Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

представник позивача АТ «Ідея Банк» О.Заставна 04.01.2023 звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 211\~053 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.10.2019 року між сторонами укладено договір кредиту та страхування №М01.00602.005837131. Згідно із умовами вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 149\~999 грн зі сплатою 16,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 22.12.2020 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 14.12.2022 становить 211 053 грн, з яких: прострочений борг 122 851,94 грн, прострочені проценти 35\~158,69 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту 53\~042,37 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 05.01.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача[PERSON] 06.02.2023 надійшла зустрічна позовна заява, у якій останній просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до п.п.1 п.1 та п.1.5 Договору кредиту та страхування №01.0062.005837131 від 22.10.2019; п.2 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення Договору»; графи 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту, Додатку №1 Договору кредиту та страхування №01.0062.005837131 від 22.10.2019 і п.п.3.4 п.3 Договору кредиту та страхування №01.0062.005837131 від 22.10.2019, а також просить зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за погашення кредитної заборгованості за Договором кредиту та страхування №01.0062.005837131 від 22.10.2019 в рахунок погашення суми тіла кредиту. Обґрунтовуючи зустрічний позов, відповідач покликається на таке. У п.п.1 п.1 Договору кредиту зазначено, що тип кредиту, який він отримує є мікрокредитом ФОП, однак даний вид кредиту не є споживчим, а кредит в такому випадку видається для забезпечення господарської діяльності. Таким чином, даний договір укладений із порушенням Закону України «Про споживче кредитування», а тому п.п.1 п.1 такого є нікчемним. Додатком №1 до договору є Паспорт споживчого кредиту, в якому передбачений розділ «Платежі додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору». Пунктом 2 вказаного розділу передбачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,65 % щомісячно від початкової вартості кредиту. Крім того, пунктом 5 паспорту споживчого кредиту регламентований порядок повернення кредиту. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення. У п.5 вказаного Паспорту міститься графа 7.4. «Плата за обслуговування кредитної заборгованості», в якій вказано плату в розмірі 74\~249,40 грн. Аналіз вказаних умов Договору дає підстави вважати, що «Інші послуги банку», зазначені в графі 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту в розмірі 2\~474,98 грн щомісячно є тотожними «Платі за обслуговування кредитної заборгованості». Таким чином, вважає вказану умову в п.1.5 Договору, в п.2 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання Договору», а також в графі 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту незаконною, оскільки вона суперечить вимогам законодавства у сфері захисту прав споживачів, є очевидно несправедливою, такою що порушує принцип добросовісності та розумності. Окрім цього, відповідач зазначив, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що він погодився з тим, що ДКБОФО Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язався виконувати їх (п.3.4 Договору). Із вказаних документів він підписував лише Паспорт споживчого кредиту, а ДКБОФО, якого згідно п.3.4 Договору кредиту він акцептував, та який розміщений на офіційному веб-сайті банку, не та редакція, з якою його було ознайомлено в приміщенні позивача. Таким чином, паперова версія ДКБОФО і Тарифи, надані позивачем за первісним позовом відрізняються від таких, які були розміщені на сайті банку. Отже відповідач вказує, що п.3 Договору кредиту є нікчемним, оскільки позивачем за первісним позовом не доведено, що ДКБОФО та Тарифи є ті самі, з якими він ознайомився у відділенні банку в паперовому вигляді на момент укладення договору. Позивач за зустрічним позовом вважає, що з нього підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом сума заборгованості за кредитним договором в сумі 93\~304,03 грн, яка складається із різниці отриманої суми кредиту 149\~999 грн та суми сплачених ним коштів в період з 22.10.2019 по 22.12.2020 в розмірі 56\~694,97 грн. Окрім цього, відповідач [PERSON] \~06.02.2023\~подав відзив\~на позовну\~заяву АТ\~«Ідея Банк»,\~у якому\~позовні вимоги\~банку визнав\~частково,\~а саме\~не заперечив\~щодо стягнення\~з нього\~на користь\~позивача 93\~304,03\~грн заборгованості\~за кредитним\~договором.\~У іншій\~частині позову\~просив відмовити\~за безпідставністю.\~Обґрунтування відзиву\~відповідає змісту\~його зустрічної\~позовної заяви.\~Також у\~відзиві відповідач\~вказав на\~порушення правил\~підсудності даної\~справи.\~ \~ Від представника АТ «Ідея Банк» О.Заставної 15.02.2023 надійшла відповідь на відзив, у якому остання повністю підтримала позовні вимоги та навела спростування тверджень відповідача, зазначених у відзиві. Зокрема, вказала, що тип кредиту, який був наданий відповідачу для власних потреб, а не для забезпечення господарської діяльності. Оскільки відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, тип кредиту «Мікрокредит для ФОП» призначений саме для таких фізичних осіб, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Щодо положень кредитного договору, які передбачають плату за обслуговування кредитної заборгованості, зазначила щодо правомірності встановлення та нарахування такої, до якої включено послуги банку (АТ «Ідея Банк), які не підпадають під положення ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» про безоплатність надання таких послуг, а належить до загальних обґрунтованих витрат за споживчим кредитом відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо позиції відповідача стосовно ДКБОФО навела спростування його тверджень, а саме відповідно до умов кредитного договору, нанесенням власноручного підпису позичальник погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умови (п.3.2), підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО, Тарифами, в тому числі з паперовими версіями, розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п.3.3), акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті (п.3.4). Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем без будь-яких застережень, а отже відповідач погодився з його умовами. Представник відповідача заперечила щодо визнання нікчемними окремих пунктів кредитного договору, оскільки недійсність таких пунктів не є встановленою законом, а при укладенні кредитного договору було сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Також представник відповідача заперечила щодо необхідності, на думку відповідача, зарахувати всю ним сплачену суму на погашення кредитної заборгованості. Вказала, що відповідачем за період користування кредитними коштами сплачено суму 56\~650,10 грн, з яких: тіло кредиту 27\~147,06 грн, 14\~922,57 грн відсотки, плата за обслуговування кредитної заборгованості 14\~580,47 грн. З огляду на наведене, представник вважає, що всі нарахування здійснені відповідно до умов кредитного договору та в межах чинного законодавства. Ухвалою від 21.02.2023 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву\~\~ [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків недійсності окремих умов правочину. Об`єднано цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до\~ [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором із справою за зустрічним позовом\~\~ [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків недійсності окремих умов правочину в одне провадження. Змінено порядок здійснення провадження у справі та постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Від відповідача за первісним позовом [PERSON] 22.02.2023 надійшла відповідь на відзив представника АТ «Ідея Банк», у якому останній навів додаткові обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву. Представник відповідача за зустрічним позовом АТ «Ідея Банк» О.Заставна 02.03.2023 подала відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відзив представника АТ «Ідея Банк» відповідає змісту відповіді на відзив. 06.03.2023 від представника відповідача за зустрічним позовом АТ «Ідея Банк» О.Заставної надійшли додаткові пояснення. Ухвалою суду від 14.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не з`явились. Представник позивача за первісним позовом у відзиві на зустрічну позовну заяву, поданому 02.03.2023, крім іншого, просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника АТ «Ідея Банк». Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання 03.04.2023 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, 21.02.2023 надіслав на адресу суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Суд, враховуючи вищевказані клопотання учасників справи, вважає за можливе провести судовий розгляд справи у їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідившиматеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.629, 638 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.10.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та\~ [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №М01.00602.005837131, згідно із яким відповідач за первісним позовом отримав в банку кредит в розмірі 149\~999 грн, із сплатою 16,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Тип даного кредиту Мікрокредит ФОП (на споживчі потреби для клієнтів, які займаються підприємницькою діяльністю) (а.с.14). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач за первісним позовом АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів від 22.10.2019 (а.с.15). Окрім цього, учасниками справи не оспорюється фактичне отримання кредитних коштів [PERSON] в сумі 149\~999 грн. згідно із зазначеним вище кредитним договором. Згідно із ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, відповідач за первісним позовом не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та інші платежі за кредитним договором. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, утворилась заборгованість за кредитним договором, яка згідно із довідкою\~розрахунком заборгованості за кредитним договором №М01.00602.005837131 від 22.10.2019, становить 211 053 грн, з яких: прострочений борг 122 851,94 грн, прострочені проценти 35\~158,69 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту 53\~042,37 грн (а.с.20). 07.02.2022 року АТ «Ідея Банк» направлено [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги, АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора (а.с.21) Вказана вимога залишилась невиконаною відповідачем за первісним позовом [PERSON] . Звертаючись із зустрічним позовом, [PERSON] , серед іншого, просив суд\~визнати недійснимип.1.5 Договору кредиту та страхування №01.0062.005837131 від 22.10.2019; п.2 розділу «Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення Договору»; графи 7.4 пункту 5 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 Договору кредиту та страхування №01.0062.005837131 від 22.10.2019. У пункті 1.5 кредитного договору вказано, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до пункту 5 додатку №1, як «інші послуги банку». Додаток №1 є невід`ємною частиною договору (п.4). Плата за обслуговування кредиту включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням засобів електронного зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Розмір цієї плати визначений у пункті 5 додатку №1 до кредитного договору, яким передбачено графік платежів за кредитом (а.с.14 зворот). Відповідно до абзацу третього частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року\~остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»),\~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими\~передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року\~остання редакція до набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.\~Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення\~споживача\~про\~відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії\~Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць,\~є нікчемною\~відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає\~Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів,\~є нікчемними. Так, зокрема, пунктом 2 додатку №1 до кредитного договору передбачено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,65 % від початкової суми кредиту, загальний розмір якої за весь термін кредитування становить 74\~249,40 грн. Графік щомісячних платежів за кредитним договором визначено у пункті 5 додатку №1 до цього договору, згідно з яким, позичальник кожного місяця вносить\~однаковий\~платіж у розмірі 8\~646,98 грн (за останній місяць 8\~646,79 грн), який складається із трьох платежів: за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та\~плати за надання послуги із щомісячного обслуговування кредитної заборгованості («інші послуги банку»). Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] за період користування кредитними коштами сплачено суму 56\~650,10 грн., з яких: тіло кредиту 27\~147,06 грн, 14\~922,57 грн відсотки, плата за обслуговування кредитної заборгованості 14\~580,47 грн. Отже, з урахуванням нікчемності умов кредитного договору про внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості та з урахуванням здійснених позичальником платежів на загальну суму 56\~650,10 грн, з яких 14\~580,47 грн неправомірно зараховано як плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовна вимога АТ «Ідея Банк» щодо стягнення простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 53\~042,37 грн задоволенню не підлягає, а також сплачені позичальником 14\~580,47 грн слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відтак станом на 14.12.2022 заборгованість відповідача за первісним позовом за кредитним договором становить 143\~430,16 грн. При цьому, з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21), вимоги [PERSON] за зустрічним позовом з цієї підстави не підлягають задоволенню, оскільки встановлених законом підстав для визнання оспорюваних пунктів кредитного договору недійсними немає, в силу їх нікчемності, а наслідки недійсності нікчемності вказаних положень кредитного договору враховані судом при вирішенні первісного позову щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором. Щодо покликань позивача за зустрічним позовом [PERSON] на визнання нікчемними п.п. 3.4 п.3 кредитного договору, з огляду на те, що він підписував лише Паспорт споживчого кредиту, а ДКБОФО і Тарифи, надані позивачем за первісним позовом відрізняються від таких, які були розміщені на сайті банку, суд зазначає таке. Згідно з положеннями\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із п.3.2. кредитного договору, нанесенням власноручного підпису позичальник погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умови та підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО, Тарифами, в тому числі з паперовими версіями, розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п.3.3), акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті (п.3.4). Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надав доказів того, що ДКБОФО і Тарифи, які були розміщені у відділенні банку (в тому числі на сайті) на момент укладення кредитного договору, відрізняються від тих, які подані разом із позовною заявою до суду, такі його покликання не заслуговують на увагу. Окрім цього, не заслуговують на увагу покликання [PERSON] на порушення правил підсудності даної справи, оскільки згідно з умовами кредитного договору, сторони підтверджують, що цей договір виконується за місцем знаходження банку: 79008, м.Львів, Галицький район, вул. Валова,11, та у випадку спору між сторонами за цим Договором, позов може пред`являтися також за місцем виконання Кредитного Договору. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Ідея Банк» підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 143\~430,16 грн., а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «Ідея\~Банк»судовий збір, пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач за зустрічним позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору, а у задоволенні його позову відмовлено, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial