Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась 09 листопада 2021 року до суду з позовом до Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради та просить суд визнати наказ № 16, винесений начальником Служби протиправним та незаконним. В обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] народила доньку [PERSON] , яка з народження проживала з нею по [ADDRESS] та перебувала на її утриманні. До кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, аморальний спосіб життя не вела і приділяла достатньо уваги доньці [PERSON] та інших своїм дітям. Останнім часом позивачка мешкала з донькою [PERSON] по [ADDRESS] . 02 лютого 2021 року начальником Служби у справах дітей було винесено наказ № 16, відповідно до якого донька позивачки [PERSON] тимчасово була влаштована в сім`ю своєї рідної сестри [PERSON] . Однак вважає цей наказ незаконним, без жодних правових підстав для передачі дитини та таким, що є порушенням ст. 151 СК України, оскільки він прийнятий без врахування обставин, які мають істотне значення для прийняття такого рішення. На теперішній час вона не позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] , не визнана безвісно відсутньою, не оголошена померлою, покарання в місцях позбавлення волі не відбуває. Однак Служба у справах дітей з невідомих підстав прийняла рішення та винесла оспорюваний наказ, хоча від материнських обов`язків вона не ухилялась. Психолого-діагностична робота з дитиною [PERSON] щодо вивчення дитячо-батьківських відношень не була проведена, емоційний стан дитини не установлено. Вона не викликалася інспекторами та керівництвом Служби у справах дітей щодо неналежного виховання та догляду за дитиною, тому просить задовольнити вимоги. У редакції уточненого позову від 23 листопада 2021 року позивач просить суд визнати наказ № 16 від 02.02.2021 винесений начальником Служби у справах дітей протиправним та недійсним, зобов`язавши Службу повернути їй дитину [PERSON] , [INFO] . 03 червня 2022 року позивач звернулася до суду з уточненим позовом, у якому поросить суд замінити неналежного відповідача Службу у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради за матеріально-правовою вимогою про зобов`язання повернути матері дитину [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , розглянувши другу позовну вимогу у наступній редакції: «Зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] , [INFO] матері [PERSON] ». В обґрунтування уточнених вимог доповнено, що підстави для тимчасового влаштування дитини, визначені відповідачем у наказі № 16 від 02.02.2021 є такими, що не відповідають прямо передбаченими пунктами 13,31 Порядку, на який послався відповідач. По суті наказ № 16 від 02.02.2021 є обмежувальним приписом для позивача щодо своєї неповнолітньої дитини. [PERSON] не є матір`ю дитини та не в змозі забезпечити нормальне та правильне виховання дитини, оскільки негативним чином впливає на розвиток [PERSON], дозволяючи останній не відвідувати шкільні заняття у КЗОШ № 130, я кій [PERSON] являється ученицею 8-Г класу та навчальні заняття за дистанційною формою навчання не відвідує, за другий семестр не атестована з усіх предметів. Тому просить задовольнити уточнені вимоги. Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року у підготовчому судовому засіданні прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] . Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 25.07.2022 справу розподілено на суддю Сіденка С.І. Ухвалою суду від 26 липня 2022 року прийнято справу до свого провадження, призначено підготовче судову засідання. Ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. У матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його та позивача відсутності, на вимогах наполягають. Відповідачі представник Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради та [PERSON] причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Практика Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Враховуючи вимоги частин першої та другої статті 223 ЦПК України, тривалість розгляду справи, категорію справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, [PERSON] є рідною матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 12 - копія свідоцтва). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Стосовно вимоги про визнання наказу протиправним та недіійсним. Так, 02 лютого 2021 року Службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради було прийнято наказ № 16 про тимчасове влаштування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5 - копія наказу). В обґрунтування наказу зазначено, що розглянувши заяву [PERSON] про тимчасове влаштування у її сім`ю на проживання рідної сестри [PERSON] установлено, що відносно матері дитини [PERSON] у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядається заява про видачу обмежувального припису стосовно кривдника. [PERSON] виявила бажання залишити дитину у своїй сім`ї на період розгляду заяви у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про видачу обмежувального припису стосовно кривдника. Тому на підставі п.п. 13, 31 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної з захистом прав дитини» вирішено тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] у сім`ю рідної сестри [PERSON] на період розгляду заяви у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, рекомендувавши службі у справах дітей за місцем знаходження дитини здійснити заходи соціального захисту дитини. Згідно пунктів 13, 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. У разі коли батьки дитини або місце їх проживання невідомі, дитина, яка залишилась без батьківського піклування, береться на облік у службі у справах дітей за місцем виявлення дитини або місцем розташування закладу охорони здоров`я, в якому дитину залишили. Тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитини, розлученої із сім`єю, проводять у межах компетенції служба у справах дітей та уповноважений орган Національної поліції за місцем виявлення дитини. Дитина, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитина, розлучена із сім`єю, тимчасово може бути влаштована у сім`ю родичів, знайомих. Дитина, в якої є родичі або інші особи, з якими в неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) та які бажають залишити її на виховання у своїй сім`ї, може перебувати в їх сім`ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім`ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки, є наказ служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини, виданий на підставі: заяви особи про надання згоди на тимчасове влаштування в її сім`ю дитини, акта обстеження умов проживання особи; згоди дитини (якщо вона може висловити свою думку) у вигляді її письмової заяви, написаної власноручно в присутності посадової особи, яка приймає документи, про що робиться відмітка на заяві із зазначенням прізвища, імені, по батькові, підпису посадової особи та дати. За повідомленням Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконкому Криворізької міської ради від 17.11.2020 № 01-08/698/7 (а.с. 59), з [PERSON] проводились психодіагностичні дослідження з метою з`ясування психоемоційного стану неповнолітньої дитини та по можливості відтворення подій, які засвідчували б наявність психоемоційного насильства з боку біологічної матері. Встановлено, що дівчинка продемонструвала страх перед появою материнського об`єкту та повернення її до помешкання матері. Така поведінка дівчини може свідчити про наявність психологічного насильства з боку біологічної матері. Можливо припустити, що на фоні постійних конфліктів в родині неповнолітньої [PERSON] простежується порушення психоемоційного стану, яке проявляється у вигляді підвищеного рівня тривожності, хвилювань, страхів, які обумовлені наслідками складних взаємовідносин між матір`ю та її доньками, можливого домашнього насильства. Для стабілізації психоемоційного стану [PERSON] залучено практичного психолога, робота із сім`єю триває. У повідомленнях від 15 жовтня 2020 року та від 02 грудня 2020 року зазначено, що при діагностичній роботі з [PERSON] згідно її коментарів у неї з мамою складні стосун6ки, вона її дуже боїться і категорично відмовляється проживати з матір`ю, оскільки потерпає від домашнього насильства. Дівчинка зазначила, що мама б`є, ображає, принижує, залякує та демонструє погрози; обмежує особистий простір та можливості вільного пересування (закриває вдома, не дає ключі від домівки, дівчинка спить разом з мамою), перешкоджає спілкуванню з іншими дітьми, не надає можливості всебічного розвитку (відвідувати гуртки за інтересами). Практичні психологи засвідчили, що під час психологічного обстеження дівчинка повідомила, що відчуває страх і відчай від однієї думки, що її зможуть повернути до біологічної матері. Вона ображена на друзів, які є свідками психологічного тиску на неї з боку біологічної матері, за відмову свідчити у суді (а.с. 75-76, 79). У повідомлення від 23 липня 2021 року Криворізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконкому Криворізької міської ради зазначено, що між [PERSON] та матір`ю склались складні та напружені стосунки, що призвело до того, що донька виявила бажання проживати окремо від матері. На даний час [PERSON] із сестрою мешкають у місті Львів. Консультативна робота із сестрами [PERSON] на початку проходила як в онлайн режимі, так і очно. Враховуючи коментарі психолога, можна припустити, що на теперішній час [PERSON] є заручницею конфлікту між матір`ю та старшою сестрою. [PERSON] було запропоновано послуги конфліктолога центру, однак вона одноразово звернулась до спеціаліста, однак програму для кривдників не проходила, ніяких рекомендацій не отримала. На даний час робота з [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] не проводиться. Службою у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації за вих. від 01.02.2021 було складено довідку про стан вивчення фактів, викладених у зверненні [PERSON] та рекомендовано вжити заходів реагування, у першу чергу стосовно постановки [PERSON] на відповідний облік та забезпечення її тимчасового влаштування (а.с. 71 зворот). У зазначеній довідці вказано, що з вересня [PERSON] пішла від матері та проживала разом із сестрою, дитина фактично залишилась без батьківського піклування. Стосовно тимчасового влаштування дитини до сім`ї сестри до Служби надходили відповідні звернення. Однак згідно з пунктами 6 та 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, Службою не здійснено заходів щодо внесення відомостей про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, до журналу обліку повідомлень про таких дітей та тимчасового влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування. Тому службами у справах дітей м. Кривого Рогу не у повній мірі було здійснено належних заходів реагування щодо захисту прав та інтересів [PERSON] і рекомендовано службі у справах дітей Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради вжити заходів стосовно постановки на облік [PERSON] як такої, що перебуває у складних життєвих обставинах та тимчасового влаштування дитини (а.с. 72-73). На підставі викладеного, 02 лютого 2021 року винесено оспорюваний наказ. При цьому 12.11.2020 відносно [PERSON] Саксаганським відділенням поліції КВП ГУ НП в Дніпропетровській області було складено протокол за частиною 1 статті 173-2 КУпАП (а.с. 92). Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року закрито провадження по адміністративній справі про притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. Згідно тексті постанови, відповідно до протоколу серії ВАБ №117047 від 12.11.2020 року, [PERSON] , 06 вересня 2020 року о 11-00 годині за адресою: [ADDRESS] , вчинила відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , домашнє насильство, а саме психологічного характеру, кричала та ображала останню. Судом при розгляді справи установлено наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та зроблено висновок про доведеність вини правопорушниці [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Таким чином спростовуються доводи позивача, зазначені нею у тексті позовної заяви у частині того, що винесенню оспорюваного наказу від 02 лютого 2021 року не передували ніякі події і вона взагалі не розуміє підстави для тимчасового влаштування її дитини до родини відповідачки [PERSON] . Згідно наданих до суду письмових доказів, винесенню наказу передувала тривала робота з [PERSON] та її доньками [PERSON] та [PERSON] як психологів Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконкому Криворізької міської ради, так і спеціалістів служб у справах дітей, вказане питання перебувало на постійному контролі та максимальній увазі з боку соціальних служб. Тому суд не убачає підстав для задоволення вимоги у частині визнання наказу від 02.02.2021 № 16 протиправним та недійсним, оскільки він винесений з метою дотримання прав неповнолітньої дитини, що опинилася у скрутній сімейній ситуаціїє. Неповнолітня [PERSON] повідомляла соціальні служби про факти домашнього насильства зі сторони матері [PERSON] та навіть зверталась з цього приводу за захистом свої прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (а.с. 74), а отже потребувала соціального захисту та ізоляції від ймовірного кривдника, про що і зазначено в оспорюваному наказі - дитина тимчасово влаштована у родину близького родича (рідної сестри) до розгляду справи стосовно винесення судом обмежувального припису. Служба у справах дітей відповідно до «Порядку приймання та розгляду звернень і повідомлень про вчинення домашнього насильства стосовно дітей та за участю дітей, виявлення дітей, які постраждали від домашнього насильства або його вчинили, організації надання їм допомоги та захисту» повинна оцінити обставини, що можуть призвести чи призвели до негативних наслідків для життя, стану здоров`я та розвитку дитини, зокрема, хвороби, тілесних ушкоджень, заподіяння шкоди фізичному, духовному, моральному розвитку дитини; оцінити вірогідність безпосередньої загрози життю або здоров`ю дитини та потреби вжиття невідкладних заходів для її безпеки, тощо. Згідно наданих до суду письмових доказів, Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради саме цим і займалася. Крім того, суд вважає необхідним зазначити стосовно визначення складу відповідачів та зазначення відповідачем Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради. Так, аналіз статей 47, 48 ЦПК України, статей 80, 89, 95 ЦК України дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Служба у справах дітей не є юридичною особою, а являється виробничим підрозділом Виконкому Саксаганської районної у місті ради, а виходячи з правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Стосовно вимоги про зобов`язання повернути неповнолітню дитину матері. За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. На підставі частини 7 статті 81 ЦПК України судом здійснено пошук в Єдиному державному реєстрі судових рішень винесених у справі про видачу обмежувального припису відносно позивача [PERSON] . Так, рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року у справі № 214/7323/20 заяву [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] передати повний комплект ключів від квартири [ADDRESS] [PERSON] . Заборонено на строк три (3) місяця [PERSON] наближатися на відстань 50 метрів до [PERSON] . Заборонено на строк три (3) місяця [PERSON] наближатися на відстань 50 метрів до місця перебування [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заборонено на строк три (3) місяця [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Судове рішення набрало законної сили 08.02.2022. Оскільки наказом № 16 від 02 лютого 2021 року вирішено тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] у сім`ю рідної сестри [PERSON] на період розгляду заяви у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, остаточне судове рішення по вказаній справі прийнято 08.02.2022, відсутні правові підстави для перебування неповнолітньої [PERSON] у родині відповідачки [PERSON] , а отже дитина підлягає поверненню до матері. Судових рішень про позбавлення батьківських прав позивача [PERSON] відносно доньки [PERSON] , визначення місця проживання неповнолітньої дитини, винесення обмежувального припису, тощо, які б слугували підставою для перебування неповнолітньої [PERSON] у родині відповідача [PERSON] , до суду не надано, у той час як цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved