Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої державі та просив суд стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] завдану шкоду в розмірі 28 781 грн. 74 коп. (двадцять вісім тисяч сімсот вісімдесят одна гривня 74 копійок) по автомобільній службі, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано накази командира військової частини [NUMBER] від 13.04.2018 №965 зі змінами доп. від 17.12.2016року №2534; та судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 коп. сплачений при поданні позовної заяви. У обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . Під час проходження військової служби Відповідач завдав державі в особі військової частини [NUMBER] майнову шкоду в розмірі 28 781 грн. 74 коп. по автомобільній службі. Даний факт було встановлено службовим розслідуванням, за результатом якого видано накази командира військової частини [NUMBER] від 13.04.2018 №965 зі змінами доп. від 17.12.2016 року № 2534. Факт завданої майнової шкоди відповідачем під час проходження військової служби представник відповідача підтверджує долученими до позовної заяви доказами. Відповідно до ст. 4 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Представник позивача разом з позовною заявою надав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. Відповідач [PERSON] відзиву чи заперечень щодо заявленого позову не надав . Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач посилається, що під час проходження військової служби відповідач [PERSON] завдав державі в особі військової частини [NUMBER] майнову шкоду в розмірі 28781 грн. 74 коп. (двісті вісімдесят дев`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня 68 коп.) по автомобільній службі. Даний факт було встановлено службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини [NUMBER] від 13.04.2018 року №965 зі змінами та доп. Від 17.12.2016 року №2534. На підтвердження цієї обставини, яка обґрунтовує позовні вимоги, представником позивача надано 19 аркушів не завірених належним чином ксерокопій службових документів серед яких: -Рішення командира без дати яким доручено внести зміни до книги обліку втрат та нестач матеріальних цінностей; -Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 29.08.2018 року №821 про проведення службового розслідування; -Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 17.12.2016 року №2554 про результати службового розслідування яким Пчели [PERSON] притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 6120,00 грн. -Акт проведення службового розслідування за фактом внесення зміни до наказу від 17.12.2016 року за №2534; -Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 13.04.2018 року. -Рішення командира за фаоктом пошкодження військової техніки гранатометного взводу 3 механізованого батальйону; -Заява Пчелі [PERSON] про призначення службового розслідування по факту виведення із ладу двигуна ЗІЛ -131 зав №811553 від 27.10.2016 року; -Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 02.11.2016 року №2233 про призначення службового розслідування; -Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 16.11.2016 року №2307 про призначення службового розслідування -Акт проведення службового розслідування за фактом пошкодження військової техніки від 17.12.2016 року; -Пояснювальна записка [PERSON] і [PERSON] без дати; -Витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.10.2016 року №223; -Пояснювальна записка [PERSON] , без дати; -Акт технічного стану вантажного автомобіля ЗІЛ в/н3223 Р5 шасі № [NUMBER] без дати та номеру; -Акт технічного стану вантажного автомобіля ЗІЛ в/н3223 Р5 шасі № [NUMBER] від 15.11.2016 року без номеру; -Службова характеристика Пчели [PERSON] від 01.01.2016 року -Довідка -розрахунок визначення вартості двигуна в зборі мод.131А-10000260 з автомобіля ЗІЛ в/н [NUMBER] шасі № [NUMBER] ; Надані представником позивача вищеперелічені документи належним чином не засвідчені, не прошиті не пронумеровані у належному порядку, деякі з документів надані не у повному обсязі(не вистачає аркушів). Оскільки аркуші даного документу не засвідчені та не прошиті не можливо встановити їх належність та послідовність. Взагалі даючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку що вони не є належними та допустимим доказами, оскільки оформлені з порушенням правил документообігу. Крім того суд зазначає, що прізвище відповідача з наданих документів однозначно не встановлено оскільки його написання чередується як « [PERSON] » та « [INFO] ». При цьому документів що посвідчували б особу відповідача, як то паспорт чи військовий квиток суду не надано. Не надано також наказу про прийняття відповідача [PERSON] на військову та його зарахування до військової частини [NUMBER] . Таким чином з досліджених судом доказів у справі не можливо достовірно та поза розумним сумнівом наявність матеріальної шкоди, її розмір винуватся в її завданні, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Даючи оцінку іншим письмовим доказам наданим представником позивача суд, дослідивши їх також не знаходить причинно-слідчого зв`язку цих доказів з обставинами якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Позивач посилається на те, що факт завданої майнової шкоди відповідачем під час проходження військової служби підтверджується наступними доказами: копія Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] Інв. № 390 від 03.02.2017 року; копія Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] Інв. №2558 від 18.03.2019 року; копія Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] Інв. № 1073/п від 24.12.2020 року. При цьому суд не може прийняти дані докази до уваги враховуючи ту обставину, що записи в книгах грошових стягнень за 2017-2020 року не можуть слугувати доказом наявності у відповідача заборгованості перед військовою частиною станом на час подання позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду справи викладену у процесуальних документах, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд прийшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача, відсутність доказів, які доводять обставини, що обґрунтовують позовні вимоги, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed