Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Адвокат Гребченко Руслан Олексійович, який діє в інтересах [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 2009 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадського стану, у шлюбі народилось двоє дітей. В 2020 році позивач та відповідач розірвали шлюб, після розірвання шлюбу позивач з дітьми залишилися бути прописаною у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Фактично на момент подання заяви заявниця перебуває з дітьми у Швейцарії кантон Граубюден 7000 місто Кур як біженка. Вказує, що за період зареєстрованого шлюбу ними було придбано майно: автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, яким відповідач користується та гараж № [NUMBER] в автокооперативі «Зірочка», який відповідач приховано від позивача переоформила на користь третіх осіб. Оскільки, майно придбане за спільні сімейні кошти, тому, дане майно є спільною власністю подружжя та їх частки є рівними. У добровільному порядку поділити майно вони не можуть. За час шлюбу ними був куплений автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, який був зареєстрований на ім`я [PERSON] і з того моменту перебуває в його користуванні. Оскільки, автомобіль належить позивачу з відповідачем на праві спільної сумісної власності, частки в якій вважається рівними, позивач бажає отримати компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності, домовитися з відповідачем про поділ майна їм не вдалося. В зв`язку з відсутністю письмової відповіді від відповідача на досудове звернення від 01 вересня 2022 року № 10, відсутністю інформації про пробіг і технічний стан, ідентифікаційний номер (VIN) авто, його вартість визначалася позивачем самостійно за наявної інформації з Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Згідно з розрахунком вартості автомобіля, проведеним на сайті Міністерства економіки України, середньо ринкова вартість транспортного засобу марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску,станом на дату підписання позовної заяви складає 414925 грн. 00коп. Згідно з розрахунком вартості автомобіля, проведеним на сайті продажу автомобілів AUTO/ RІO, станом на дату підписання позовної заяви середня ціна вищезазначеного авто складає 429724 грн.00коп. На підставі вищезазначеного, позивач вважає, що вартість авто становить 400000 грн. та що має право на грошову компенсацію за 1/2 частину в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, в сумі 200000 грн.00коп. Відповідно до Заяви від 16.06.2015 року, яка адресована авто кооперативу «Зірочка» [PERSON] , перебуваючи у шлюбі переоформив на себе гараж № [NUMBER] та став членом авто кооперативу. Згідно заяви від 18.03.2020 року, яка адресована авто кооперативу «Зірочка» [PERSON] , перебуваючи у шлюбі передав гараж № [NUMBER] третій особі без згоди іншого подружжя позивача. Таке відчуження гаража без згоди позивача та використання коштів на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї, що на їхнє переконання надає право позивачу на отримання половини його вартості. В зв`язку з відсутністю письмової відповіді на досудове звернення від 01.09.2022 року № 10, вартість гаража № 197 визначається позивачем самостійно. Згідно ціни продажу гаражів з цегли у авто кооперативі «Зірочка» і авто кооперативі «Зірочка-1» на сайті www.olx.ua в районі перехрестя Одеська-Грушевського середня ціна гаражу складає 184566 грн.+153190грн.+214097 грн.)/3+183951 грн. На підставі вищезазначеного позивач вважає, що вартість гаража становить 180000 грн. і що має право на половину грошових коштів, отриманих від реалізації гаража в розмірі 90000 грн. Просить поділити набуте в шлюбі спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме, автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, який згідно Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 16.11.2022 року зареєстрований за [PERSON] ; виділити автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, у власність [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частину в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, в сумі 200000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частку вартості переданого гаража № [NUMBER] у авто кооперативі «Зірочка» в сумі 90000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 01 лютого 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. 28 лютого 2023 року адвокат Левченко М.Д., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення.Також зазначено, що судові витрати, що складаються з витрат на проведення експертного дослідження та витрат на правову допомогу . 28 лютого 2023 року через канцелярію суду адвокат Гребченко Р.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , надав заяву про зміну предмету позову, в якій за час шлюбу подружжям також було придбано майно вартістю 50000 грн., а саме, холодильник марки LG, Вартість якого на думку позивачки становить 13000 грн., телевізор, вартість якого на думку позивачки становить 15000грн., пральна машина, вартість якої на думку позивача становить 12000 грн., електросамокат, вартість якого на думку позивача становить 10000 грн. Позивач вирішила стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію за 1/2 частку вартості переданого гаража № [NUMBER] у авто кооперативі «Зірочка» в сумі 90000 грн., а 65000 грн., тобто, на 25000 грн. менше. В той же час, позивач має намір поділити вищезазначене майно на суму 50000 грн. і бути визнаною в порядку поділу майна власником електросамоката і телевізора на загальну суму 25000 грн. Просить поділити набуте в шлюбі спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме, автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, який згідно Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 16.11.2022 року зареєстрований за [PERSON] ; виділити автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, у власність [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частину в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску в сумі 200000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частку вартості переданого гаража № [NUMBER] у авто кооперативі «Зірочка» в сумі 75000 грн.; визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на електросамокат вартістю 10000 грн. і телевізор вартістю 1500 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 02 березня 2023 року чере канцелярію суду адвокатом Левченко М.Д., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , надано Відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що доказів щодо придбання в період шлюбу за спільні кошти подружжя майна на суму 50000 грн.00коп., зазначеного нею у заяві про зміну предмету позову від 23 лютого 2023 року взагалі не надано. Майно, що знаходилось у користуванні його сім`ї в період шлюбу, було придбано відповідачем до одруження з позивачкою. Враховуючи, що минули більше 14 років з часу придбання майна, чеки та гарантійні талони на нього не збереглись. Зокрема, виробник холодильника, яким користувалась їхня сім`я, інший ніж вказує позивач. Позивач ставлячи вимогу про поділ майна не освідомлена навіть про елементарні характеристики цього майна, яким користувалась на протязі сумісного життя. Зокрема не здатна вказати період його набуття у шлюбі, але й відомостями про час його набуття спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст.. 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Тому, сам по собі факт пред`явлення вимоги про поділ спірного майна до лбєктів права спільної сумісної власності подружжя. Позивачем не надано доказів про час набуття майна, походження коштів, за які було ніби то придбано спірне майно, не доведено, що джерелом набуття майна були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Зокрема, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами вартість майна, щодо якого ставиться вимога про його поділ. Вартість майна розрахована позивачем, схожа з вартістю нової побутової техніки станом на день її придбання. Відповідачем до суду надається роздруківка з інтернет мережі, щодо подібної б/у побутової техніки, якою позивач користувалась у період шлюбу. Зокрема, електросамокат, який мабуть має на увазі позивач, відповідачем був придбаний в розстрочку для їх спільних дітей, та в період коли шлюбні відносини між ними були припинені. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року та його мотивувальної частини сторони припинили бути подружжям в квтні 2020 року. Останні досягли згоди, що спільні діти будуть проживати з відповідачем. Позивач визнала обставини та позовні вимоги, вказані у позовній заяві про розірвання шлюбу, в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідачем надається до суду належні докази про не проживання позивачки з квітня 2020 року з відповідачем та їх спільними дітьми. За таких обставин виключається ведення спільного бюджету, господарства та побуту, а також, спільної праці. Тому, майно набуте одним з подружжя після припинення шлюбних відносин, а саме, електросамокат, є особистою власністю відповідача та не підлягає поділу. 24 березня 2023 року через канцелярію суду адвокат Гребченко Р.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , надав Відповідь на Відзиви, в якій просив не розглядати позовні вимоги про стягнення з відповідача грошової компенсації за 1/2 частку вартості гаража № [NUMBER] у авто кооперативі «Зірочка» з врахуванням змін до позовних вимог в сумі 65000 грн.; не розглядати клопотання про витребування доказів судом від 30 грудня 2002 року № 10/1-п від 30 грудня 2002 року № 10/2-а, від 30 грудня 2002 року № 10/3-а. Щодо елекстоскутера зазначає, що згадуване відповідачем рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року у справі « 711/4452/20 набрало законної сили 10 листопада 2020 року, а банківський документ щодо кредиту на електроскутер за твердженням відповідача підтверджує його купівлю 14 березня 2020 року, тобто, електроскутер придбано у шлюбі. Відносно ціни на холодильник і пральну машину, на думку позивача, вони занижені. Також, зазначає, що позивач намагаючись вирішити спір у досудовому порядку, надсилав позивачу листа від 10 вересня 2022 року № 10, який залишився без відповіді. Позивачу не були відомі характеристики авто і тому він оцінив авто на скільки зміг, знаючи марку, модель, рік випуску, маючи намір у суді узгодити ціну з відповідачем. Спір щодо ціни авто у сторін не виникав, позивач не надавав згоди відповідачу на платне залучення експерта для оцінки вартості авто. Вартість авто, яка зазначена у відзиві відповідачем 351663 грн., менша від ціни позивача на 12,1%. Позивач погоджується з такою вартістю авто, і отримавши інформацію про пробіг авто і поверхнево оглянувши його погодився б і без такого залучення експерта. А тому, позивач вважає недоцільним відшкодовувати послуги за експертне дослідження вартості авто на суму 1500 грн. Також, просить зменшити судові витрати на правову допомогу на суму 15000 грн., які підлягають компенсації за наслідками розгляду справи. Адвокат Гребченко Р.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Адвокат Левченко М.Д., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за 1/2 частину позову. В решті позову просила відмовити. Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року по справі № 711/4452/20, судом встановлено, що 01.10 2009 року, згідно Свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 193. 08 жовтня 2020 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дане судове рішення набрало законної сили 10 листопада 2020 року. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] , автомобіль «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску, 01 вересня 2018 року зареєстрований за [PERSON] . Відповідач у своєму відзиві не заперечував того факту, що даний автомобіль був придбаний в шлюбі. Згідно зі змістом ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Верховним Судом України при розгляді справи № 6-843цс17 (постанова від 24.05.2017 року) висловлена Правова позиція про те, що за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача [PERSON] , що не заперечувалося сторонами у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть спільно користуватися автомобілем, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі однієї другої частки ринкової вартості автомобіля. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч.1 та 2 ст. 71 СК України). Згідно ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Позивач посилається на правовідносини, які регулюються ст.. 364 ЦК України, а саме на своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь. Частинами 1 та 2 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. [PERSON] погоджується на отримання грошової компенсації, тобто, метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме, неподільної речі, а саме, автомобіля. Тобто, позивачка не претендує на те, щоб автомобіль залишити собі. Відповідач [PERSON] не заперечує права позивача [PERSON] на її частку у спільному сумісному майні Враховуючи, що спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, а позивачка згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини його вартості. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16. На думку суду, стягнення на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль не становитиме для відповідача надмірний тягар, суперечитиме принципу пропорційності та порушуватиме баланс приватних інтересів. Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачу, не є обов`язковою. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той з подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Аналогічний припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України. Аналогічна правова позиція вказана, також, в Постанові Верховного суду від 08 лютого 2022 року по справі № 209/3085/20. Позивачем на підтвердження вартості автомобіля і для визначення розміру грошової компенсації надано Витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, з якого вбачається, що вартість автомобіля «SUBARU», модель «OUTBACK», 2011 року випуску складає 414925 грн.00коп. Враховуючи, що в даному Витязі ціна єлише пропозицією до продажу подібного авто, для визначення суми грошової компенсації, яка стягується, суду має бути надано належні докази реальної вартості предмету позову на день винесення рішення. Відповідачем на підтвердження реальної ринкової вартості автомобіля надано Висновок експерта № 35 Судового експерта Березовського Андрія Андрійовича за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості легкового автомобіля SUBARU OUTBACK, р.н. [NUMBER] від 23 лютого 2023 року. З даного висновку вбачається, що ринкова вартість автомобіля SUBARU OUTBACK, р.н. [NUMBER] ,на дату проведення експертного дослідження 23.02.2023 року складає 351663 грн.00коп. Позивач погоджується з такою вартістю автомобіля. А тому, суд на підтвердження вартості спірного автомобіля приймає наданий відповідачем Висновок експерта № 35 Судового експерта Березовського Андрія Андрійовича. При поділі спільного майна подружжя, судом приймається до уваги не ціна майна, за якою воно було придбане, а його дійсна вартість на час поділу. Таким чином, вартість 1/2 частки спірного автомобіля становить 175831 грн.50 коп. і дану грошову суму належить стягнути з відповідача на користь позивачки як грошову компенсацію права на належну їй частку автомобіля SUBARU OUTBACK, р.н. [NUMBER] . Відносно позовної вимоги позивача щодо визнання права власності на електросамокат вартістю 10000 грн.00 коп. суд зазначає наступне. В матеріалах справи є виписка по кредиту договір 20031429359610 від 14.03.2020 за період 14.03.2020-14.09.2020, з якої вбачається, електросамокат був придбаний в кредит 14 березня 2020 року. Як вбачається зі змісту рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року по справі № 711/4452/20, [PERSON] та [PERSON] не проживають як подружжя з квітня 2020 року. А тому, на думку суду, електросамокат не є спільним майном подружжя. Кредит [PERSON] був погашений 14 вересня 2020 року. Відносно позовної вимоги позивача щодо визнання права власності на телевізор вартістю 15000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Адвокат Левченко М.Д., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні зазначила, що телевізор був придбаний відповідачем ще до укладення шлюбу. Позивачем доказів протилежного суду не надано. А тому, суд не знаходить підстав для задоволення даної позовної вимоги. Відносно судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-шостоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано: Договір про надання професійної правничої допомоги від 01 липня 2022 року, укладеного між Адвокатським бюро «Гребченка Руслана» та [PERSON] . Доручення (угода) № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 01 липня 2022 року. Відповідно до п. 2 Угоди, вартість послуг становить 1200 грн.00коп. Акт приймання передачі наданих послуг до Доручення (угоди) від 01 липня 2022 року № 1 від 16 березня 2023 року. Відповідно до п. 2 Акту, вартість послуг Адвокатського бюро за цим Актом складає 1200 грн. 00коп. Доручення (угода) № 2 до договору про надання професійної правничої допомоги від 01 липня 2022 року. Відповідно до п. 2 Угоди, вартість послуг становить 800 грн.00коп. Акт приймання-передачі наданих послуг до Доручення (угоди) від 01 липня 2022 року № 2 від 16 березня 2023 року. Відповідно до п. 2 Акту, вартість послуг Адвокатського бюро за цим Актом складає 800 грн. 00коп. Квитанції про сплату [PERSON] Адвокатському бюро «Гребченка Руслана» 1200 грн.00 коп. та 800 грн. 00коп. Призначення платежу: за правову допомогу згідно Договору від 01 липня 2022 року та доручення від 01 липня 2022 року. Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та той факт, що розмір таких витрат є співмірним з обсягом наданих послуг адвокатом, складністю справи, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.00коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2900 грн. 00 коп. (Квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН513 від 30 грудня 2022 року). Оскільки, в процесі розгляду справи позивачем позовні вимоги були зменшені та вартість автомобіля SUBARU OUTBACK, р.н. [NUMBER] судом визначалася з вартості, яка зазначена в Висновку експерта, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2083 грн.00коп. Також, відповідачем [PERSON] було сплачено 1500 грн.00 коп. за Висновок експерта № 35 від 23 лютого 2023 року по визначенню ринкової вартості автомобіля (квитанція до прибуткового касового ордера № 35 від 23 лютого 2023 року). Суд не приймає до уваги доводи позивача про недоцільність відшкодування послуг за експертне дослідження. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] судові витрати, пов`язані з проведенням експертного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1500 грн. 00коп. На підставі ст. ст. 57, 60-61, 65 СК України,

Outcome: approved