Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» 29.01.2021 через засоби поштового зв`язку звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 25.10.2011 в сумі 36 000,07 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 25.10.2011 року. Позивач вказує, що при підписані анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом [PERSON] . Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 20.01.2021 року становить 36 000,07 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 36 000,07 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (т. 1 а.с. 102-104). 02.04.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначено, що копія анкети-заяви від 25.10.2010, що надана позивачем, підписана не відповідачем [PERSON] , а іншою особою. На бланку анкети-заяви від 25.10.2010 не міститься відомостей відносно якої платіжної банківської картки відповідач міг би приєднатися до Умов та правил надання банківських послуг, тобто відсутній будь який номер картки, строк дії картки та тип картки, а саме кредитної або дебетової. Анкета-заява не містить відомостей про базову проценту ставку по кредитному ліміту, строку дії кредитного ліміту та строку дії платіжної картки, що вказує на відсутність щодо цього домовленості у сторін. Банком безпідставно включено до тіла кредиту 58 930,85 грн. списаних відсотків за користування кредитного ліміту за період з 28.02.2014 по 01.11.2020, відповідно наданої позивачем виписки по рахунку. Крім того, банк в період з 04.03.2019 по 19.03.2021 здійснював безпідставне автоматичне погашення заборгованості з інших рахунків відкритих відповідачем в ПАТ КБ «Приватбанк». Загалом було списано 21 976,52 грн. Відповідач не має заборгованості перед позивачем, оскільки переплата складає 22 930,78 грн. (т. 1 а.с. 108-115). 11.05.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулова В.В. просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг є публічною офертою, що містять відповідні умови та правила, що надаються банком його клієнтам. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку, складають Договір про надання банківських послуг. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про всі операції про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, що не спростовано останнім. Згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитування та визнання зобов`язань за договором (т. 1 а.с. 159-167). 18.05.2021 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач [PERSON] просить відмовити в позові АТ КБ «Приватбанк», вказуючи, що надана позивачем копія анкети-заяви від 25.10.2011 ним не підписувалась; до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання; АТ КБ «Приватбанк» безпідставно здійснював договірне списання коштів з інших його рахунків, відкритих у цьому банку (т. 1 а.с. 173-175). 02.04.2021 на адресу суду надійшла подана відповідачем [PERSON] зустрічна позовна заява (т. 1 а.с. 191-198). 18.05.2021 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів документів у позивача (т. 1 а.с. 179). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2021 постановлено розглядати цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження. Призначено розгляд справи в підготовче судове засідання на 24.06.2021 року на 16 год. 50 хв. (т. 1 а.с. 181). Ухвалою суду від 18.05.2021 зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення збитків залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків зустрічного позову на протязі десяти днів з дня отримання копії ухвали (т. 1 а.с. 180). 17.06.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про усунення недоліків (т. 1 а.с. 226, 228-235). За вимогами зустрічного позову [PERSON] просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» збитки у розмірі 44 907,30 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000 грн. Вимоги зустрічного позову обґрунтовано тим, що надана АТ КБ «ПриватБанк» копія анкети-заяви від 25.10.2010 підписана іншою особою, а не [PERSON] , що видно навіть не спеціалісту, якщо порівняти зразок підпису на копії його паспорту. На бланку анкети-заяви від 25.10.2010 не міститься відомостей відносно якої платіжної банківської картки відповідач міг би приєднатися до Умов та правил надання банківських послуг, тільки визначено назву банківської послуги, а саме «платіжна картка кредитка «Універсальна». Тобто, в анкеті-заяві відсутній будь який номер картки, строк дії картки та тип картки, а саме кредитної або дебетової картки, також взагалі не визначена валюта та сума кредитному ліміту, при цьому банк у позовній заяві стверджує, що відповідачу було надано суму кредиту у розмірі 50 000 грн. Поряд з цим анкета-заява не містить відомостей про базову проценту ставку по кредитному ліміту, строку дії кредитного ліміту та строку дії платіжної картки, що вказує на відсутність у сторін домовленості з таких питань. Тому надана банком копія анкети-заяви від 25.10.2010 є неналежним доказом укладення кредитного договору. Надані банком Витяг з Правил та Умов надання банківських послуг та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не підписані позичальником. До спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Зазначено, що аналіз наданої АТ КБ «Приватбанк» виписки по рахунку свідчить про те, що банк регулярно проводив списання відсотків за використання кредитного ліміту, штрафу за прострочення за кредитом та пені за прострочку шляхом збільшення заборгованості за тілом кредиту - графа «Залишок після операції» виписки по рахунку. Отже, банком безпідставно включено до тіла кредиту 58 930,85 грн. списаних відсотків за користування кредитного ліміту за період з 28.02.2014 по 01.11.2020. Після 01.11.2020 банк припинив безпідставне списання відсотків за використання кредитного ліміту. Вказано, що АТ КБ «Приватбанк» в період з 04.03.2019 по 19.03.2021 здійснював безпідставне автоматичне погашення заборгованості з інших рахунків відкритих відповідачем в ПАТ КБ «Приватбанк». Загалом було списано 21 976,52 грн. Належними та допустимими доказами банк не підтвердив підстави нарахування відсотків від суми неповернутого в строк кредиту, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % та підстави нарахування пені. Отже, списані відсотки за користування кредитного ліміту за період з 28.02.2014 по 01.11.2020 роки у розмірі 58 930,85 грн. підлягають зарахуванню в рахунок заборгованості за тілом кредиту. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що він не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», оскільки переплата складає 22 930,78 грн. та з урахуванням безпідставного списання коштів з інших його рахунків за період з 04.03.2019 по 19.03.2021 у розмірі 21 976,52 грн. йому було завдано шкоду на загальну суму 44 907,30 грн. (22 930,78 + 21 976,52) (т. 1 а.с. 228-235). 18.06.2021 на адресу суду від представника АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшли заперечення на зустрічний позов з проханням застосувати строки позовної давності, відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] та задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Зазначено, що між сторонами укладений договір за принципом приєднання, відповідно ст. 634 ЦК України. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та відповідачем не спростована. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (т. 2 а.с. 84-91). 23.06.2021 на адресу суду від представника АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшли пояснення з проханням задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (т. 2 а.с. 96-102). Ухвалою суду від 01.07.2021 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про прийняття зустрічного позову. Зустрічний позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення збитків прийнято до спільного розгляду із первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом (т. 2 а.с. 113). Ухвалою суду від 01.07.2021 клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.10.2011 року поданої [PERSON] (т. 2 а.с. 112). 07.10.2021 та 12.10.2021 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшло повідомлення про те, що надати оригінал кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені (т. 2 а.с. 138, 143). 09.11.2021 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» Гордієнко В.А. про приєднання до матеріалів справи доказів (т. 2 а.с. 152-163). 02.12.2021 на адресу суду надійшла заява позивача за зустрічним позовом [PERSON] про зменшення позовних вимог, відповідно якої просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» шкоду у розмірі 33 645,29 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000 грн. (т. 2 а.с. 178-180). [PERSON] зазначає, що заява про зменшення позовних вимог подана у зв`язку з поданням банку заяви про застосування строків позовної давності до зустрічного позову. Вказує, що зустрічна позовна заява подана до суду 02.04.2021 року, тому відповідно ст. ст. 256, 257 ЦК України, граничний термін з якого можуть бути обраховані безпідставно списання відсотків та безпідставно здійснене автоматичне погашення з інших рахунків припадає на 02.04.2018 року. Згідно розрахунку, в період з 02.04.2018 по 02.04.2021 банком безпідставно були списані відсотки та безпідставно здійснене автоматичне погашення з інших рахунків на загальну суму 69 645,36 грн. Беручи до уваги суму позовних вимог за первісним позовом (36 000,07 грн.), вказаними неправомірними діями банку йому було завдано шкоду на загальну суму 33 645,29 грн. (69 645,36 - 36 000,07) (т. 2 а.с. 178-180). 29.12.2021 на адресу суду надійшло заперечення на заяву про зменшення позовних вимог за зустрічним позовом, у якому представник АТ КБ «ПриватБанк» Гордієнко В.А. просить у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] з урахуванням зменшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом відмовити в повному обсязі. Зазначено, що 29.12.2017 [PERSON] був підписаний паспорт споживчого кредитування, що містить всі відповідні умови надання кредиту та який є частиною договору про надання банківських послуг. Кредитний договір за своєю правовою природою є змішаним договором та поєднує в собі зокрема умови договору про відкриття та обслуговування рахунку та кредитування рахунку. Також [PERSON] неправильно трактовано призначення платежу «Списання відсотків за користування кредитного ліміту», адже фактично дана сума лише нараховувалась у заборгованість, у зв`язку з чим сума з мінусом в колонці «Залишок після операції» зростала. Тому кошти, які [PERSON] вимагає стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» були лише нараховані банком, а не сплачені позивачем за зустрічним позовом. На момент подачі позову у [PERSON] була наявна заборгованість у розмірі 36 000,07 грн., розрахунок якої проводився з урахуванням погашень з призначенням «Автоматичне погашення простроченої заборгованості». Стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» суми коштів у розмірі 21 976,52 грн. призведе до збільшення тіла заборгованості [PERSON] . З поданої позивачем за зустрічним позовом заяви про зменшення позовних вимог неможливо встановити і перевірити суми, які він вимагає стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» (т. 2 а.с. 227-229). Ухвалою суду від 04.01.2022 підготовче провадження у справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 234, 235). Ухвалою суду від 05.07.2022 в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» для огляду в судовому засіданні оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.10.2011 поданої [PERSON] (т. 3 а.с. 13, 14). 17.08.2022 представником АТ КБ «ПриватБанк» Гордієнко В.А. суду подані письмові пояснення на ухвалу суду від 05.07.2022, у яких повідомлено, що станом на 16.08.2022 у зв`язку з війною на території України встановити місцезнаходження оригіналу документу - анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.10.2011 поданої [PERSON] не вбачається за можливе (т. 3 а.с. 53, 68). Ухвалою суду від 17.08.2022 задоволено клопотання відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи; провадження по справі на час проведення експертизи було зупинено (т. 3 а.с. 75-78). 19.10.2022 на адресу суду надійшло клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів (т. 3 а.с. 84-86), на яке судом надано відповідь від 25.11.2022 (т. 3 а.с. 89). 05.01.2023 на адресу суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернуто матеріали справи без виконання ухвали суду про проведення судової почеркознавчої експертизи (т. 3 а.с. 90). Ухвалою суду від 10.01.2023 провадження у справі поновлено (т. 3 а.с. 91). 07.02.2023 на адресу суду надійшли подані [PERSON] заперечення на розрахунок заборгованості по клієнту [PERSON] за період з 02.04.2018 по 20.01.2021 з урахуванням ч. 1 ст. 1048 ЦК України (т. 3 а.с. 139, 140), заява про виключення з числа доказів недостовірного документа (т. 3 а.с. 141-143) та заява про застосування строків позовної давності (т. 3 а.с. 144, 145). В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом - представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] просила задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову, надала пояснення викладені у поданих АТ КБ «ПриватБанк» заявах з процесуальних питань. Відповідач за первісним позовом [PERSON] , який є позивачем за зустрічним позовом, в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та підтримав зустрічний позов зі зменшеним розміром позовних вимог. Додатково пояснив, що він мав намір провести експертизу підпису на наданій банком анкеті-заяві від 25.10.2011, однак оригінал цієї заяви у АТ КБ «ПриватБанк» відсутній, у зв`язку з чим проведення судової експертизи не є можливим. Кредитний договір 25.10.2011 року він не укладав, підпис від його імені є підробленим, що простежується візуально. Він на своє ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» відкривав декілька депозитних та карткових рахунків, однак кредитними коштами він не користувався. Суд, вислухавши пояснення представника позивача - представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підтвердження первісного позову АТ КБ «ПриватБанк» надав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку [PERSON] від 25.10.2011 року, у змісті якої зазначено, що я згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з тарифами банку (далі анкета-заява, т. 1 а.с. 21). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Нормою ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 ст. 638 ЦК України (у редакції на час спірних правовідносин), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. [PERSON] заперечує факт укладення ним 25.10.2011 року кредитного договору з АТ КБ «ПриватБанк» та отримання за цим договором кредитних коштів, посилаючись на те, що анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку він не підписував. [PERSON] подавав клопотання про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» оригіналу анкети-заяви від 25.10.2011 року та призначення по справі судової почеркознавчої експертизи для з`ясування питань щодо виконаних підпису та рукописного тексту в анкеті-заяві (т. 1 а.с. 179). На ухвалу суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь від 07.10.2021 № 2724757-ВБ з повідомленням про те, що надати оригінал кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлено (т. 2 а.с. 138, 143). За клопотанням відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] ухвалою суду від 17.08.2022 призначено проведення судової почеркознавчої експертизи для з`ясування питань чи виконано підпис [PERSON] на копії Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.10.2011 та написання дати «25 10 2011» у рядку «Клієнт» в копії Анкети-заяви [PERSON] чи іншою особою (т. 3 а.с. 75-78). На адресу суду надсилалось клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.10.2022 про надання додаткових матеріалів, відповідно якого, серед іншого, експертом витребовувався оригінал досліджуваного документа - анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.10.2011 з посиланням на пункт 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012 № 1950/5), та пункт 1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз (додаток до відомчої інструкції), відповідно яких для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів (т. 3 а.с. 85). На вимогу експерта судом було надано подану стороною позивача за первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» кольорову копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.10.2022 за відсутності її оригіналу (т. 3 а.с. 89). Листом від 19.12.2022 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на адресу суду матеріали справи було повернуто без виконання ухвали суду про призначення судової почеркознавчої експертизи з посиланням на не проведення оплати експертизи (т. 3 а.с. 90). Ухвалою суду від 05.07.2022 порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України було витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» для огляду в судовому засіданні оригінал анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.10.2011 (т. 3 а.с. 13, 14). На цю ухвалу стороною позивача за первісним позовом надано відповідь про те, що станом на 16.08.2022 у зв`язку з війною на території України встановити місцезнаходження оригіналу документу - анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 25.10.2011 поданої [PERSON] не вбачається за можливе (т. 3 а.с. 53, 68). Відповідачем [PERSON] суду подана заява від 07.02.2023 про виключення з числа доказів недостовірного документа - копії анкети заяви від 25.10.2011 з обґрунтуванням, що така копія підписана не ним, а іншою особою, та оригінал такої заяви суду не надано (т. 3 а.с. 141-143). Відповідно положень частини 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За вимогами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За приписами частини 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно норми частини 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. [PERSON] заперечує факт підписання ним 25.10.2011 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у зв`язку з чим було призначено проведення судової почеркознавчої експертизи, при цьому оригіналу анкети-заяви на вимогу суду АТ КБ «ПриватБанк» надано не було, тому, враховуючи положення ч. 6 ст. 95 ЦПК України, судом не береться до уваги вказана анкета-заява від 25.10.2011, як доказ на підтвердження укладення між сторонами 25.10.2011 кредитного договору. Заперечення представника АТ КБ «ПриватБанк» на заяву відповідача за первісним позовом про виключення з числа доказів недостовірного документу та доводи представника банку щодо укладення між сторонами кредитного договору 25.10.2011 у зв`язку з не доведенням [PERSON] обставин не підписання правочину висновком експерта, як належним доказом, і не проведення експертизи з вини відповідача через її несплату, суд не приймає до уваги, оскільки оригіналу анкети-заяви від 25.10.2011 суду надано не було, як на вимогу експерта, так і для огляду судом, як письмового доказу. Положенням пункту 1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) визначено, що основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Також АТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин укладення з [PERSON] кредитного договору саме 25.10.2011, у тому числі встановлення за ним кредитного ліміту і його розміру, відкриття банківського рахунку та видачу кредитної картки. Натомість, відповідно поданих АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості, довідки про зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки та довідок про видачу кредитних карток убачається, що [PERSON] початковий кредитний ліміт був встановлений 02.11.2012 року у розмірі 8 000 грн., тобто більш ніж через рік після укладення спірного кредитного договору від 25.10.2011, ця ж дата - 02.11.2012 є початком проведення банківських операцій за рахунком та видачі картки (т. 1 а.с. 4-16, 19, 20; т. 2 а.с. 188, 189). До того ж, суду надано виписки по рахунку [PERSON] , відповідно яких рух коштів проводився з 02.11.2012 - від дати встановленого кредитного ліміту 300 грн. та збільшеного кредитного ліміту до 8 000 грн., також у виписці по рахунку йдеться посилання саме на угоду від 02.11.2012 (т. 1 а.с. 59-95, 236-250; т. 2 а.с. 1-83). Відповідно вимог частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного первісний позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає за недоведеністю укладення 25 жовтня 2011 року між сторонами кредитного договору, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Суд враховує, що на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» було відкрито рахунок та видано платіжні картки (т. 1 а.с 20, т. 2 а.с. 188, 189). Представник АТ КБ «ПриватБанк» подала суду заяву від 30.04.2021 з проханням застосувати позовну давність до вимог за зустрічним позовом та відмовити у зустрічному позові, посилаючись на те, що про укладення кредитного договору [PERSON] дізнався у день його укладення 25.10.2011 та до певного часу виконував свої зобов`язання належним чином, що свідчить по згоду позичальника з умовами кредитування (т. 1 а.с. 214 зв.-215). За вимогами зустрічного позову у останній редакції позивач [PERSON] , з урахуванням заяви сторони відповідача про застосування позовної давності, просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» за період з 02.04.2018 по 02.04.2021 безпідставно списані банком відсотки за використання кредитного ліміту та безпідставне автоматичне погашення простроченої заборгованості з інших рахунків, як завдану йому шкоду у розмірі 33 645 грн. 29 коп. Нормами статей 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початково зустрічна позовна заява [PERSON] була подана до суду 02.04.2021 (т. 1 а.с. 191). Суду надані виписки по рахунку [PERSON] станом на 19.03.2021 (т. 1 а.с. 236-250; т. 2 а.с. 1-83, 190-22). Отже, у межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, відповідно приписів ч. 1 ст. 13 ЦПК України, за зустрічним позовом суд вирішує спір за період часу з 02.04.2018 по 19.03.2021. Відповідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картці/рахунку [PERSON] за вказаний період з 02 квітня 2018 року станом на 19 березня 2021 року позивач за зустрічним позовом за підрахунками суду вніс кошти на рахунок, включаючи третіх осіб, у загальному розмірі 524 855,48 грн. шляхом безготівкових переказів коштів на рахунок та поповнення готівкою в терміналах. Разом з тим, було знято/витрачено коштів на загальну суму 497 002,42 грн. (т. 1 а.с. 236-250; т. 2 а.с. 1-19 зв.). Отже, різниця невикористаних коштів складає 27 853,06 грн. При цьому банком з рахунку [PERSON] проводилось списання коштів на погашення обов`язкового платежу і простроченої заборгованості та станом на дату 19.03.2021 нараховано борг у розмірі 30 040,14 грн. Таке відрахування коштів суд вважає безпідставним у зв`язку з не укладенням між сторонами кредитного договору від 25.10.2011 та недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1, 3 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно частини 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Таким чином, суд вважає, що зустрічний позов слід задовольнити частково, а саме з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] підлягають стягненню безпідставно перераховані грошові кошти в рахунок погашення кредиту у розмірі 27 853 грн. 06 коп. Відповідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат суд присуджує до стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] сплачений останнім в дохід держави судовий збір за подання зустрічного позову у розмірі 908,00 грн. Також позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 800,00 грн. Нормою статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У поданому відзиві на первісний позов [PERSON] , відповідно вимог пункту 1 ст. 134, пункту 8 частини 3 ст. 178 ЦПК України, зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікує понести на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у розмірі 18 000 грн. (т. 1 а.с. 108-115). У поданому зустрічному позові [PERSON] на виконання вимог пункту 1 ст. 134, пункту 9 частини 3 ст. 175 ЦПК України вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і очікує понести на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у розмірі 18 000 грн. (т. 1 а.с. 228-235). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно частини 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем/позивачем за зустрічним позовом подано копії: Договору № 18/03-1 про надання правничої (правової) допомоги від 18.03.2021 укладеного між [PERSON] та адвокатом Лозою Дмитром Ігоровичем (далі - договір про надання правничої допомоги, т. 3 а.с. 222-225), Додаткової угоди № 1 від 18.03.2021 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 18/03-1 від 18.03.2021 (далі - додаткова угода № 1, т. 3 а.с. 226, 227), Угоди від 20.03.2023 про внесення змін до Додаткової угоди № 1 від 18.03.2021 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 18/03-1 від 18.03.2021 (далі - угода про внесення змін, т. 3 а.с. 228), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2881 виданого на ім`я [PERSON] (т. 3 а.с. 229), ордеру серії КВ № 36637 від 18.03.2021 на представництво адвокатом Лоза Д.І. інтересів [PERSON] у Дніпровському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді та Верховному Суді (т. 3 а.с. 230), рахунку-фактури № 15-07/1-21 від 15.07.2021 на суму 18 000,00 грн. (т. 3 а.с. 231), виписки АТ «Універсал Банк» про оплату 16.07.2021 [PERSON] за послуги адвоката Лоза Д.І. у розмірі 18 000,00 грн. (т. 3 а.с. 232), рахунку-фактури № 20-03/1-23 від 20.03.2023 на суму 8 800,00 грн. (т. 3 а.с. 233), виписки АТ «Універсал Банк» про оплату 20.03.2023 [PERSON] за послуги адвоката Лоза Д.І. у розмірі 8 800,00 грн. (т. 3 а.с. 234), детального опису робіт від 20.03.2023 за додатковою угодою № 1 від 18.03.2021 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 18/03-1 від 18.03.2021 (далі - опис робіт, т. 3 а.с. 235), акту приймання-передачі наданої правничої (правової) послуги від 20.03.2023 до додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 18/03-1 від 18.03.2021 (далі - акт приймання-передачі наданої правової допомоги, т. 3 а.с. 236, 237). Відповідно пунктів 1-3 додаткової угоди № 1 від 18.03.2021, дана додаткова угода визначає порядок оплати послуг (гонорару) адвоката за надання правничої (правової) допомоги при вирішенні цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Сторони погодили, що адвокат здійснює надання правової (правничої) допомоги в об`ємі необхідному для відновлення прав та законних інтересів клієнта при вирішенні цивільної справи в Дніпровському районному суді м. Києва, включаючи але не обмежуючись: вивчення документів наданих клієнтом, відповідних нормативних актів; пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта; складання та подання до суду відзиву на позов; складання та подання до суду зустрічної позовної заяви. Сторони погодили, що клієнт сплачує адвокату вартість послуг з надання правової (правничої) допомоги за цією додатковою угодою в розмірі 18 000,00 грн. Угодою про внесення змін від 20.03.2023 пункт 3 додаткової угоди № 1 від 18.03.2021 викладено у редакції: «Сторони погодили, що клієнт сплачує адвокату вартість послуг з надання правової (правничої) допомоги за цією додатковою угодою в розмірі 26 800,00 грн.». Відповідно опису робіт від 20.03.2023, адвокат Лоза Д.І. на виконання умов додаткової угоди надав наступні послуги: 1). зустріч з клієнтом, вивчення документів - з витрачанням часу 0,5 год.; 2). пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта - 3 год.; 3). складання відзиву на позовну заяву - 3 год.; 4). складання заперечень на відповідь на відзив - 1 год.; 5). складання зустрічної позовної заяви - 5 год.; 6). складання відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву - 1 год.; 7). складання заяви про зменшення позовних вимог - 1 год.; 8). складання клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів документів у позивача - 05, год.; 9). складання заперечень на розрахунок заборгованості по клієнту за період з 02.04.2018 по 20.01.2021 з урахуванням ст. 1048 ЦК України та контррозрахунку різниці між витратами по картці та внесеними коштами на рахунок по клієнту за період з 29.01.2018 по 29.01.2021 - 2 год.; 10). складання заяви про визнання доказу недопустимим - 0,5 год.; Всього - 16 год. [PERSON] сплатив адвокату Лозі Д.І. за надання правничої допомоги загальну суму 26 800 грн. Представник АТ КБ «ПриватБанк» Гордієнко В.А. подала заперечення на заяву [PERSON] про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з проханням відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що складання заяви про зменшення позовних вимог, яка була подана як уточнююча після подання АТ КБ «ПриватБанк» заяви про застосування строку позовної давності, свідчить про неповну підготовку [PERSON] до складання позову і фактично є виправленням помилок, допущених при складанні зустрічної позовної заяви, до того ж така заява була подана і підписана особисто [PERSON] . Також в матеріалах справи відсутні заперечення на розрахунок заборгованості по клієнту з урахуванням ст. 1048 ЦК України та заява про визнання доказу недопустимим. Заяви з процесуальних питань були подані та підписані [PERSON] особисто, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що такі документи були складені адвокатом Лозою Д.І. Справа є незначної складності та заявлена сума витрат правничої допомоги майже дорівнює сумі вимог [PERSON] . Поданий останнім Договір № 18/03-1 про надання правничої (правової) допомоги від 18.03.2021 ніяким чином не ідентифікує надання правової допомоги саме у справі № 755/3068/21, а отже будь які виплати, які були здійснені по даному договору не можуть бути доказом понесених судових витрат саме у даній справі. Суд приймає до уваги посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» про те, що в матеріалах справи відсутня заява з назвою «заява про визнання доказу недопустимим». Отже, виходячи з опису робіт, загального обсягу витраченого адвокатом часу при наданні послуг 16 год. та фіксованого розміру гонорару 26 800,00 грн., вартість однієї години послуг адвоката становить 1 675,00 грн. Відтак, оцінка вартості за складання заяви про визнання доказу недопустимим у розмірі 837,50 грн. (0,5 годин) по пункту 10 опису робіт підлягає відрахуванню від заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. У іншій частині заперечення АТ КБ «ПриватБанк» на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні решта заяв з процесуальних питань, що включені до переліку детального опису робіт адвоката. Поряд із цим, подання заяви [PERSON] про зменшення позовних вимог не свідчить про неякісну підготовку зустрічного позову, оскільки така заява була складена після подачі АТ КБ «ПриватБанк» заяви про застосування строку позовної давності, тому позивач за зустрічним позовом скористався своїм процесуальним правом визначеним пунктом 2 частини 2 ст. 49 ЦПК України щодо подання вказаної заяви. Перелік видів правової допомоги та зазначення конкретної даної цивільної справи у якій обумовлено надання правничої допомоги з назвою сторін та змістом позовних вимог визначено в укладеній між [PERSON] та адвокатом Лозою Д.І. додатковій угоді № 1 від 18.03.2021 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 18/03-1 від 18.03.2021. Також суд вважає, що посилання представника АТ КБ «ПриватБанк» Гордієнко В.А., що документи по суті справи підписувалися та подавалися до суду безпосередньо [PERSON] , що на її думку ставить під сумнів фактичні обсяги наданої правничої допомоги адвокатом Лозою Д.І. не підтверджено, оскільки відповідачем/позивачем за зустрічним позовом доведено реальність надання йому правничої допомоги. Таким чином, вартість наданих адвокатом Лозою Д.І. послуг складає 25 962,50 грн. (26 800,00 грн. - 837,50 грн.) Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що за результатами розгляду спору зустрічний позов задоволено частково, а саме у розмірі 27 853,06 грн., що становить 82,78% ціни позову. У зв`язку з цим витрати на професійну правничу допомогу становлять у розмірі 21 491,76 грн. (25 962,50 : 100 х 82,78). З урахуванням зазначеного, з огляду на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом Лоза Д.І. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням поданих представником позивача - відповідача за зустрічним позовом заперечень щодо розміру заявлених [PERSON] до стягнення витрат на правничу допомогу та їх доводів стосовно неспівмірності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача - позивача за зустрічним позовом про відшкодування судових витрат. Таким чином, враховуючи принцип пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, на користь [PERSON] з АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 21 491,76 грн. У іншій частині заява не підлягає до задоволення.

Outcome: partial