Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була прописана та проживала по [ADDRESS] . На день її смерті з нею проживала її сестра, а заявниці бабуся [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,40 умовних кадастрових гектари, вартістю 11524 грн. які перебувають у власності КСП «Памяті Леніна». Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] , оскільки на день смерті спадкодавиці була прописана та проживала разом із нею. [INFO] [PERSON] померла. На день її смерті з нею постійно проживала [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] . Оскільки позасудовим шляхом вона не може встановити факт спільного проживання то змушена була звернутись із даною заявою до суду. Відповідно заявниця просила суд встановити факт постійного її проживання разом із спадкодавицею [PERSON] . В судове засідання заявниця не з`явилась, до суду надійшла заява від її представника, адвоката Терещенка С.І. про розгляд справи у його та заявниці відсутність та про підтримання вимог заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від голови Тернівської сільської ради про розгляд заяви у відсутність їх представника, не заперечують проти вимог заяви. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, врахувавши позицію заявниці, врахуваши позицію заінтересованої особи, викладені письмово, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 1995 року [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,40 умовних кадастрових гектари, вартістю 11524 грн. які перебувають у власності КСП «Памяті Леніна», що підтверджується копією сертифікату серії ЧР № 0235628 від 26 червня 1997 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] , оскільки на день смерті спадкодавиці була прописана та проживала разом із нею, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Черкаського району № 467 від 09 грудня 2022 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 листопада 2005 року. За життя [PERSON] розпорядилась належним їй майном та склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 16 листопада 1999 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина на земельну частку, яка належала [PERSON] та яку [PERSON] не встигла переоформити на своє ім`я. З копії довідки, виданої виконкомом Тернівської сільської ради № 467 від 09 грудня 2022 року вбачається, що разом з [PERSON] до дня смерті постійно проживала по [ADDRESS] [PERSON] . З копії рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2009 року № 2-3404/2009 року, вбачається, що в судовому засіданні було встановлено факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] на день смерті останньої. З ч. 4 ст. 82 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином рішенням суду від 18 грудня 2009 року встановлено факт спільного проживання [PERSON] на момент смерті з [PERSON] , а тому вказані обставини доведенню не підлягають. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як вбачається з наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що заявницею [PERSON] доведено факт постійного проживання разом з спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому вимоги заяви підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що заявницею [PERSON] доведено факт спільного проживання зі спадкодавицею [PERSON] по [ADDRESS] на час відкриття спадщини - [INFO] , а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved