Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] у лютому 2023 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя мати склала заповіт яким усе своє майно заповіла йому. Він постійно проживав з матір`ю на час її смерті у належному їй будинку по [ADDRESS] без реєстрації та доглядав за матір`ю. Нотаріус відмовив йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки з матір`ю, а також у зв`язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, більше ніхто на спадкове майно не претендує. Також позивач вказав, що його мати декілька разів виходила заміж, змінювала прізвище та на даний час він не має можливості надати нотаріусу всі необхідні документи, які б підтверджували факт того, що [PERSON] дійсно є його матір`ю. Крім того, позивач зазначив, що на початку червня 2022 року він звернувся до нотаріуса із заявою прийняття спадщини після смерті матері, але у нотаріальній конторі йому повідомили, що через оголошений в Україні воєнний стан нотаріальні реєстри закриті, будь-які нотаріальні дії не вчиняються, прийняття спадщини продовжено з 6 до 10 місяців. Через 4 місяці він знову прийшов до нотаріальної контори, але йому повідомили, що нотаріальні дії ще не вчиняються. 01.02.2023 він в останній раз звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав письмову відмову мотивовану тим, що пропустив строк для прийняття спадщини. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є його матір`ю; 2) визначити йому додатковий строк тривалістю 1 (один) місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті матері [PERSON] . Ухвалою суду від 23.02.2023 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 16.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали повністю з підстав указаних у ньому, просили позов задовольнити. Також позивач вказав, що він дізнався про наявність заповіту в травні 2022 року та одразу звернувся до нотаріуса, проте нотаріальна контора на той час не працювала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився та подав заяву, у якій просить суд справу розглядати без його участі, відзив на позовну заяву не має наміру подавати, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [INFO] у м. Тростянець Охтирського району Сумської області, померла [PERSON] (а.с. 8). На день своєї смерті [PERSON] була за реєстрована та проживала по [ADDRESS] (а.с. 10, 15-18). За життя, [PERSON] склала заповіт 16.06.1994, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що усе своє майно заповідає [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений 16.06.1994 державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Гребіник З.Д. та зареєстрований у реєстрі за № 1-919 (а.с. 9). Згідно акту обстеження по розгляду заяви щодо встановлення місця проживання від 17.02.2023 комісією у складі представників виконавчого комітету Тростянецької міської ради було встановлено, що [PERSON] та його мати [PERSON] , до моменту її смерті, проживали разом по [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 72066954, 72066948 від 06.04.2023 наданих державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Східного управління Міністерства юстиції Воропай В.В., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Заповіт від імені [PERSON] був посвідчений 16.06.1994 Тростянецькою районною державною нотаріальною конторою 16.06.1994 та зареєстрований у реєстрі за №1-919 (а.с. 58-60). Державний нотаріус Тростянецької районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воропай В.В. відмовив позивачеві у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 5). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що державним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії,позивач обґрунтовано звернувся до суду. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про встановлення факту родинних відносин суд враховує наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні по справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В ході судового розгляду, установлено, що [INFO] у м. Макіївка Донецької області народилася [PERSON] , що вбачається із посвідки про народження № [NUMBER] (а.с. 11). 10.05.1956 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається із актового запису про шлюб за №12, складеного 10.05.1956 виконавчим комітетом Крисківської сільської ради Коропського району Чернігівської області (а.с. 49-50). [INFO] у м. Тростянець Сумської області народився [PERSON] , батьками якого, згідно свідоцтва про народження від 21.08.1961 серії [NUMBER] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13, 23). Рішенням Охтирського райнарсуду постійної сесії в м. Тростянець було визнано недійсним шлюб зареєстрований 11.02.1961 між [PERSON] та [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вдруге зареєструвала шлюб (а.с.12). Згідно запису акта про розірвання шлюбу за №132 від 16.12.1971 було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення суду Тростянецького району Сумської області від 15.12.1966. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 46). 02.07.1982 Воздвиженською сільською радою Ямпільського району Сумської області за актовим записом № 29 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). Допитаний у судовому засіданні, як свідок позивач [PERSON] пояснив, що він народився у м. Тростянець Сумської області. Його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Разом батьки не жили. Коли він навчався у 4-5 класі, то батько вперше приїхав у м. Тростянець та приходив до нього у школу. В подальшому, вже після закінчення школи, він їздив до батька у АРК Крим. Його батько не спілкувався з матір`ю. Йому відомо про шлюб матері із [PERSON] , який помер перебуваючи у шлюбі із його матір`ю. Про шлюб матері із [PERSON] він дізнався лише зараз. Раніше йому ніхто не розповідав про обставини розлучення батьків. Дошлюбне прізвище матері було « [PERSON] ». Також прізвище « [PERSON] » було у його діда та баби. У матері він один син. Раніше він проживав у Черкаській області, але до матері приїжджав. З 2019 року він постійно проживав із матір`ю, доглядав за нею. Про наявність заповіту він дізнався коли переглядав документи у травні 2022 року та пішов до нотаріуса. Приміщення, де був нотаріус було розбите та лише був номер мобільного телефону за яким необхідно звертатися до нотаріуса. Подзвонивши на той номер телефону йому було повідомлено, що до закінчення воєнного стану продовжується строк на прийняття спадщини на 4 місяці. Згодом він звернувся до нотаріуса, але нотаріус відмовив йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знає позивача та його матір [PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] . Його батьки товаришували з батьками позивача. Періодично позивач приїжджав у гості до матері. Останній час, як погіршився стан здоров`я [PERSON] , позивач постійно проживав з нею близько 2-х років. Позивач був єдиним сином [PERSON] . Враховуючи досліджені судом письмові докази та показання свідків, поза розумним сумнівом знайшла підтвердження та обставина, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Тростянець Сумської області. Згідно ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] має для останнього юридичне значення, так як без його встановлення неможливо оформити спадщину, тому позовна заява у цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд враховує таке. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини установлений частиною 1 статті 1270 ЦК України і складає шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом указаної норми позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Сукупність наведених позивачем обставини про те, що він не був обізнаний із наявністю заповіту, на час перебігу строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] розпочалося повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України у зв`язку з чим було окуповано місто Тростянець, суд вважає такими що дійсно перешкодили позивачеві звернутися до нотаріуса у встановлений строк для прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 26.07.2021 по справі № 405/7058/19 необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на встановлені судом обставини щодо неподання позивачем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, відсутність заперечень відповідача проти позову, виходячи із загальних засад цивільного судочинства, суд вважає розумним та справедливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved