Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повнолітнього віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 07.05.2010 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . 20.08.2010 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. 14.02.2013 року Жовтневим рйонним судом м. Харкова шлюб з відповідачем було розірвано. 17.06.2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Прізвище позивача після реєстрації шлюбу стало « [PERSON] », відповідно до витягу з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб. 17.03.2021 року позивач змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого Новобаварським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 14.05.2021 року позивач зареєструвала шлюбу із [PERSON] , від цього шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Син позивача з моменту народження по теперішній час проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та повністю знаходиться на її утриманні, всі матеріальні витрати, пов`язані з дитиною, покладені на позивача. Відповідач бачив свого сина [PERSON] лише два рази. Син взагалі його не знає, адже коли він народився, відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі. Дитина не знає свого біологічного батька, ніяких почуттів до нього не має. Спорів стосовно місця проживання дитини відповідач не порушував, оскільки доля дитини його взагалі не цікавила. В подальшому і до цього часу жодної матеріальної підтримки на дитину відповідач не надає. Весь час дитина проживає з позивачем. Дитина має хороші житлово-побутові умови, позивач займається його вихованням, піклується про його здоров`я. Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суд м. Харкова від 23.11.2021 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, що визнає всі обставини справи та позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Просив розглядати справу за його відсутності. У судове засідання представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, в наданих до суду письмових поясненнях просив розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітнього - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 12.11.2010 року народження. (а.с. 10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до відмітки суду вказане рішення набрало законної сили 04.03.2013 року (а.с. 17). Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивач [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 23 квітня 2019 року шлюб з [PERSON] було розірвано Новобаварським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 43. (а.с. 29) Також, судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 14 травня 2021 року, відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу виданого Новобаварським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 107. (а.с. 46). Згідно з вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова [PERSON] , [INFO] було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. (а.с. 12-13) Відповідно до довідки виданої позивачу начальником Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)», відповідач відбував покарання у Первомайській виправній колонії (№117) з 23.09.2010 року по 23.10.2015 року. (а.с. 15) Судом встановлено, що відповідач не проявляє заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавиться його здоров`ям. Жодного разу не відвідував ані школу дитини ані батьківські збори, не спілкувався з лікарями та вихователями, не оплачував харчування та лікування дитини, що підтверджується довідкою з КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 92», довідкою КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради. (а.с. 23-24) Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] № 105 від 08.02.2022 року, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, дослідивши документи та обстеживши умови проживання дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .( а. с. 93-96) Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями частин 1,4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, наявності у відповідача інших дітей, стан здоров`я дитини, вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача з урахуванням вимог позивача у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання сина [PERSON] , не виконує своїх батьківських обов`язків, не створює дитині належні та безпечні умови існування, свідомо нехтує своїми обов`язками, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved