Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

У вересні 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дії [PERSON] щодо поширення про [PERSON] неправдивої інформації, визнання поширення про [PERSON] неправдивої інформації [PERSON] , як такою що принизила його честь, гідність і ділову репутацію з нанесенням моральної шкоди та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в сумі 100000,00 грн. В обгрунтування позову зазначено, що відповідач почала поширювати неправдиву інформацію про те, що нібито позивач звинувачує її у порушенні ряду вимог чинного законодавства України стосовно її діяльності/бездіяльності на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД», остання почала розповідати, що позивач постійно пише в поліцію про не дотримання [PERSON] вимог Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», типового Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД». Як вказав позивач, [PERSON] поширює інформацію про нібито безпідставне звинувачення позивачем її у тому, що вона надавала завідомо неправдиві відомості у листах до Управління соціального захисту населення Фортечної районної у місті Кропивницькому ради щодо прийнятих тарифів на утримання будинку і прибудинкової території за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач постійно поширює неправдиві відомості наклепницького характеру, про борги позивача перед Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «УЖД», по сплаті внесків за тарифи. Відповідач постійно паплюжить позивача на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД» вживаючи слова «знайшовся розумник професор, який є тут ніхто», «цей професор тут стороння особа». Такі дії відповідача призвели до того, що сторонні люди та учасники зборів почали насміхатися над позивачем. Зазначив, що такі дії відповідача створюють прецедент для його цькування іншими людьми. У присутності багатьох людей відповідач стверджує, що [PERSON] не є ніяким доктором наук, а є пацієнтом, і постійно звинувачує позивача, що останній нібито купив свої державні винагороди та професорські звання. Відповідач бездоказово звинуватила його у тому, що 01 березня 2020 року на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД» позивач висловив недостовірну інформацію щодо привласнення [PERSON] грошових коштів в сумі 60000,00 грн. та те, що нібито позивач називав її «хапугою». Зазначені обставини позивач вважає приниження його честі, гідності та ділової репутації. Вказує, що відповідач використовує різноманітні способи поширення про нього неправдивих відомостей і неправдивої інформації на стенді прибудинкового щитка, дверей під`їздів, у поясненнях, свідченнях і заявах до правоохоронних органів, а також у позовній заяві до суду (справа № 404/5306/21, № провадження 2/404/1384/21, суддя Павелко І.Л.). Таким чином, позивач вважає, що має місце тривале і у різноманітний спосіб поширення з боку відповідача про позивача неправдивої інформації, що є приниженням його честі, гідності та ділової репутації. Моральну шкоду позивач обґрунтував та навів розрахунок посилаючись на матеріальні затрати, понесені ним при написанні книги та звернень до різних установ з приводу незаконної діяльності відповідача на посаді керівника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД». Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (том 1, а.с.86). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 жовтня 2021 року позивачем подано заяву (вх. № 39139 від 03.11.2021 року), якою недоліки вказані в ухвалі судді від 13.10.2021 року частково усунуті, лише сплачено судовий збір. В іншій частині вимоги ухвали вирішено з`ясувати в судовому засіданні під час розгляду справи (том 1, а.с.87-139). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (том 1, а.с.140). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1, а.с.227). Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 4511 від 10.02.2023 року) в якому остання заперечує щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що в позовній заяві викладені дані про трудову діяльність та громадську роботу позивача та його досягнення. Позивач викладає свою думку щодо порушень законодавства при створенні та реєстрації Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД», керівником якого є відповідач. При цьому вказані доводи є припущенням позивача, не підтверджені належними доказами, оскільки ні створення ні реєстраційні дії пов`язані з реєстрацією Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ніким не оскаржувались, неправомірними жодними органами не визнавались. Також не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок з створенням Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, обранням його керівного складу, його реєстрацію та порушення будь-яких прав позивача, оскільки він навіть не являється співвласником багатоквартирного будинку. Зазначила, що жодних неправдивих відомостей, які б принижували честь, гідність та ділову репутацію про позивача не поширювала. Крім того, інформація викладена в книзі за авторством позивача, на яку останній посилається в позовній заяві та примірник якої долучено до матеріалі справи, «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку: не доопрацювання, межі правопорушень, недоторканість» є предметом іншої судової справи між тими самими сторонами № 404/5306/21 за її позовом, до [PERSON] , про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, яка розглядається Кіровським районним судом міста Кіровограда у складі головуючого судді Павелко І.Л. Зі змісту позовної заяви не зрозуміло яка ж все таки інформація є неправдивою, чому саме вона на думку позивача принижує його честь, гідність та ділову репутацію, якими доказами це підтверджується. Також позивач не просить спростувати поширену на його думку, неправдиву інформацію, а тільки стягнути грошові кошти за нанесення моральної шкоди, що відповідач вважає неналежним способом захисту та може свідчити про намір позивача збагатитись за рахунок відповідача. Для спростування доводів позовної заяви стосовно діяльності Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД», відповідач зазначає, що в 2019 році об`єднання отримало «теплий кредит», для чого попередньо було проведено перевірки фінансової звітності об`єднання, і порушень виявлено не було. Постійно на зборах керівництво публікує звіти про надходження внесків та звіти про їх цільове використання, рішення приймаються зборами у відповідно до норм чинного законодавства та вимог Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, жодним чином не доведено, що інформація, яка начебто порушує права позивача та паплюжить його честь та гідність була в будь-який спосіб висловлена чи оприлюднена публічно, навпаки неправдиву інформацію про відповідача, позивач опублікував у свої вищезгаданій книзі, а також на загальних зборах членів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку періодично висловлює публічно інформацію, яка порочить честь та гідність відповідача, в зв`язку з чим остання звернулась до суду з позовом. За таких обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (том 2, а.с.12-23). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 лютого 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Коробєйнікова А.В., про зупинення провадження у даній справі № 404/6925/21 до розгляду Кіровським районним судом міста Кіровограда справи № 404/5306/21 за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, відмовлено (том 2, а.с.33). В сою чергу позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 5411 від 17.02.2023 року) в якій останній зазначає, що у своєму відзиві відповідач відводить суд від того, що скарги позивача до правоохоронних органів були предметом звинувачень відповідача щодо її шахрайства на посаді голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД». Позивач вважає, що обґрунтовано звинувачує відповідача у шахрайстві на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД», так як відповідачем не долучено доказів закриття проваджень у справі відносно [PERSON] , у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочинів. Зазначив, що неправдива інформація, що стосується його і поширена з боку відповідача, подається нею у формі голослівних, бездоказових заперечень на документально підтвердженні звинувачення, які свідчать про неправомірні дії відповідача на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД» (том 2, а.с.36-42). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2023 року клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Корабейнікова А.В., про поновлення строку на подання відзиву на позов (вх. № 6102 від 22.02.2023 року), задоволено. Поновлено відповідачеві [PERSON] процесуальний строк для подання відзиву на позов та враховано поданий відзив (вх. № 4511 від 10.02.2023 року) при ухваленні рішення суду у даній справі (том 2, а.с.57). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, почилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. В матеріалах справи містяться заяви позивача до Кропивницького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо виявлених ним порушень у діяльності голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД» [PERSON] , а також відповіді на його звернення (том 1, а.с.47, 50-53, 59, 60-69, 196-198, 200-201). Також позивач неодноразово звертався до суду зі скаргами не бездіяльність посадових осіб Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, що полягає у невнесенні ними відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру судових розслідувань, які вирішені слідчим суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда (том 1, а.с.54, 55, 70, 71). Позивачем також долучено до матеріалів позову книгу за його авторства під назвою «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку: не доопрацювання, межі правопорушень, недоторканість» (том 1, а.с.144). В матеріалах справи містяться копії оголошень, які долучені позивачем, про заборгованість за сплатою внеску на утримання будинку станом на травень 2022 року, зокрема мешканців квартири [ADDRESS] , яка становить 24012,38 грн. (том 1, а.с.208-212). В судовому засіданні позивач пояснив, що не погоджується з наявною заборгованістю по сплаті житлового-комунальних послуг, при цьому ця заборгованість стягнута рішення суду і наразі позивачем рішення суду виконано в повному обсязі добровільно. Крім того, судом встановлено, що Кіровським районним судом міста Кіровограда розглядається цивільна справа № 404/5306/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди (том 2, а.с.22-23). В судовому засіданні позивач також вказав, що пред`явленням такого позову відповідач також принизила його честь, гідність і ділову репутацію У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Водночас, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на стику взаємодії права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя. Суд наголошує на важливості права кожної людини на приватність і права на свободу вираження поглядів як основи демократичного суспільства. Ці права не є абсолютними і не мають ієрархічного характеру, оскільки мають однакову цінність. Згідно зі статтею 201 Цивільного кодексу України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. У частині першій статті 277 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні брати до уваги, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доведення достовірності оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 01.03.2023 року Верховного Суду у справі № 753/5944/20. Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак у контексті є оціночними судженнями, з огляду на вжиті слова, вирази та мовно-стилістичні засоби. Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Частиною четвертою статті 10 Циільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно зі статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки інформації чи ідей, які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства (Карпюк та інші проти України, № 30582/04, 32152/04, § 188, Європейський суд з прав людини, 06 жовтня 2015 року). Системний аналіз зазначених норм права з урахуванням релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи, може бути визнана лише саме така інформація, висловлена чи написана відповідачем у цій категорії справ. Тобто предметом спору у цій категорії справ є спірна інформація, що передається дослівним цитуванням (без редагування, корегування, власного розуміння позивача). Тобто якраз конкретно висловлена особою інформація (сказана, написана, надрукована в ЗМІ) повинна бути предметом дослідження та правового аналізу у справах про захист честі, гідності і ділової репутації. Саме сказані відповідачем висловлювання, тобто дослівні твердження, досліджуються на предмет оціночності суджень із урахуванням вживаних особою слів та виразів із використанням мовно-стилістичних засобів. У рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Таким чином, особа, яка висловлює не факти щодо позивача, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції. Разом з тим, при розгляді справи суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Однак позивачем жодним чином не підтверджено яким чином, та яку саме інформацію поширювала відповідач відносно позивача, що призвело до захисту честі, гідності та ділової репутації, та яким чином зазначена інформація оприлюднена. Всі доводи позивача стосуються виключного його незгоди з діяльністю, яку здійснює відповідач перебуваючи на посаді голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «УЖД», при цьому яким саме чином зазначені обставини стосуються порушення честі, гідності та ділової репутації [PERSON] , останнім не обґрунтовано. Крім того, під час розгляду справи так і не конкретизував позовні вимоги та не вказав яку саме інформацію слід визнати неправдивою та такою, що принизила його честь, гідність і ділову репутацію, в який спосіб інформація була поширена відповідачем, не зазначив часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена. Таким чином, позивачем під час розгляду справи не доведено, а судом не встановлено порушеного права у спосіб, обраний позивачем, відтак в задоволенні позову суд відмовляє в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed