Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

15 березня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27 листопада 2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що зроблено запис за №693. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрачені почуття любові та поваги. Подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви, відповідно до яких просили розглянути справу у їх відсутність, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 27 листопада 2010 року, який був зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, зроблено запис за №693, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2010 року (а.с. 11). В шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач в своїй заяві просив суд залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного та

Outcome: approved