Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі - відповідач), у якому просив: визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] [INFO] в с. Лаврівка, Вінницького р-ну, Вінницької обл., яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] [INFO] , однак не встигла оформити своїх спадкових прав на: - земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0522283600:03:000:0459, власником якої є батько [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №08779 від 17.06.2002, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256; - земельну ділянку площею 0,3477 га для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0522283600:03:000:0458, власником якої є батько [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №08779 від 17.06.2002, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька у 2001 році єдиним спадкоємцем, яка прийняла його спадщину була мати і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок і земельні ділянки площею 0,5977 переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,3477 га по [ADDRESS] , а також на земельну частку (пай), майновий пай і грошовий вклад. Матір`ю було зареєстровано будинок та внесенні змін до сертифіката на право на земельну частку (пай), проте інформації щодо реєстрації свідоцтва щодо земельної ділянки площею 0,5977 га у свідоцтві немає. Таким чином мати позивача фактично прийняла спадщину після смерті батька та отримала свідоцтво нотаріуса на все майно, однак при житті не оформила належним чином своїх спадкових прав на земельну ділянку біля житлового будинку через відсутність державної реєстрації нерухомого майна. Крім того, [INFO] [PERSON] померла, а після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач прийняв за заповітом спадкодавця та оформив у нотаріальному порядку, а вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування права на земельну ділянку, площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,3477 га, позивач не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ спадкодавця не був зареєстрований. Неоформлене спадкове майно спадкодавця складається із вищевказаних земельних ділянок, що належали батьку позивача, спадщину якого прийняла мати, однак при житті не оформила. Ухвалою суду від 14.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник позов визнав та просив про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження батьками позивача були [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . З матеріалів спадкової справи [PERSON] спадкоємцем, яка прийняла спадщину та в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину була [PERSON] 24.07.2002 державним нотаріусом Липовецької районної державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕК №744664, зареєстроване в реєстрі за № 1376 на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] на наступне спадкове майно: цілий житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,3477 га; земельну частку (пай); майновий пай; грошовий вклад. Далі за змістом, у вказаному свідоцтві зазначено, що свідоцтво підлягає реєстрації в Вінницькому ОБТІ та реєстрації в Липовецькій РДА для внесення змін до сертифіката. Інформації щодо реєстрації свідоцтва у відповідному органу реєстрації щодо земельної ділянки площею 0,5977 га в [ADDRESS] , у свідоцтві немає. [PERSON] не здійснила державну реєстрацію земельної ділянки, тобто фактично [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , отримала свідоцтво нотаріуса на все майно, в тому числі і на земельну ділянку, однак при житті не оформила належним чином своїх спадкових прав на земельну ділянку біля житлового будинку через відсутність державної реєстрації нерухомого майна. [INFO] [PERSON] померла, а після її смерті відкрилася спадщина. 02.04.2022 у Липовецькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №24/2022. Спадкове майно спадкодавця складається в тому числі із земельної ділянки площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,3477 га. За життя мати [PERSON] склала на позивача склала заповіт на все її майно, посвідчений 20.11.2007 секретарем Лукашівської сільської ради зареєстрований в реєстрі за № 588. Спадщину після її смерті прийняв лише позивач. Усе майно [PERSON] , крім вищевказаної земельної ділянки, позивач оформив у нотаріальному порядку. Таким чином, [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але при житті не оформила своїх спадкових прав на земельну ділянку, але позивач прийняв спадщину матері [PERSON] та бажає оформити майно, що їй належало. Проте вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування права на земельну ділянку, площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,3477 га, позивач не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ спадкодавця не був зареєстрований у відповідному органі та не був виготовлений та виданий відповідний державний акт на ім`я матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2002. Неоформлене спадкове майно спадкодавця складається із земельної ділянки площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого селянського господарства - 0,3477 га, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №08779 від 17.06.2002, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256. 08.08.2022 позивачем було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки біля будинку, який він уже оформив на себе у нотаріальному порядку й провів державну реєстрацію вказаної земельної ділянки. В результаті державної реєстрації земельної ділянки площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого селянського господарства - 0,3477 га, що належить [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №08779 від 17.06.2002, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256 - утворилось дві окремих земельних ділянки: земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0522283600:03:000:0459, власником якої значиться батько позивача [PERSON] та земельна ділянка площею 0,3477 га для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0522283600:03:000:0458, власником якої також значиться [PERSON] . Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд зауважує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом було встановлено, що батько позивача помер [INFO] , а єдиним спадкоємцем, яка прийняла його спадщину була дружина [PERSON] і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок і земельні ділянки площею 0,5977 переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,3477 га по [ADDRESS] . Однак, [PERSON] не здійснила державну реєстрацію земельної ділянки, тобто фактично [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , отримала свідоцтво нотаріуса на все майно, в тому числі і на земельну ділянку, однак при житті не оформила належним чином своїх спадкових прав на земельну ділянку біля житлового будинку через відсутність державної реєстрації майна. В результаті державної реєстрації земельної ділянки площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого селянського господарства - 0,3477 га, що належить [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №08779 від 17.06.2002, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №256 - утворилось дві окремих земельних ділянки: земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0522283600:03:000:0459, власником якої значиться батько позивача [PERSON] та земельна ділянка площею 0,3477 га для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0522283600:03:000:0458, власником якої також значиться [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, а після її смерті відкрилася спадщина. Як визначено в ст. 1216 -1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). В силу припису ч.ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як було вже встановлено судом спадкове майно матері позивача [PERSON] складається в тому числі із земельної ділянки площею 0,5977 га в [ADDRESS] , переданої для обслуговування житлового будинку - 0,2500 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,3477 га. Судом було встановлено, що за життя мати [PERSON] склала на позивача склала заповіт на все її майно і спадщину після її смерті прийняв лише позивач та усе її майно крім спірних земельних ділянок оформив у нотаріальному порядку. Отже, позивач вважає, що має право на спадкування за заповітом на земельні ділянки, які належали батькові, спадщину якого прийняла мати, однак при житті не оформила на них своїх спадкових прав. Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги: визнати за позивачем, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] 06.08.2001, але не оформила на земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 0522283600:03:000:0459 та земельну ділянку площею 0,3477 га з кадастровим номером 0522283600:03:000:0458, власником яких був батько позивача, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved