Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області Черкашина О.Ю., яка діє в інтересах держави в особі Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів, в якому просила стягнути з відповідача на користь Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області безпідставно збережені кошти у сумі 127752 грн. 54 к.; Судові витрати покласти на відповідача, зокрема, стягнувши судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 к. Ухвалою суду від 08.04.2021 цивільну справу прийнято до провадження після скасування постановою Харківського апеляційного суду від 04 березня 2021 року, ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2020 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Підготовче засідання призначено на 22.04.2021. 22.04.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням прокурора Юр`єва І.Д. до 21.05.2021. 21.05.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача - адвоката Омельченка О.В. та прокурора Колот Н.М. 04.06.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Омельченко О.В. 14.07.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням прокурора Юр`єва І.Д. 23.07.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Омельченка О.В. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2021 прийнято до провадження змінену позовну заяву керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області Прилуцького С., який діє в інтересах Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів, враховуючи, що Слобожанська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обоз`язків Нижньобишкинської сільської ради, згідно з рішенням ІІ сесії Слобожанської селищної ради VІІІ скликання від 10.12.2020 №36-VІІІ «Про питання реорганізації сільських рад», підготовче засідання відкладено. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно № 160646817 від 22.03.2019 року [PERSON] належить на праві власності комплекс нежитлових будівель, загальною площею 1424,70 кв. м. При цьому, встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 160648882 від 22.03.2019 року (щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6321783001:01:002:0050) відповідач не має прав ні власника, ні землекористувача щодо земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , тобто користується земельною ділянкою за цією адресою без документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою. Рішенням Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області №376 34 сесії 7 скликання від 27.03.2018 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення/відновлення меж земельної ділянки з кадастровим номером 6321783001:001:01:002:0050, площею 0,4947 га, яка розташована по [ADDRESS] . Зобов`язано відповідача виготовити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі в оренду та подати на розгляд чергової сесії Нижньобишкинської сільської ради. Вказане рішення [PERSON] станом на березень 2019 року не виконано, технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не виготовлено, договір оренди не укладено. Таким чином, [PERSON] з 08.06.2017 року по теперішній час використовує земельну ділянку, загальною площею 0,4947 га, по [ADDRESS] без оформлених у встановленому порядку правовстановлюючих документів та, відповідно, не сплачує жодних платежів за її використання. 26.08.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача Омельченка О.В. в якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Доводи відзиву ґрунтувались на неправомірності визначення ставки орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі. Так, визначення розміру орендної плати є правом сторін договору оренди, позивач не приймав рішення про встановлення ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території с. Нижній Бишкин, позивач не погоджував з відповідачем розмір орендної плати більший, ніж гранична межа у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, встановленої Податковим кодексом України. Незрозумілим є факт проведення розрахунку за 2017 рік, що наведений прокурором, виходячі з нормативно-грошової оцінки у розмірі 1337593 грн. 50 к. в той час, коли додані витяги з технічної документації мають показник 374 537 грн. 37 к. Представник відповідача надав контрозрахунок за період з 08.06.2017 по 01.02.2019 з урахуванням даних щодо розміру нормативно - грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 6321783001:01:002:0050 (374537 грн. 37 к.) та положень п.п. 288.5.1 статті 288.5 Податкового кодексу України, згідно з яким, річна сума платежу з орендної плати за землю не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, обрахована сума склала 18562 грн. 67 к., просив врахувати суму орендної плати, що внесена [PERSON] на підставі договору №25, що підтверджується листом Головного управління ДФС України в Харківській області від 31.01.2019 та склала 12562 грн. 28 к. і зменшити безпідставно збережені кошти до 6000 грн. 39 к. Звернув увагу на момент припинення речового права оренди земельної ділянки, а саме те, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано припинення права оренди земельної ділянки на підставі додаткової угоди лише 08.02.2019, а тому [PERSON] об`єктивну можливість отримати земельну ділянку в оренду мала змогу лише з 09.02.2019, до вказаної дати обов`язок сплати орендної плати був у [PERSON] , що виключає застосування до [PERSON] , положень статті 1212 ЦК України. (т. 2, а.с. 59-62; 116-124) 11.10.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням прокурора Юр`єва І.Д. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.10.2021 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 12.11.2021. 12.11.2021 та 08.12.2021 судові засідання відкладено за клопотанням прокурора Юр`єва І.Д. 11.01.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Омельченка О.В. 17.02.2022 судове засідання відкладено за клопотанням прокурора Колот Н.М. 15.03.2022 розгляд справи не здійснювався з підстав введення воєнного стану в Україні. 25.05.2022, 20.06.2022, 25.07.2022, 18.08.2022, 07.10.2022 та 03.11.2022 судові засідання відкладено за клопотанням прокурора Юр`єва І.Д. 01.12.2022 розгляд справи не здійснювався з підстав відсутності електропостачання в Зміївському районному суді Харківської області. 22.12.2022, 18.01.2023, 21.02.2023 та 16.03.2023 судові засідання відкладено за клопотанням прокурора Юр`єва І. 16.03.2023 судове засідання відкладено до 04.04.2023. Прокурор Юр`єв І.Д. під час судового розгляду підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Вказав, що [PERSON] безпідставно збережені кошти у виді плати за користування земельною ділянкою, які підлягають стягненню на користь Слобожанської селищної ради, з тих підстав, що відповідач ухилилась від виконання рішення щодо виготовлення технічної документації, укладення договору оренди землі та використовувала земельну ділянку. Представник Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Омельченко О.В. під час судового розгляду просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві від 26.08.2021. Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі іпотечного договору № 784 від 03.03.2017 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кожемякіним А.А., є власником комплексу нежитлових будівель, загальною площею 1424,70 кв. м, розташованих за адресою [ADDRESS] , а саме: адмінбудинку, літ. «А-2», загальною площею 1190,80 кв. м, нежитлової будівлі (склад), літ. «Б-1», загальною площею 233,90 кв. м (т. 1 а.с. 12-13). З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.03.2019 року № 160648882 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6321783001:01:002:0050, розташована за адресою [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області. 02.08.2013 зареєстровано речове право [PERSON] на підставі договору оренди. (т. 1 а.с. 14-15). Слобожанська селищна рада Чугуївського району Харківської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Нижньобишкинської сільської ради на підставі рішення №36-VІІІ від 10.12.2020 «Про питання реорганізації сільських рад». (т. 2, а.с.101) З копії рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6321783001:01:002:0050, розташована за адресою [ADDRESS] , перебувала в оренді [PERSON] на підставі Договору оренди, укладеного між [PERSON] та Нижньобишкинською сільською радою Зміївського району Харківської області. Вказаний Договір було розірвано на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 02.03.2018 року у зв`язку з переходом права власності на комплекс нежитлових будівель, загальною площею 1424,70 кв. м, розташованих за адресою [ADDRESS] від [PERSON] до [PERSON] (т. 1 а.с. 16-17). Рішенням ХХХIV сесії Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області VII скликання від 27.03.2018 року № 376-VII [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером 6321783001:001:01:002:0050 в натурі (на місцевості) для передачі в оренду для обслуговування будівель ринкової інфраструктури, за адресою [ADDRESS] , площею 0,4947 га. Зобов`язано відповідача виготовити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі в оренду та подати на розгляд чергової сесії Нижньобишкинської сільської ради (т. 1 а.с. 18). Вказане рішення [PERSON] не виконано, технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не виготовлено, договір оренди не укладено. Правовий механізм переходу права на землю пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено ст. 377 ЦК України. Виходячи зі змісту зазначеної статті закону, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Водночас, за змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами п. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. [PERSON] не була власником або постійним землекористувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а тому не була суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (п. 14.1.72 Податкового кодексу України). Податковим кодексом України у п.п. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та п. 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В порушення вищевказаних норм, в період часу з 08.06.2017 року (з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомості) по 01.02.2019 року договір оренди земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,4947 га, не укладався, орендна плата за її використання відповідачем не сплачувалася. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.1214 ЦК України відповідач міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави, з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомості, що розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , площею 0,4947 га, а саме з 08.06.2017 року. З системного аналізу змісту норм статей 1212-1214 ЦК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. Набуті відповідачем нежитлові будівлі, будучи згідно ст. 181 ЦК України нерухомим майном (об`єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення), є органічно і нерозривно пов`язаними з цією земельною ділянкою. Тому визнання за відповідачем права власності на будівлі автоматично призвело до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована дані будівлі. Відсутність укладеного договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно ст. 206 ЗК України, п. 14.1.136 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно в даному випадку відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо. Встановлено, що власником відповідної земельної ділянки, на час судового розгляду, є територіальна громада Слобожанської селищної ради Чугуївського район Харківської області в особі позивача. Відповідно до ст. 206 ЗК України, п. 14.1.136 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада сел. Слобожанське району Харківської області в особі позивача, як правонаступник Нижньобишкинської сільської ради. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання Слобожанською селищною радою Чугуївського району Харківської області. Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм, передбачених статтями 1212-1214 ЦК України, правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. За допомогою цих норм, навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею. На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для стягнення безпідставно збереженого майна (коштів) за п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України вина не має значення, оскільки незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення "виправданого очікування" відповідно до загальновизнаної практики Європейського суду з прав людини. Так, п. 21 рішення Європейського суду з прав людини «Федоренко проти України» від 03.06.2006 року визначено, що відповідно до прецендентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У даних правовідносинах неотриманні Слобожанською селищною радою Чугуївського району Харківської області кошти від оренди землі підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправданого очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права комунальної власності територіальної громади. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного суду, викладеною у постанові від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) Крім того, Велика палата Верховного суду у вказаній постанові зазначила, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Отже, [PERSON] (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Слобожанською селищною радою Чугуївського району Харківської області втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто, має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок Слобожанської селищної ради. Приймаючи до уваги, що відповідач користувався вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України [PERSON] повинна повернути Слобожанській селищній раді Чугуївського району Харківської області кошти, які вона зберігла у вигляді несплаченої орендної плати. Враховуючи зазначені вище доводи, суд вважає неслушними посилання представника відповідача Омельченка О.В. про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України. Щодо розрахунку суми, яка підлягає стягненню з [PERSON] , суд зазначає наступне. У позові, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 1261 880 грн. 76 к., з урахуванням індексу інфляції 1337593 грн. 05 к., орендної ставки у сумі 12% від нормативної грошової оцінки землі, норм Податкового кодексу України, розрахована сума безпідставно збережених коштів - 127752 грн. 54 к., яку позивач просить стягнути за період з 08.06.2017 по 01.02.2019. Однак, з вказаними доводами погодитись не можна. Так, згідно листа відділу Головного управління Держгеокадастру в Харківській області №17/11-19 від 30.01.2019, витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель с. Нижній Бишкин Нижньобишкинської сільської ради, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 6321783001:01:002:0050 станом на 01.01.2017; 01.06.2017; 01.01.2018 складала 374537 грн. 37 к., а станом на 01.01.2016 - 1261880 грн. 76 к. (т.1, а.с.25-26) Тобто, розрахунок здійснено на підставі даних суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 6321783001:01:002:0050 станом на 01.01.2016 у розмірі 127752 грн. 54 к., в той час, коли позивач просить стягнути з [PERSON] , безпідставно збережені кошти за період з 08.06.2017 по 01.02.2019, що на розсуд суду є неогрунтованим. Враховуючи, що належні та допустимі докази (т. 1, а.с. 25-26) підтверджують вартість нормативно грошової оцінки згаданої земельної ділянки в розмірі 374537 грн. 37 к., саме вказану вартість слід брати до уваги при розрахунку коштів, які підлягають стягненню з [PERSON] . Ставка орендної плати визначена позивачем у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на обґрунтування чого надані наступні докази. Так, рішенням ХХІІ сесії Нижньобишкінської сільської ради Зміївського району Харківської області VI скликання від 27.04.2017 року № 248 «Про укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки» вирішено укласти додаткову угоду до договору оренди №25 від 02.08.2013 року між Нижньобишкинською сільською радою та [PERSON] , встановити розмір орендної плати за земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] в розмірі 12% від нормативно грошової оцінки земель с. Нижній Бишкин (т. 1 а.с. 28) Як встановлено в ході судового розгляду додаткова угода між сторонами договору укладена не була і [PERSON] продовжувала оплату орендної плати на умовах, передбачених договором оренди від 02.08.2013 у грошовій формі в розмірі 4155 грн. 00 к. на рік. Згідно листа Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області №3201/02-22 від 04.06.2021, рішення про встановлення ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території села Нижній Бишкін не приймалось, при їх встановленні сільська рада керувалась положеннями Податкового кодексу України. Відповідно до рішення ХLVІ сесії Нижньобишкінської сільської ради Зміївського району Харківської області VI скликання від 22.02.2019 року № 541 «Про затвердження суми шкоди» розмір орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою визначений у розмірі 12% від нормативно грошової оцінки відповідно до норм діючого Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 29, 30). Згідно частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендавцем (власником) і орендарем. Згідно пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. Відповідно до ст. ст. 288.5.1., 288.5.2. Податкового кодексу України річна сума орендної плати не може бути меншою за розмір земельного податку не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Погодитись з визначеною позивачем орендною ставкою (12%), яка застосовується при розрахунку коштів, які підлягають стягненню з [PERSON] суд правових підстав не має, оскільки матеріали справи не містять доказів, які свідчать про визначення розміру орендної ставки саме у вказаному відсотковому показнику. Таким чином, суд дійшов висновку, що розмір орендної плати за користування спірною земельною ділянкою не врегульовано і позивач наводить розрахунок виходячи з найвищої ставки 12 відсотків від нормативної грошової оцінки, що є несправедливим. Відповідачем в свою чергу надано суду докази на спростування розрахунку прокурора та позивача розміру безпідставно збережених коштів та наведений власний розрахунку, на неохідність чого звернув увагу Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 у справі № 201/295о/19 під час розгляду аналогічної справи. Так, на розсуд представника відповідача, правильно обрахована сума безпідставно збережених коштів орендної плати за період з 08.06.2017 по 01.02.2019 становить 18562 грн. 67 к. (2017 рік - 6372 грн. 26 к; 2018 рік-11236 грн. 11 к.; 2019 рік - 954 грн. 30 к. ( т. 2 а.с.120-121) Оскільки рішення про встановлення ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території села Нижній Бишкін не приймалось, при їх встановленні сільська рада керувалась положеннями Податкового кодексу України, доказів на підтвердження визначення між орендодавцем та [PERSON] розміру орендної плати за земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] саме в розмірі 12% від нормативно грошової оцінки земель с. Нижній Бишкин на розсуд суду не надано, беручи до уваги той факт, що у разі укладення, відповідно до положень чин ного законодавства, договору оренди в ньому сторони б погодили істотні умови, в тому числі і розмір орендної плати, суд вважає слушними доводи представника відповідача та розрахунок безпідставно збережених коштів, виходячи з розміру ставки, визначеної пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України. Сторони у справі, при розрахунку суми безпідставно збережених [PERSON] коштів, звернули увагу суду на те, що [PERSON] відповідно до інформації ТУ ДФС у Харківській області від 31.01.2019 року здійснила часткову оплату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6321783001:001:01:002:0050 у 2017-2018 роках у сумі 12038 грн. 79 коп., яка нарахована податковим органом і вважали, що вона підлягає відрахуванню з належним до сплати [PERSON] коштів. Розрахунок позивача (з 08.06.2017 по 01.02.2019 - 139 791 грн. 33 к. = 12038 грн. 79 к., сума нарахована податковим органом та сплачена [PERSON] = загальний розмір безпідставно збережених коштів 127752 грн. 54 к.) (т.2 а.с.96) Розрахунок представника відповідача Омельченка О.В. (з 08.06.2017 по 01.02.2019 = 18562 грн. 67 к. - 12562 грн. 28 к., сума нарахована податковим органом та сплачена [PERSON] , загальний розмір безпідставно збережених коштів 6000 грн. 39 к.) (т.2, а.с.122) Доводи представника відповідача про необхідність відрахування сплаченої [PERSON] суми ґрунтувались на тому, що отримання орендної плати одночасно від двох осіб за один і той самий об`єкт є порушенням принципів добросовісності, розумності та справедливості, як базових засад цивільного законодавста, але при цьому суд констатує наступне. Справедливість, добросовісність та розумність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Додатковою угодою до договору оренди №25 від 08.02.2019 сторони, в особі Нижньобишкинської сільської ради Зміївського району Харківської області та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , дійшли згоди про припинення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321783001:01:002:0050. Акт прийому-передачі земель підписано 08.02.2019. Припинення права оренди [PERSON] зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.02.2019 (а.с.75-77) Однак, договір оренди №25 від 02.08.2013 було розірвано у судовому порядку, до часу згоди сторін (08.02.2019) за позовом орендаря [PERSON] , 02.03.2018 рішенням Зміївського районного суду Харківської області. [PERSON] , після ухвалення рішення про розірвання договору оренди, продовжувала часткову оплату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6321783001:001:01:002:0050 у 2017-2018 роках у сумі 12038 грн. 79 коп., яка нарахована податковим органом, чим порушила доктрину суперечливої поведінки. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) Враховуючи, що при вирішенні спору суд дійшов висновку про правомірність вимоги про стягнення із [PERSON] безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, прийняв до уваги розрахунок наведений представником відповідача, факт того, що [PERSON] отримавши захист свого права у судовому порядку, частково виконувала умови договору оренди №25 від 02.08.2013 щодо обов`язку сплати орендної плати, чим самостійно сформувала свою поведінку щодо правовідносин, підстав для врахування сплаченої нею суми орендної плати у розмір нарахувань, що підлягають стягненню з [PERSON] суд не вбачає. Пудсумовуючі вищезазначене, на розсуд суду, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягнення із [PERSON] безпідставно збережених коштів - 18562 грн. 67 к. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури Харківської області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: partial