Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищевказаною заявою, мотивуючи її тим що, предметом даної заяви є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] , який був його дядьком, а також факту постійного його проживання, разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Зазначає, що [INFO] у м. Київ помер [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.04.2020 р. та довідкою про причину смерті від 02.04.2020 р.), який був його рідним дядьком, що підтверджується записом відділу актів цивільного стану за № 2386, згідно з яким батьками померлого були [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , згідно з яким батьками [PERSON] (мати Заявника та рідна сестра спадкодавця - [PERSON] ) були також [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , згідно з яким мати Заявника змінила прізвище на [PERSON] ; свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , згідно з яким його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09 грудня 1997 року, яке зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації 04 лютого1998 року за № 4846. Стверджує, що він є єдиним спадкоємцем [PERSON] , оскільки його мати та єдина рідна сестра спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , при цьому, станом на даний момент, відсутні будь-які інші особи, які б спадкували за правом представлення замість померлої [PERSON] . Зазначає, що 4/5 квартири [ADDRESS] належать йому, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який є загальнодоступним. Вказує, що 03 березня 2021 року він отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видану ДЕВ`ЯТОЮ КИЇВСЬКОЮ ДЕРЖАВНОЮ НОТАРІАЛЬНОЮ КОНТОРОЮ, а саме: Заявнику було відмовлено у видачі на його ім`я Свідоцтва про право на спадщину за законом, після його рідного дядька - [PERSON] , померлого [INFO] . Постанова про відмову обґрунтована зокрема тим, що [PERSON] пропустив встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини. Окрім того, на момент винесення Постанови про відмову у Заявника були відсутні будь-які документи, які підтверджували, що [PERSON] є його рідним дядьком, а запис відділу актів цивільного стану за №2386, що надійшов після винесення Постанови про відмову, знаходиться у матеріалах спадкової справи №67291279, що заведена державним нотаріусом ДЕВ`ЯТОЇ КИЇВСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Фроловою Аллою Олександрівною, може викликати сумніви у нотаріуса щодо родинних відносин Заявника і спадкодавця, внаслідок різночитання, оскільки запис зроблений російською мовою, а усі інші документи викладені українською мовою. Стверджує, що він як спадкоємець за законом, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні за адресою [ADDRESS] , (яке належало Заявнику та було місцем реєстрації Заявника на час відкриття спадщини), оскільки [PERSON] серйозно хворів та потребував цілодобового догляду та піклування, а також протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, таким чином він вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, зазначає, що його постійне проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини в одному помешканні за адресою [ADDRESS] може бути підтверджене свідками: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Стверджує, що від встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] , а також факту його постійного проживання разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини, залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав, що пов`язані з оформленням прав на спадкове майно. На підставі викладеного просив суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Заявник в судове засідання з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справ за його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити. Заінтересована особа - Дев`ята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином. На адресу суду надіслала заяву, в якій просила слухати справу зі їхньої відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, заслухавши пояснення заявника та свідків, дійшов висновку що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як убачається із матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 02.04.2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 5514. 03.03.2021 року [PERSON] звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його рідного дядька [PERSON] , 1947 року народження, який помер [INFO] , зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . 21.05.2021 року за № 2311/02-14 заступник завідувача Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою Фролова А.О. звернулася до начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням звернутися до компетентних органів російської федерації поданням про витребування у відділі (архіві) реєстрації актів цивільного стану м. Новосибірська, російська федерація, копії актового запису про народження гр. [PERSON] , який народився [INFO] . 25.08.2021 року на адресу Дев`ятої київської державної нотаріальної контори для вжиття відповідних заходів надійшла інформація стосовно [PERSON] , що надійшла від Головного управління міністерства юстиції російської федерації по новосибірській області. Відповідно до копії запису акта про народження [PERSON] №2386 від 17.06.1947 року, надісланого головним управлінням міністерства юстиції російської федерації по новосибірській області., [PERSON] народився [INFO] , батько- [PERSON] мати - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 23 березня 1949 року та актового запису №847 зробленого 23 березня 1949 року батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серія № [NUMBER] , виданого 04 серпня 1973 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 серпня 1979 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно з свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 31 серпня 1974 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, [PERSON] [INFO] , є рідним племінником [PERSON] , який помер [INFO] , котрий відповідно є рідним дядьком [PERSON] [INFO] . Як убачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 грудня 1997 року Київською дільницею цивільних споруд, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях). Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 06 вересня 2000 року, [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 06 вересня 2000 року зроблено запис №83 Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 67291279 від 03.03.2021року інформація відносно померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] відсутня. 31 березня 2021 року Державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його рідного дядька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом 6-місячний термін для прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для реалізації спадкових прав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями в п.3 цієї ж постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Слід зазначити, що в своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявнику зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Як убачається з інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області гр. [PERSON] , [INFO] , наданої на запит Дев`ятої київської державної нотаріальної контори 23.12.2020 року, місце проживання останнього: [ADDRESS] зареєстровано 12.12.1997 року. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] за період з 31.03.2020 року по 31.03.2020 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за вказаною адресою з 17.07.1969 року. Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 29.11.2001 року. Таким чином, наведені письмові докази, не підтверджують того факту, що заявник [PERSON] постійно проживав зі своїм дядьком [PERSON] на момент його смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем - [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини не породжує юридичних наслідків необхідних заявнику для реалізації спадкових прав. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви не знайшли свого об`єктивного підтвердження, суд вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed