Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

05.01.2023 року представник позивачки [PERSON] адвокат Гончаренко А.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , вказавши, що [PERSON] та [PERSON] від спільного сімейного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] . На даний час, позивач та відповідач домовленості щодо фінансової участі відповідача в утриманні дитини не досягли. Відповідач має на утриманні ще одну дитину від попереднього шлюбу, відповідно до Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2011 № 2- 2568/2011. При цьому відповідач працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати розмір аліментів зазначений у прохальній частині. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову року і до повноліття дитини. 16.02.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] адвокат Гончаренко А.І., надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , суду надав клопотання про визнання позовної заяви, у якій вказав, що проти задоволення позовної заяви не заперечує, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без його участі. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 09.07.2015 року, номер актового запису 596, [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , батьком якої записаний [PERSON] - відповідач у справі. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що сторонами не оспорюється, і що також підтверджується довідкою 04-19/1991 про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надано доказів того, що відповідач має на утриманні непрацездатних батьків, та має поганий стан здоров`я. З огляду на наведене суд вважає, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, те, що відповідач є працездатною особою, а розмір заявлених позивачкою аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved