Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Паращак В.В. просить розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 07.02.2003 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 17, поклавши судові витрати на відповідачку. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що на даний час сторони не проживають разом як сім`я, так як відносини між ними не є характерними для подружжя. Часто вони їздять у різні відрядження відповідно до наказів за місцем роботи. Вони не мають спільного побуту, не зацікавлені в збереженні шлюбу, оскільки погляди на подружні обов`язки та права є різними. Між сторонами почали виникати непорозуміння ще з 2021 року. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. За таких обставин примирення між ними неможливе, як і подальше спільне життя та збереження шлюбу, а тому позивач прийняв рішення про припинення фактично формального шлюбу з відповідачкою, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Просить справу розглядати за її відсутності. Разом з тим, заперечує щодо стягнення з неї витрат на правничу допомогу. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 27 лютого 2023 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 18/ На запит суду щодо доступу до персональних даних 01 березня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідачки /а.с. 19/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.03.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 20/. Ухвалою від 17.03.2023 задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції /а.с. 25/. Ухвалою від 20.03.2023 судове засідання відкладено на 03.04.2023 /а.с. 26/. Розгляд справи по суті відбувся 03.04.2023 без участі сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Паращак В.В. у судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду відзив на позовну заяву, в якому клопотала про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечила. Разом з тим, не погодилась із розміром витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.02.2003 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 17 /а.с. 13/. Також судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 07.10.2004 та серії [NUMBER] від 17.05.2011 /а.с. 11-12/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачкою та наявності у сторін малолітньої дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що сім`я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, що вони підтвердили в поданих ними заявах. Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила, що стосунки з позивачем не склалися через його подружню зраду під час довготривалого перебування у службовому відрядженні, а тому вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, про що свідчать подані ними заяви, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки слід стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 1073,60 грн. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст.\~58\~ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Згідно з ч. 1 ст.\~60\~ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до ч. 1 ст.\~20\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17). Види судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання; інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором (ст. 137 ЦПК України та ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Разом з тим, порядок розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Оглядом матеріалів справи встановлено, що позов про розірвання шлюбу підписано представником позивача адвокатом Паращаком В.В. До такого долучено договір № 05/23/Р про надання правової допомоги від 21.02.2023, додаток № 1 до договору № 05/23/Р від 21.02.2023, в якому сторони погодили розмір гонорару за надання адвокатом правничої допомоги, а саме: написання та подання позовної заяви до суду 1500 грн, участь в одному судовому засіданні в першій інстанції 1500 грн. Окрім того, 28.03.2023 представником позивача адвокатом Паращаком В.В. на адресу суду надіслано копію акту прийому-передачі правової допомоги (послуг) згідно з договором № 05/23/Р про надання правової допомоги від 21.02.2023, відповідно до якого адвокат Паращак В.В. надав, а [PERSON] отримав правову допомогу на суму 1500,00 грн за написання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу до Стрийського міськрайонного суду Львівської області, а також копію заключної виписки за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 про сплату [PERSON] на користь адвоката Паращака В.В. 1500 гривень за написання позовної заяви та 1550 грн за участь у судовому засіданні. Однак представник позивача адвокат Паращак В.В. участі в жодному із судових засідань не брав. Натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення в розмірі 1500 грн за написання та подання позовної заяви про розірвання шлюбу до суду. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved