Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області із заявою, в якій просить надати їй право на шлюб з [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що у 2021 році вона познайомилась з [PERSON] , [INFO] . У них склалися дуже теплі та щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. На даний час вони чекають на дитину, тому мають намір зареєструвати шлюб, але заявниця не досягла шлюбного віку. Як зазначила [PERSON] , що її батьки та батьки нареченого, [PERSON] , підтримують їх та не заперечують проти укладання шлюбу, проте без відповідного судового рішення це неможливо, у зв`язку із чим вона просить задовольнити її заяву та ухвалити відповідне рішення. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Про причини свої неявки суд не повідомила, однак 10 квітня 2023 року через канцелярію суду [PERSON] надала заяву, що була зареєстрована за вхідним № 1877/2319-вх, відповідно до якої просила суд розгляд справи здійснювати без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити (а. с. 35). Заінтересована особа, [PERSON] , у судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомила, однак надала власноруч написану заяву, зареєстровану за вхідним № 1876-/23-вх. від 10 квітня 2023 року, відповідно до якої просила суд розгляд справи здійснювати без її участі, зазначивши, що доповнень та зауважень по справі не має (а. с. 34). Заінтересована особа, [PERSON] , у судове засідання теж не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав власноруч написану заяву, зареєстровану за вхідним № 1875/23-вх від 10 квітня 2023 року, відповідно до якої просив суд розгляд справи здійснювати без його участі, зазначивши, що доповнень та зауважень по справі не має (а. с. 33). За правилами частини 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до положень частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частина 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у заявника та заінтересованих осіб свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд розглянувши заяви учасників справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують правовідносини, що виникли, виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). В силу приписів частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодифікованого закону України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до положень частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, у тому числі, про надання права на шлюб (частина 3 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 1 статті 21 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Для укладення шлюбу законодавством встановлені певні умови. До таких умов відносяться взаємна згода осіб, які укладають шлюб, і досягнення певного віку. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку (частина 1 статті 23 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Така позиція відповідає Декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, у статті 16 якої говориться, що жінки і чоловіки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати родину. При цьому вони мають однакові права на шлюб. Разом з тим, частиною 2 статті 23 зазначеного вище кодифікованого закону України передбачено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією паспорту громадянина України (ІD - картка) № [NUMBER] , виданого 26 червня 2020 року органом 6347, а також копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 16 серпня 2012 року (а. с. 5, 27). Отже, на час розгляду справи у суді, заявник по справі не досягла шлюбного віку, передбаченого статтею 22 Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання чи відповідатиме укладання шлюбу дійсним інтересам неповнолітньої заявниці, суд приймає до уваги довідку, видану 10 лютого 2023 року Комунальним некомерційним підприємством «Нововодолазька центральна районна лікарня» Нововодолазької селищної ради Харківської області, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку по вагітності в жіночій консультації, вагітність 20 тижнів. Довідка надана для надання в органи реєстрації актів цивільного стану (а. с. 4). Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, досягла чотирнадцяти років, права на шлюб повинна розглядатися судом в окремому провадженні. При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, убачається, що [PERSON] народилась [INFO] у селі Сосонівка Нововодолазького району Харківської області, про що 15 червня 2006 року зроблено відповідний запис за № 7, та її батьками зазначені громадяни України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 27). Під час судового розгляду справи встановлено, що мати заявниці - [PERSON] не заперечувала проти шлюбу її неповнолітньої доньки - [PERSON] з [PERSON] , оскільки шлюб відповідає інтересам доньки. [PERSON] також заявив про бажання зареєструвати шлюб з [PERSON] , створити сім`ю та виховувати їх дитину. Суд вважає за необхідне зазначити, що право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Відповідно до частини 1 статті 27 Сімейного кодексу України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Оцінивши в сукупності всі докази по справі, враховуючи спільне бажання заявника [PERSON] та особи, з якою має бути укладений шлюб - [PERSON] укласти шлюб, їх спільний намір створити сім`ю, стан заявниці, враховуючи позицію матері заявниці, яка підтримує намір доньки на укладення шлюбу, враховуючи відсутність обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про надання права на шлюб, оскільки таке право буде відповідати її інтересам та інтересам її майбутньої сім`ї. Будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці, та перешкод для укладення шлюбу, передбачених статтею 26 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, суд виходить з приписів частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved