Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 березня 2023 року позивач домовився із відповідачем про купівлю житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,0666 га, кадастровий номер 5124110100:02:002:0261, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим був укладений договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, відбулось повне виконання договору, однак відповідач ухиляється від посвідчення укладеного договору купівлі продажу у нотаріальному поряду. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: нотаріально не посвідчений договір купівлі продажу від 03.03.2023 р., згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,0666 га, кадастровий номер 5124110100:02:002:0261, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); договір дарування житлового будинку від 11.04.2014р., зареєстрований в реєстрі за № 576; витяг № 20374773 з державного реєстру прав на нерухоме майно від 11.04.2014р., про реєстрацію за [PERSON] приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 337304351241, номер запису про право власності 5320013; інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 65498084 від 10.08.2016р. про реєстрацію за [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 5124110100:02:002:0261, реєстраційний номер 996084751241, номер запису про право власності 15833410; технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; звіт про незалежну оцінку вартості житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 0,0666 га. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що 03 березня 2023 р. позивач домовився з відповідачем про купівлю житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,0666 га, кадастровий номер 5124110100:02:002:0261, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку, однак сторони домовилися, що через деякий час оформлять договір у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передала позивачу у власність нерухоме майно, а позивач передав відповідачу обумовлену суму коштів. Таким чином, позивач фактично вступив у володіння нерухомим майном, користується ним з 03 березня 2023 р. Відповідач, в порушення умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03 березня 2023 року ніяких дій з нотаріального посвідчення договору не вчинила. З огляду на наведене позивач вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно усіх істотних умов договору, оскільки позивач передав продавцю обумовлену суму коштів, а продавець передала позивачу нерухоме майно в натурі та документи на нього. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~ \~ \~ \~Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передала позивачу нерухоме майно та документи на нього, а позивач, у свою чергу, передав відповідачу обумовлену суму коштів. Позивач прийняв нерухоме майно, фактично вступив у володіння цим майном. Відповідач жодного разу не висувала вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечувала проти визнання права власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~ЗК України (ч. 1 ст. 377 ЦК України). Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає заможливе задовольнити позовні вимоги. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача. З врахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved