Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У січні 2023 року ТДВ «Експрес Страхування» (далі «Позивач») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне. 31.12.2019 року об 11 годині 30 хвилин у місті Біла Церква по вулиці Ярмарковій, будинок 8, провулок 2 водій автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив Правила дорожнього руху. 30.01.2020 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від у справі №357/63/20 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу. Автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований Позивачем за договором добровільного страхування транспортного засобу від 25.06.2019 року №202.19.2470520. Страхувальником за указаним договором є [PERSON] . 03.01.2020 року страхувальник звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування для відновлюваного ремонту автомобіля. Відповідно до рахунку-фактури №0000000020 від 15.01.2020 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , склала 11865,32 гривень. Позивачем визнано указану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та сплачено 6060,70 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 03.02.2020 року №ЦО00660 та платіжним дорученням від 03.07.2020 року №ЦО003493. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак [NUMBER] застрахованою не була, що покладає, на думку Позивача, усю повноту відповідальності за розмір заподіяних збитків на Відповідача. Із посиланням на ст.ст. 512,514,1166, 1187 ЦК України Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6060,70 гривень та судовий збір у сумі 2481,00 гривень. 06.01.2023 року ухвалою суду було залишено позовну заяву без руху, надано строк для усунення її недоліків (а.с. 45-46). 11.01.2023 року до канцелярії суду засобами системи «Електронний суд» представником Позивача подано заяву про усунення недоліків (а.с. 49-50). 23.02.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 57). 09.03.2023 року до канцелярії суду засобами системи «Електронний суд» представником Позивача подано клопотання про долучення доказів (а.с. 59-60). 22.03.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.71). 22.03.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, що підтверджується довідкою підприємства поштового зв`язку про причини повернення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.72). 20.04.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.73). Представником Позивача адвокатом Сас О.М. засобами електронного зв`язку подано клопотання, у якому останній просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував (а.с.75). 20.04.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, що підтверджується довідкою підприємства поштового зв`язку про причини повернення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с. 74). Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 31.12.2019 року об 11 годині 30 хвилин у місті Біла Церква по вулиці Ярмарковій, будинок 8, провулок 2 водій автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив Правила дорожнього руху. 30.01.2020 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від у справі №357/63/20 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с. 24,28). Автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований Позивачем за договором добровільного страхування транспортного засобу від 25.06.2019 року №202.19.2470520. Страхувальником за указаним договором є [PERSON] (а.с. 14-23). 03.01.2020 року страхувальник звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування для відновлюваного ремонту автомобіля (а.с. 25). Відповідно до рахунку-фактури №0000000020 від 15.01.2020 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , склала 11865,32 гривень (а.с. 30). Позивачем визнано указану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та сплачено 6060,70 гривень, що підтверджується: платіжним дорученням від 03.02.2020 року №ЦО00660; платіжним дорученням від 03.07.2020 року №ЦО003493; страховим актом №3.20.17-1 від 31.01.2020 року; страховим актом №3.20.17-2 від 30.06.2020 року (а.с. 64, 65, 35, 36). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак [NUMBER] застрахованою не була. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Втім, такі правила Відповідачем не дотримані. Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом. Відповідно до ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч.1 ст.35 Закону (у редакції Закону чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону страховик МТСБУ протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Outcome: approved