Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.09.2019 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання відповідач не виявила жодної ініціативи щодо участі у вихованні сина, не цікавилась його життям. [PERSON] з сином не бачиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. Виховання та утримання дитини здійснюється позивачем в повній мірі. [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, працює у ВАТ «ОПЗ», має у власності квартиру, в якій проживає з дитиною. У зв`язку з чим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнути судовий збір. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 27.01.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.03.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що їй важко виховувати та утримувати двох дітей і що сину буде краще проживати з батьком, а вона планує виїхати за кордон. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями не звертався. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.09.2019 між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Під час перебування у шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.7). Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 16.05.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.14). Відповідно до Рішення виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області від 21.03.2023 №1028 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.41). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області щодо недоцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з грудня 2022 року утриманням та вихованням дитини займається батько [PERSON] , який створив всі необхідні умови для нормального гармонійного та всебічного розвитку дитини, бере активну участь в його житті (а.с.42). [PERSON] працює на АТ «Одеський припортовий завод» на посаді слюсар-ремонтник з ремонту технологічного устаткування в цехах виробництва аміаку, карбаміду і перевантажень хімпродукції та перебуває на військовому обліку - [INFO] (а.с.34). [PERSON] надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та пояснила, що з січня 2023 року не займається вихованням сина у зв`язку з тим, що їй важко виховувати і утримувати двох дітей, [PERSON] , [INFO] , а також доньку [PERSON] , [INFO] . Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради Одеського району Одеської області не встановлено вагомих підстав доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.42). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача. З листопада 2022 року дитина проживає з [PERSON] та бабусею [PERSON] , які займаються вихованням дитини. Позивач не чинить жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, при цьому [PERSON] фактично будь-якої материнської турботи до сина [PERSON] не проявляла і не проявляє. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є матір`ю позивача [PERSON] . Сімейне життя позивача та відповідача не склалося. У травні 2022 року [PERSON] поїхала за кордон, взявши з собою тільки старшу дочку. Після повернення бачилась з сином двічі. Вона матеріально сім`ї не допомагає, участі у житті та вихованні дитини не приймає і не бажає приймати. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав такі роз`яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , так як позовні вимоги обґрунтовані та законні, відповідач від виконання батьківських обов`язків ухиляється, вихованням дитини не займається, стягнувши на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Outcome: approved