Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

В листопаді 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог (остання заява від 14 березня 2023), мотивуючи свої вимоги тим, що 19 жовтня 2020 року близько 19 години, водій [PERSON] на автомобілі Fsat Ulysse реєстраційний номер [NUMBER] , на 66 км автодороги Київ-Ковель, в с Поташня Бородянського району здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка від отриманих травм загинула на місці події. 19 жовтня 2020 року за вказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020110000000995 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПрАТ «УПСК» за полісом №АР4118174. 16 грудня 2020 року на адресу ПрАТ «УПСК» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в інтересах сина загиблої [PERSON] в розмірі 60 000,00 гривень. 30 грудня 2020 року на адресу відповідача направлено заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування, якою заявлено вимогу виплати страхового відшкодування, а саме, витрат на поховання у розмірі 24 100,00 грн. Даною заявою до матеріалів справи долучено оригінал товарного чеку №126 від 22 жовтня 2020 року та інформацію з реєстру щодо запису про ФОП « [PERSON] », який видав вказаний розрахунковий документ. 19 листопада 2021 року на адресу ПрАТ «УПСК» надіслано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування, якою до справи долучено постанову про закриття кримінального провадження №12020110000000995 від 24 вересня 2021 року. Відповідно до даних, що містяться у вказаній постанові, кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 14 грудня 2021 року за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ «УПСК» проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 37861,00 грн. 18 лютого 2022 року ПрАТ «УПСК» повідомило позивачу інформацію щодо прийнятого за результатами розгляду страхової справи рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 відсотків від заявлених позивачем вимог відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання - тобто 37861,00 грн. та зазначено про невідповідність певних послуг, наданих ФОП « [PERSON] », зазначених у товарному чеку №106, як таких, що не підлягають відшкодуванню відповідно до п.27.4 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позицію відповідача щодо невідповідності таких послуг як: 7. Квитанція - 2478 грн., 11. Оформлення документів - 3000 грн., Автобус - 3000 грн. фактично понесеним витратам на поховання, що не підлягають до виплати ПрАТ «УПСК» позивач не оспорює. В обґрунтування часткової виплати у виплаті страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої вона загинула. Однак це не відповідає дійсності, оскільки постановою про закриття кримінального провадження в діях пішохода [PERSON] не встановлено умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказаною постановою не зазначено, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку з умисним порушенням пішоходом правил дорожнього руху або ж як наслідок непереборної сили. Тому, за вказаних обставин, відмова у виплаті 50% страхового відшкодування є неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі Закону, оскільки пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, тому наявність чи відсутність вини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В даній ситуації смерть потерпілої настала в результаті наїзду на неї автомобіля. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17 (провадження №61-22598св18) порушення пішоходом ПДР не може бути підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, оскільки відповідач не довів наявності непереборної сили або умислу потерпілого у заподіянні зазначеної шкоди. Тобто коли шкода, пов`язана із смертю потерпілої, була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, то відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проведення часткової виплати відбулось 14 грудня 2021 року. За період з 14 грудня 2021 року по 31 березня 2023 року три проценти річних від простроченої суми боргу становить 1471,91 грн., інфляційні втрати - 11085,87 грн. Тому просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 37861,00 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 19131,73 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 1471,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 11085,87 грн., всього 31 689,51 грн. Представник позивача адвокат Скочиляс І.М. в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Зазначила, що з заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу звернеться після винесення рішення у справі, враховуючи розмір задоволених позовних вимог. Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав відзив на позов відповідно до якого вважав позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України №1961-ІV строк прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову у його здійсненні не повинен складати більше 90 днів з дня отримання страховиком заяви про страхове відшкодування. При цьому якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. 20 жовтня 2020 року до ЄРДР внесено інформацію щодо кримінального провадження №12020110000000995. Листами ПрАТ «УПСК» №4787/18 від 01 лютого 2021 року та №5697/18 від 09 квітня 2021 року представнику позивача повідомлено про припинення розгляду справи про страхове відшкодування до надання рішення по кримінальному провадженню та необхідність надання додаткових документів для прийняття рішення. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 ЗУ №1961- ІV у випадках передбачених підпунктами «г» і «r» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на дату ДТП мінімальна заробітна плата складала 5 000 грн. Згідно п. 27.4 ст. 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а у разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Груба необережність має місце коли особа не бажала настання несприятливих наслідків, але передбачала їх і ставилася до цього байдуже або намагалася їх самовпевнено уникнути. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою, у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи. При визначенні розміру шкоди слід виходити із засад розумності та справедливості, з урахуванням того, що водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що пішохід [PERSON] в порушення вимог розділу 4 ПДР України, а саме пунктів: 4.4, 4.7, 4.14 а) в темну пору доби, не виділила себе та не мала на одязі світлоповертальних елементів, для своєчасного її виявлення іншими учасниками руху, перетинала проїзну частину автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин поза межами освітленого нерегульованого пішохідного переходу, в місці де відсутнє централізоване освітлення, та при цьому не переконалася, що це буде безпечним як для неї так і для інших учасників руху, внаслідок чого автомобіль під керуванням [PERSON] скоїв на неї наїзд. Вказаною постановою встановлено порушення ПДР саме потерпілою [PERSON] . Після надання постанови про закриття кримінального провадження ПрАТ «УПСК» прийняте рішення щодо виплати на користь позивача страхового відшкодування в сумі 37 861 грн., з яких 30000 грн. моральної шкоди та 7861 грн. витрат на поховання; при цьому суму страхового відшкодування зменшено саме з урахуванням порушення правил дорожнього руху саме потерпілою. Також надіслав заяву про застосування строків позовної давності в якій зазначив, що відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За загальним правилом ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так позивачем визначено, а відповідачем не оспорюється факт про те, що рішення за заявою позивача прийнято ПрАТ «УПСК» 14 грудня 2021 року, виплачене страхове відшкодування у сумі з якою не погодився позивач, а тому право звернення до суду у позивача виникло з моменту прийняття рішення. Враховуючи викладене вважав, що перебіг позовної давності по даній справі слід відраховувати з дня наступного після відмови у виплаті страхового відшкодування, а саме з 15 грудня 2021 року, бо саме після прийняття рішення у позивача виникло право звернутись до суду з вимогою в повному обсязі, в тому числі з вимогою про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Отже з 15 грудня 2021 року строк позовної давності розпочався, а 15 грудня 2022 року закінчився. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому з урахуванням викладеного просив застосувати строки позовної давності в частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 жовтня 2020 року близько 19 години, водій [PERSON] на автомобілі Fsat Ulysse реєстраційний номер [NUMBER] , на 66 км автодороги Київ-Ковель, в с Поташня Бородянського району здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка від отриманих травм загинула на місці події. 19 жовтня 2020 року за вказаним фактом внесені відомості до ЄРДР за №12020110000000995 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, що підтверджується копіями витягу з ЄРДР, свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.10, 8). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент ДТП, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПрАТ «УПСК» за полісом №АР4118174, що підтверджується копією полісу (а.с.9). 16 грудня 2020 року на адресу ПрАТ «УПСК» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в інтересах сина загиблої [PERSON] , що підтверджується копією заяви (а.с.7), а 30 грудня 2020 року направлено заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування, якою заявлено вимогу виплати страхового відшкодування, а саме, витрат на поховання у розмірі 24 100,00 грн. Даною заявою до матеріалів справи долучено оригінал товарного чеку №126 від 22 жовтня 2020 року та інформацію з реєстру щодо запису про ФОП « [PERSON] », який видав вказаний розрахунковий документ (а.с.15-17). 24 вересня 2021 старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області винесена постанова про закриття кримінального провадження №12020110000000995 від 20 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до даних, що містяться у вказаній постанові, кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 26-28). 14 грудня 2021 року за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування ПрАТ «УПСК» проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 37861,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №21868 від 14 грудня 2021 року (а.с.29). 18 лютого 2022 року ПрАТ «УПСК» надіслало позивачу інформаційний лист щодо прийнятого за результатами розгляду страхової справи рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50 відсотків від заявлених позивачем вимог відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання - тобто 37861,00 грн. В обґрунтування часткової виплати страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої вона загинула (а.с.30-31). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, зазначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 2 ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «r» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і, виплачується рівними частинами. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до розрахунку (а.с.119) станом на 31 березня 2023 року на заборгованість розміром 37861 грн. розмір нарахованої пені становить 19131,73 грн., 3% річних - 1471,91 грн., інфляційні втрати - 11085,87 грн. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 37861 грн., пеню у розмірі 19131,73 грн., три відсотки річних у розмірі 1471,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 11085,87 грн. Посилання відповідача, що підстав для виплати позивачу страхового відшкодування не вбачається, оскільки у настанні дорожньо-транспортної пригоди наявна провина пішохода [PERSON] судом до уваги не приймаються, оскільки постановою про закриття кримінального провадження в діях пішохода не встановлено умислу на вчинення кримінального правопорушення, не встановлено та не зазначено, що дана ДТП відбулась у зв`язку із умисним порушенням пішоходом правил дорожнього руху або є як наслідок непереборної сили. Підстав для застосування строків позовної давності не вбачається, оскільки відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Outcome: approved