Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження. Свої вимоги мотивувала тим, що в травні-червня 2014 року вона вступила в інтимні відносини з відповідачем та [INFO] народила доньку, яку на прохання відповідача назвала [PERSON] . Спочатку відповідач визнавав [PERSON] своєю донькою, однак відмовляється подавати заяву про реєстрацію його, як батька дитини. У зв`язку з чим просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України; внести зміни в актовий запис № 1165 від 08 квітня 2015 року, вчинений Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України, а саме, включити відомості про [PERSON] , як батька дитини. Під час підготовчого засідання позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України; внести зміни в актовий запис № 1165 від 08 квітня 2015 року, вчинений Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України, а саме, включити відомості про [PERSON] , як батька дитини; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 05 липня 2022 року ухвалою суду призначено в справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання: Чи наявне кровне споріднення між [PERSON] та [PERSON] ? Якщо так то, чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] на підставі проведеної судово-генетичної експертизи? Та зупинено провадження по справі. 06 грудня 2022 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 15 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду залучено Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 07 березня 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 20 квітня 2023 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у позивача народилася донька - [PERSON] , яка була зареєстрована у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується актовим записом про народження № 1165 від 08 квітня 2015. Батьком дитини записано [PERSON] на підставі заяви матері, в порядку статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9, 10). Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є біологічним батьком малолітньої дитини. На підтвердження позовних вимог позивач надала суду копію трудової книжки (а.с. 11), фотокартки (а.с. 13-16), копію талону-повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) позивача про кримінальне правопорушення (а.с. 17). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Представники третіх осіб Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації не скористалися своїм процесуальним правом подачі письмових пояснень щодо позову. Конвенція ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 798-XII, передбачає з-поміж іншого право дитини знати своїх батьків (ст. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч. 1 ст. 128 СК України). Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Судом встановлено, що запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 10). Згідно ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). 05 липня 2022 року ухвалою суду призначено в справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання: Чи наявне кровне споріднення між [PERSON] та [PERSON] ? Якщо так то, чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] на підставі проведеної судово-генетичної експертизи? Дати відбору крові призначалися на 07 жовтня та 18 листопада 2022 року, про що [PERSON] повідомлявся належним чином. Проте на відбір зразків крові [PERSON] не з`явивсь, причин не повідомляв, у зв`язку з чим ухвалу суду повернуто без виконання (а.с. 50, 51, 53, 56-60, 61, 62, 63, 64). Своїми діями відповідач ухиливсь від проведення дослідження на предмет підтвердження чи спростування доводів позивача. Відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України, вбачається, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, враховуючи вказані вимоги закону, надані позивачем докази, відсутність спростувань відповідачем фактів, що викладені позивачем у позові, а також відмова відповідача [PERSON] від проведення відповідних експертиз та надання біологічних зразків, суд вважає доведеним факт наявності кровного споріднення між дитиною [PERSON] та відповідачем [PERSON] . За таких обставин, суд приходить висновку про доведеність кровного походження дитини від відповідача та задоволення позову [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в частині визнання батьківства повністю: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України. Позивач також просила внести зміни в актовий запис № 1165 від 08 квітня 2015 року, вчинений Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України, а саме, включити відомості про [PERSON] , як батька дитини. Згідно з роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 резолютивна частина повинна містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін в актовий запис цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5від 12.01.2011 року підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану зокрема є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, позовні вимоги в частині внесення змін до актового запису про народження дитини підлягають задоволенню: внести зміни в актовий запис № 1165 від 08 квітня 2015 року, вчинений Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, громадянки України, а саме, включити відомості про [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Єреван, Вірменія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , як батька дитини. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на відсутність у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 с. 182 Сімейного кодексу України). Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити повністю: стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Єреван, Вірменія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2022 року і до досягнення повноліття. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved