Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

В лютому 2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 13 липня 2004 року Колосівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №04. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 13 липня 2004 року Колосівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] .\~Від даного\~шлюбу в\~них народилась\~дочка [PERSON] ,\~ [INFO] . Їх сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, втратили почуття любові та поваги один до одного. Наразі сторони близько двох років не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не живуть однією сім`єю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час судового засідання. Не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 27 лютого 2023 року строк. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 лютого 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між сторонами 13 липня 2004 року Колосівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №04. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сторони тривалий проміжок часу не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року по справі № 200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З урахуванням відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу та залишити проживати малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , з позивачкою [PERSON] . В порядку статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved