадження у державного виконавця Данилишин П.Б. Позивачем у грудні 2020 року також було отримано копію постанови ВП №45137936 від 11.12.2020 року про арешт коштів боржника, постанову від 11.12.2020 року про об`єднання виконавчих проваджень №45137936 та №63323947 в зведене виконавче провадження, постанову від 11.12.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші д входи боржника в межах ВП №45137936 і копію самого виконавчого напису нотаріуса від 16.09.2014 року. Позивач вважає, що всупереч вимогам Закону, нотаріус вчинив виконавчий напис у вересні 2014 року, а дата останнього погашення по кредиту відбулася в 2010 році, тобто напис вчинений після чотирьох років з дня права вимоги банку до позивача. Окрім того, заборгованість [PERSON] , як боржника перед банком, не визнавалась, жодних листів від нотаріуса не приходило, а ні за 30 днів до вчинення напису, а ні після. Тому, позивач зазначає про порушення нотаріусом при вчиненні виконавчого напису трирічного строку давності, оскільки з моменту виникнення права вимоги за кредитним договором до дня вчинення виконавчого напису минуло більше трох років, при цьому вказує, що будь яких повідомлень від банку про існування боргу він ніколи не отримував. А, тому позивач вважає, що за таких обставин виконавчий напис за №1121 від 16.09.2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., підлягає визнанню, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 12.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.03.2021 року клопотання позивача про забезпечення доказів задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 33, оф. 2), засвідчених належним чином копії виконавчого напису, вчиненого 16 вересня 2014 року за № 1121, розрахунок заборгованості та інших документів, що залишаються у справах приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису. 15.04.2021 року від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документами передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, крім того, зазначає, що позивач звернувся до суду зі спливом строку позовної давності посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено 16.09.2014 року, тоді як позивач звернувся до суду у січні 2021 року тобто з пропуском строку для захисту свого порушеного права в судовому порядку. Ухвалою суду від 08.06.2021 року залучено до участі у справі в якості відповідача правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Рекрут С.В. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Дніпрофінансгруп». Ухвалою суду від 08.06.2021 року витребувано від Київського Державного нотаріального архіву, засвідчених належним чином копії виконавчого напису, вчиненого 16 вересня 2014 року за № 1121 приватного нотаріуса Коболєвої Алли Михайлівни, розрахунок заборгованості та інших документів, що залишаються в справах приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису нотаріуса. 07.07.2021 року на виконання ухвали суду від 08.06.2021 року на адресу суду надійшла відповідь від Київського Державного нотаріального архіву, в якій зазначено, що витребувані ухвалою суду документи не можуть бути надані, в зв`язку з тим, що відповідно до Протоколу № 81 засідання експертної комісії Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 20.11.2019 року, було погоджено Акт № 1 про вилучення до знищення (документів), не внесених до Національного архівного фонду приватного нотаріуса Київського міського округу Кобелєвої А.М. Ухвалою суду від 20.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позивні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представники відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Третя особа Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що16.10.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «НАДРА», який є правонаступником ВАТ КБ «НАДРА» було укладено кредитно договір №126/П/99/2006-840 за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 60000,00 дол.США, зі сплатою 9% % річних з графіком загашення, що з додатком до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язання між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 13.12.2007 року. Предметом іпотеки та застави є квартира [ADDRESS] . 16.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. вчинено виконавчий напис №1121 про стягнення з позивача на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі - 2825145,57 грн. 17.10.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Данилишиним П.Б. за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження №45137936 та 11.12.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші д входи боржника. Позивач вважає, що всупереч вимогам Закону, нотаріус вчинив виконавчий напис у вересні 2014 року, а дата останнього погашення по кредиту відбулася в 2010 році, тобто напис вчинений після чотирьох років з дня права вимоги банку до позивача. Крім того, позивач вважає, що виконавчий напис №1121 від 16.09.2014 року вчинено приватним нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Посилання позивача на ту обставину, що виконавчий напис вчинений 16.09.2014 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 126/П/99/2006-840 від 16.10.2006 року, тобто за межами позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до умов договору кінцевий термін повернення кредиту 16.10.2016 року. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Встановлено, що виконавчий напис №1121 був вчинений приватним нотаріусом КМНО Кобелєвою А.М. 16.09.2014 року. Позивач звернувся до суду у січні 2021 року, однак зазначив, що йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження у вересні 2020 року. Вказаного відповідачем не спростовано, а тому застосування строку позовної давності в даному випадку не вбачається за можливе. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed