Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, починаючи стягнення з 17.06.2022р., щомісячно, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачеві на момент звернення до суду виповнилося 18 років, вона навчається в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна і потребує матеріальної допомоги, оскільки розміру стипендії не достатньо для повноцінного життя, розвитку, харчування та навчання. Відповідач мешкає окремо та припинив утримувати позивача з 17.06.2022р. і відмовляється добровільно сплачувати аліменти або надавати матеріальну допомогу. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.03.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач 20.03.2023р. надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позов частково, а саме згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку з дня пред`явлення позову, а не з 17.06.2022р. Заперечення відповідача мотивовані тим, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу має доньку - [PERSON] , [INFO] . Також з відповідачем проживає ще й донька його дружини [PERSON] , яка є студенткою 2-го курсу Харківського національного автомобіль-дорожнього університету. Всі вказані особи перебувають на утриманні відповідача. Відповідач має єдине джерело доходу - це заробітна плата, яку він отримує, працюючи на шахті «Новодонецька», тобто на підприємстві з небезпечними та важкими умовами праці, які потребують додаткових витрат. Інших доходів, в тому числі пенсії, відповідач не має, оскільки не досяг пенсійного віку. Зауважив, що у зв`язку з ситуацією, що склалася в державі, навчання позивачем здійснюється дистанційно та за рахунок державного бюджету, що зменшує її витрати на навчання. Також зазначив, що стягнення аліментів на навчання починаючи з 17.06.2022р. є необґрунтованим, оскільки він не ухилявся від їх виплати, а позивач не вживала заходів щодо їх отримання . Тому вірним буде стягнення починаючи з дня подачі позову. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] також до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі в судовому засіданні, зазначив, що позовні вимоги визнає частково, просив винести рішення з урахуванням його письмово відзиву на позовну заяву. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивач - [PERSON] є донькою відповідача - [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та відповідачем не оспорюється. (а.с.3) З наявних в матеріалах справи студентського квитка [NUMBER] та довідки Харківського національного університету імені В.Н.Каразина №363 від 03.02.2023р. вбачається, що позивач [PERSON] дійсно є студентом 2 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту екології (бюджет) Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, з терміном навчання з 01.09.2021р. по 30.06.2025р. (а.с.6,7) Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). З огляду на те, що позивач [PERSON] , як повнолітня особа, що не досягла 23 років та продовжує навчання, суд дійшов висновку, що вона має право на отримання аліментів від свого батька. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При зверненні до суду із позовом до батька позивачем не наведено розрахунку матеріальної допомоги, якої вона потребує та не повідомлено суд про можливість її утримання матір`ю, однак, це не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача, суд враховує наступне. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу він має доньку - [PERSON] , [INFO] . Також з відповідачем проживає й донька його дружини [PERSON] , яка є студенткою 2-го курсу Харківського національного автомобіль-дорожнього університету. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи: свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , довідкою про реєстрацію місця проживання особи №164 від 10.03.2021р.; свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] ; актом про склад родини від 13.03.2023р.; довідкою Харківського національного автомобільно-дорожнього університету №34/1 від 10.01.2023р.; свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] . (а.с.23-29) Разом із тим, відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, що ним не осопрювалося, отже зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти, відповідач суду не наддав та в цілому не заперечував щодо стягнення з нього аліментів. Спірним є питання щодо їх розміру та періоду стягнення. Враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України та ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення. Стосовно позовних вимог в частині стягнення аліментів з 17.06.2022р., суд зазначає наступне. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 21.02.2023р. Доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати суду не надано, а тому аліменти з відповідача мають бути стягнуті починаючи з дня подачі позову, тобто з 21.02.2023р. Згідно з п. 1 ч. 1ст.430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: partial