Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

02 січня 2023 року представник позивача надіслав до суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 03 липня 2015 року було укладено шлюб, який розірвано рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 07 серпня 2018 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . 09 жовтня 2018 року Локачинським районним судом Волинської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі 1000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття. У дитини проблеми зі здоров`ям. Згідно медичного висновку КП "Луцька міська дитяча поліклініка" Управління охорони здоров`я Луцької міської ради № 187 про дитину-інваліда віком до 18 років від 18 вересня 2019 року у [PERSON] вбачаються наступні захворювання: вроджений вивих правого стегна після закритого вправлення, залишкова дисплазія кульшових суглобів, тотальний асептичний некроз головки правого стегна, вкорочення правої нижньої кінцівки 2 см, компенсаторний сколіоз. Дитина потребує щомісячного відвідування басейну, логопеда, спостереження лікарів та лікування. Аліментів, що сплачує відповідач не вистачає, навіть, на щоденні потреби дитини. Оскільки, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу для утримання сина у більшому розмірі, ніж встановлена судом сума аліментів, тому є необхідність звернутися до суду для стягнення половини понесених додаткових витрат. Просить стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , понесені додаткові витрати в сумі 14085 гривень та судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 15 березня 2023 року, яке відкладено на 11 квітня 2023 року. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю, надав копію рішення Локачинського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року про стягнення аліментів та копію свідоцтва про народження [PERSON] . Також заявив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані ним після ухвалення рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за його зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 38). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Шельвівської сільської ради Локачинського району, актовий запис №2, який розірвано 07 серпня 2018 року рішенням Локачинського районного суду Волинської області, [PERSON] залишено її дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 5-7). [INFO] в сторін народився син [PERSON] , що підтверджуються копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 листопада 2015 року, з якого вбачається батько дитини [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 8, 42). Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2018 року, вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2018 року і до досягнення сином повноліття (а.с. 39-41). Згідно медичного висновку КП "Луцька міська дитяча поліклініка" № 187 про дитину-інваліда віком до 18 років від 18 вересня 2019 року, у [PERSON] наявне захворювання, а саме вроджений вивих правого стегна після закритого вправлення, залишкова дисплазія кульшових суглобів, тотальний асептичний некроз головки правого стегна, вкорочення правої нижньої кінцівки 2 см, компенсаторний сколіоз. Висновок дійсний до 18 серпня 2024 року (а.с. 9). Позивачем на дитину було понесено наступні додаткові витрати: на відвідування лікаря логопеда 14660 грн; на відвідування басейну 1260 грн; на відвідування стоматології «Здоров`я», у зв`язку із лікуванням зубів дитини 4100 грн; відвідування художньої школи «Чарівний пензлик» 4350 грн; відвідування приватного закладу «Сімейна академія «Плай» 3800 грн. Вказані витрати підтверджуються платіжними документами, товарними чеками, виписками стоматології «Здоров`я» (а.с. 11-20). Між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільної сплати додаткових витрат на утримання сина. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20). З наданих позивачем доказів вбачається, що загальна сума понесених нею та підтверджених додаткових витрат на дитину із вересня 2021 року по серпень 2022 року складає 28170 грн. Враховуючи наведене, при визначенні розміру додаткових витрат суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, та зважає на те, що позивач особисто понесла документально підтверджені додаткові витрати на дитину у розмірі 28170 грн, половину з яких просить стягнути з відповідача, а відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на дитину. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі ст. ст. 7, 141, 150, 180, 185 СК України,

Outcome: approved