Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] батька дітей [PERSON] та [PERSON] на підставі виконавчого листа по справі №760/20393/20 на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] з 6000,00 грн на 1/3 частину від усіх видів заробітку, 2100,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2013 року народження та сина [PERSON] , 2018 року народження, аліменти в розмірі 6000,00 грн щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 18.09.2020. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який пред`явлено стягувачем до виконання до виконавчої служби. Спільні діти проживають окремо від батька разом із матір`ю. Позивач по мірі своїх можливостей приймає участь в утриманні дітей, купляє дітям речі та іграшки. Зазначає, що на даний час його середньомісячний дохід становить 6300,00 грн. Виплата аліментів у присудженому розмірі складає майже 100% доходів позивача. Заробітна плата, яку він отримує, є стабільною та дозволяє змінити спосіб виконання рішення із твердої грошової суми на частину від заробітку (доходу) батька. Також позивач вказує про те, що він матеріально підтримує матір [PERSON] , 1956 року народження, яка є пенсіонеркою, розмір її пенсії становить близько 2000,00 грн. Мати позивача має хронічні захворювання, постійно підтримує своє здоровся ліками. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2021 позовну заяву залишено без руху. 25.08.2021 позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 26.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні, пославшись на таке. Позивач має можливість працювати і отримувати регулярний дохід. Позивач не надав доказів того, що його матеріальний або сімейний стан змінився, чи погіршилося здоров`я. У позові позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, проте таке право згідно ч.3 ст.181 СК України надано виключно одержувачу аліментів, а не платнику аліментів. Позивач ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків утримувати своїх дітей, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а також брати участь у їх вихованні. До присудження аліментів усі витрати по утриманню спільних з позивачем дітей відповідач несла одноособово, а тому не мала можливості перебувати у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і змушена була приступити до роботи. На даний час рівень доходу відповідача ускладнює можливість у повному обсязі забезпечувати дітей усім необхідним для їх нормального розвитку, виховання, навчання, відпочинку, тощо без участі позивача. 21.12.2021 від позивача надійшла заява про надання до суду додаткових доказів, а саме відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2021 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2022 витребувано від Державної фіскальної служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 21.06.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від якого сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.04.2021 у справі №760/20393/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , 2013 року народження та сина [PERSON] , 2018 року народження аліменти в розмірі 6000,00 грн щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 18.09.2020. Сторони проживають окремо, діти проживають з матір`ю - відповідачем у справі. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, прерогатива обрання способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить виключно одержувачу аліментів, в даному випадку відповідачу. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 24.02.2020 у справі №539/3532/18, в якій, аналізуючи релевантні правові норми, Верховний Суд вказав на те, що право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Разом з тим, за змістом статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що він фінансово підтримує свою матір пенсіонерку, при цьому жодних доказів на підтвердження таких обставин до суду не надає. Також позивач не надає доказів зміни матеріального або сімейного стану, чи погіршення його здоров`я. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09.04.2021 у справі №760/20393/20 розмір призначених на користь відповідача аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Згідно положень статтей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а наявність матері, яку, як стверджує позивач, він підтримує фінансово, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з матір`ю. Позивач є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати регулярний дохід. Доказів зворотного позивачем надано не було. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, приймаючи до уваги те, що позивач має можливість працювати і отримувати регулярний дохід, в ході розгляду справи не надав доказів того, що його матеріальний або сімейний стан змінився, чи погіршилося здоров`я, а також враховуючи той факт, що позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, а таке право згідно ч.3 ст.181 СК України надано виключно одержувачу аліментів, а не платнику аліментів, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed