Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

26.10.2022 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду та просив стягнути на свою користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 690\~100 гривень та понесені судові витрати на правничу допомогу. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 рокуза клопотанням позивача було залучено співвідповідачем по справі Дніпровську обласну прокуратуру. Ухвалою суду від 31.01.2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 17 січня 2014 року йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1ст.140КК України та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання . Процесуальне керівництво в цій справі здійснював старший прокурор Індустріального району м.Дніпропетровська. 17 лютого 2014 року слідчим СВ Індустріального РВДМУГУМВС України в Дніпропетровськійобласті було складено обвинувальний акт, який було погоджено та затверджено процесуальним керівником прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська. Обвинувальний акт був скерований для судового розгляду до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. Справа тривалий час була на розгляді в суді. Ухвалювались неодноразово судові рішення, які неодноразово скасовувались апеляційною інстанцією та направлялись на новий розгляд. Нарешті вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.12.2021 року було ухвалено виправдувальний вирок, який був оскаржений прокуратурою до суду апеляційної інстанції та 04 серпня 2022 року Дніпровським апеляційним судомвиправдувальний вирок суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, позивач вважає, що з 17 січня 2014 року( дня оголошення про підозру) та до 04.08.2022 року( набрання виправдувальним вироком законної сили), він незаконно перебував під слідством та судом, що становить 8 років 6 місяців 19 днів. В наслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому була завдана моральна шкода .Так, він зазнав моральних страждань, тому що був підірваний його авторитет як лікаря та фахівця своєї справи перед пацієнтами, керівництвом лікарні, колегами. Внаслідок обрання запобіжного заходу він був обмежений в праві виїзду за межи місця проживання, що порушувало його право на відпочинок, на участь в семінарах та інших професійних закладах для підвищення свого професійного рівня, була принижена його честь та гідність та ділова репутація.За цих підстав, посилаючись на положення статей 23, 1176 ЦК України та статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач просив стягнути на його користь з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 690 100 грн. Суму стягнення обґрунтовує тим, що під слідством та судом до винесення виправдувального вироку та набрання ним законної сили він перебував 103 місяці, а відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається в розмірі ,який не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, без визначення граничних розмірів максимального відшкодування. Враховуючи встановлений Законом « Про Державний бюджет України» мінімальний розмір заробітної плати в сумі 6700 гривень, то він просить мінімальний розмір відшкодування ( 103*6700грн=690100грн. А також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи. \~ \~ \~ \~Від відповідача Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов відзив на позовну заяву ,в якому відповідач просив відмовити в задоволені вимог позивача, які вважає безпідставними. Відповідач погоджується з тим, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 17.01.2014 року по 04.08.2022 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченому ст.140ч.1КК України. Вважає, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди в розумінні ст. 23 ЦК України. Сума зазначена ним не обґрунтована. Так, він перебував під слідством та судом 102 повних місяці та невірно застосований до розрахунку розмір мінімальної заробітної плати не 6500 грн як встановлено Законом про «Державний бюджет на 2022 рік» а 6700 грн. Від відповідача Дніпровської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву з вимогою відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування позиції, відповідач зазначив що положення Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» дають позивачу право на відшкодування моральної шкоди , але факт завдання моральної шкоди підлягає доведенню. При цьому, вважає, що позивачем не обґрунтовані та недоведені доказами вимоги про завдання йому моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позивачем подана відповідь на відзив, в якій він, не погоджуючись з позицією відповідачів, просив врахувати, що йому завдана моральна шкода у виді моральних страждань, заподіяних незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, що само по собі є неоспорюваним доказом завдання моральної шкоди.Розмір відшкодування визначений в мінімальному гарантованому розмірі з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на час судового розгляду справи. Згідно Закону «Про Державний бюджет України» мінімальна заробітна плата для працездатних осіб встановлена в межах 6700 гривень. Під час судового розгляду позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі.Окрім того просили стягнути на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, які підтверджені документально. Яроцький в обґрунтування позовних вимог зазначив, що більше 8 років він перебував під слідством та судом за злочин, якого не вчиняв. Органами досудового слідства, прокуратурою та судом він був вражений в цивільних правах, а саме не міг вільно пересуватись країною, не міг з сім`єю виїхати на відпочинок як в межах України так і за кордон. Він був позбавлений можливості підвищувати свій професійний рівень. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності вплинуло на відношення колег, пацієнтів, у яких появились сумніви в його доброчесності та професійності. Він відчував моральні страждання та психоемоційне виснаження. Тому просив задовольнити вимоги в повному обсязі та стягнути судові витрати на правничу допомогу. Представник відповідача \~держави Україна в особі Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи відповідач повідомлений. Представники Дніпровської обласної прокуратури та Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області проти задоволення позову заперечували із-за недоведеності позовних вимог . Представник Дніпровської обласної прокуратури також заперечувала проти стягнення витрат на правничу допомогу, вважаючи їх недоведеними. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши заяви по суті справи письмові докази, суд встановив наступні обставини. Так, 17 січня 2014 року слідчим СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Покраса К.В [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1ст.140КК України. Процесуальне керівництво в цій справі здійснював ( копія повідомлення про підозру від 17.01.2014 року) 17 лютого 2014 року слідчим СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Покраса К.В. було складено обвинувальний акт, який було затверджено процесуальним керівником прокуратури Індустріального району м.Дніпропетровська Петті О.В., та в подальшому був скерований для судового розгляду до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. Вироком Індустріального районного суду від 06 серпня 2019 року … [PERSON] було визнано не винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.140 КК України Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року вирок було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. Вироком Індустріального районного суду від 29 грудня 2021 року [PERSON] знову визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.140 КК України Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року виправдувальний вирок суду першої інстанції залишено без змін, та виправдувальний вирок набрав законної сили Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] з 17 січня 2014 року( з дня повідомлення про підозру) та до 04.08.2022 року( набрання виправдувальним вироком законної сили), перебував під слідством та судом, що становить 8 років 6 місяців 19 днів, або 102 місяці 18 днів. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду зі захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з частиною другою\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до частини першої\~статті 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома\~статті 1176 ЦК України). Відповідно до пункту першого\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~від 01 грудня 1994 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Однією із\~підстав для\~виникнення права\~ на\~відшкодування шкоди\~в розмірах\~і в\~порядку,\~передбачених цим\~Законом є\~ постановлення виправдувального вироку суду ( п.1частини 2 статті 2 Закону). Положеннями\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. За положеннями частини 5, 6 статті 4 цього Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону). Відповідно до частини другої\~статті 25 Бюджетного кодексу України\~відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року\~\~№ 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування особи під слідством чи судом він має бути не меншим установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Такий правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18). Суд вважає доведеним, що в наслідок тривалого перебування під слідством та судом [PERSON] була завдана моральна шкода .Так, він зазнавав моральних страждань внаслідок того, що йому тривалий час, більше 8 років, прийшлось доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, свою доброчесність та професіоналізм. Йому інкримінували злочин, пов`язаний з його професійною діяльністю, що підривало його авторитет як лікаря та фахівця своєї справи перед пацієнтами, керівництвом лікарні, колегами. Внаслідок обрання запобіжного заходу він був обмежений в праві обрання вільного місця проживання та перебування Таким чином, незаконним притягненням до кримінальної відповідальності був порушений його звичайний життєвий уклад, його нормальні життєві зв`язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач [PERSON] набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд виходить з того, що на момент звернення до суду, відповідно до\~статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 жовтня 2022 року становить 6700 грн., виходячи з якого має обчислюватися відшкодування моральної шкоди. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди , суд бере до уваги, що позивач загалом перебував під слідством і судом 102 місяці 18 днів. Приймаючи до уваги, що мінімальний розмір відшкодування становить один розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб за кожен місяць перебування під слідством та судом, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] в рахунок завданої моральної шкоди 690100грн. Зазначений розмір буде достатньою сатисфакцією понесених позивачем моральних страждань та переживань. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів у справі щодо недоведеності позивачем завдання моральної шкоди та розміру відшкодування, тому що є такий, що набрав законної сили виправдувальний вирок, який є підставою для відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності. Доводи позивача про моральні страждання , на думку суду є переконливими і відповідачами не спростовані. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати \~на професійну правничу допомогу. Згідно з пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Щодо відшкодування позивачам витрат на професійну правничу допомогу, то суд бере до уваги, що відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:\~ 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;\~ 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;\~ 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;\~ 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду позивачем попередньо були зазначені понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Під час судового розгляду на підтвердження понесення судових витрат позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Ісаєвим М.Г., звіт адвоката про обсяг виконаних робіт з розрахунком послуг в сумі 6000 гривень та квитанцію прибуткового касового ордеру № 9 від17.03.2023 року про сплату позивачем за надання правничої допомоги адвокату Ісаєву М.Г. 6000 грн. На думку суду розмір витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Відповідно до статті 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, суд присуджує стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме , у розмірі 6000 грн

Outcome: approved