Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» МОЗ України (далі по тексту НДСЛ «Охматдит») про визнання посади як керівник служби охорони праці, визнання таким, що за своїм посадовим становищем, заробітною платою та за умовами оплати праці прирівнюється до керівників основних виробничо-технічних служб, стягнення заборгованості по заробітній платі. Вимоги мотивовано тим, що з 10.08.2018 позивач працює в НДСЛ «Охматдит» на посаді техніка - оператора електронного устаткування. З 01.08.2019 його було переведено на основну роботу - на посаду інженера з охорони праці. Відповідно, з посадовою інструкцією та зі штатним розкладом позивача не було ознайомлено. Станом на 01.08.2020 існувала посадова інструкція попереднього працівника служби охорони праці. Будь-якої іншої посадової інструкції, яка б визначала кваліфікаційні вимоги та істотні умови праці інженера з охорони праці на той час не існувало. Як вбачається з п.17 такої посадової інструкції, за своїм посадовим становищем та умовами оплати праці інженер з охорони праці прирівнюється до керівників основних служб. Основними службами в НДСЛ «Охматдит» являються інженерно - технічний відділ та відділ з експлуатації технічного обладнання. Керівниками таких служб являються головний інженер, головний енергетик та головний механік. У всіх у них посадовий оклад становить: на 2019 рік - 4683,95 грн., на 2020 рік - 5124 грн. Саме за такими посадовими окладами вважає позивач має нараховуватись і виплачуватись його заробітна плата за його основною роботою на посаді інженера з охорони праці, а пізніше і на посаді інженера з охорони праці 1-ї категорії з урахуванням всіх установлених надбавок і компенсацій. Окрім того, одночасно з основною роботою на посаді інженера з охорони праці відповідно до усних домовленостей з керівництвом лікарні з 01.08.2019 по 09.10.2019 включно позивач погодився продовжувати працювати ще й на посаді техніка - оператора електронного устаткування на умовах суміщення професій. При цьому істотні умови праці за професією техніка - оператора визначались обов`язками техніка - оператора за відповідною посадовою інструкцією за чинним графіком змінності тобто: доба/троє та умовами повного збереження заробітної плати техніка - оператора за фактично відпрацьований час. Під час таких чергувань, за рахунок ущільнення робочого часу, позивач одночасно виконував обов`язки та завдання за основною роботою, а саме: обов`язки інженера з охорони праці. Заробітну плату за вказану додаткову роботу позивач жодного разу не отримував. Позивач вважає, що він фактично з 01.08.2019 виконував обов`язки та завдання не інженера з охорони праці, а керівника відділу охорони праці. З 06.11.2019 позивача було переведено на посаду інженера з охорони праці 1-ї категорії, при цьому знову позивач не був ознайомлений з посадовою інструкцією. Отже позивач вважає, що починаючи з 01.08.2019 на нього було покладено всю повноту відповідальності за діяльність служби охорони праці, яка по суті ідентифікується за Національним класифікатором не як інженер з охорони праці, а як начальник відділу (служби) охорони праці з одними й тими ж істотними умовами праці, включаючи умови оплати. Вважає, що за період його роботи в НДСЛ «Охматдит» з 01.08.2019 по листопад 2020 рік, утворилась заборгованість по заробітній платі яка становить 67 828,68 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Саламон О.Б. від 11 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Саламон О.Б. від 26 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Саламон О.Б. від 26 лютого 2021 року витребувано в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит» МОЗ України завірену належним чином копію штатного розпису зі схемою посадових окладів працівників за 2019 та 2020 р.р. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 14 червня 2021 року постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач скористався правом надання відзиву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що у НДСЛ «Охматдит» МОЗ України відсутня служба охорони праці, оскільки відповідно до Статуту лікарня повинна узгоджувати всі зміни у структурі з органом управління, яким є Міністерство охорони здоров`я України. Відповідачем були направлені всі необхідні документи до органу управління для створення служби охорони праці, при цьому, існуючим та затвердженим штатним розписом не передбачено посади керівник служби охорони праці, а отже відсутні підстави визначити посаду [PERSON] , як керівника служби охорони праці та, відповідно, відсутні підстави щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з 10.08.2018 по 30.11.2020 у розмірі 67 828 грн. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.10.2005 за № 1209/11489 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», визначена схема тарифних розрядів посад інших керівників структурних підрозділів, професіоналів, фахівців та технічних службовців, а саме пп. 1. «Професіонали», які зайняті на роботах з рентгенівською, радіологічною, радіаційною, радіометричною, дозиметричною, радіохімічною, лазерною, плазмовою, компресійною, вакуумною, електронною, телеметричною, ультразвуковою апаратурою, приладами, препаратами та обладнанням (у тому числі інженер з метрології), інженери з охорони праці: провідний - тарифний розряд -11. І категорії - тарифний розряд - 10. Отже, з 01.08.2019 [PERSON] отримував заробітну плату відповідно до 11 тарифного розряду, хоча його посаді (інженер І категорії) відповідає 10 тарифний розряд. Відповідно до ст.8 Закону України «Про оплату праці» умови оплати праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України. Актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № КВ 5.5/411/57/АВ Головного управління Держпраці у Київській області визначено, що під час інспекційного відвідування перевірено справу [PERSON] висновком якого є те, що порушень вимог трудового законодавства в частині оплати праці [PERSON] в НДСЛ «Охматдит» МОЗ України не виявлено, а тому просять відмовити у задоволені позову. Від позивача надійшли до суду відповіді на відзив, в яких зазначено, що на дату працевлаштування [PERSON] в НДСЛ «Охматдит» працювало понад 1500 працівників, тобто більше ніж 50 працівників і тому вважає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону праці» на підприємстві існувала служба охорони праці. Також зазначає, що про створення такої служби свідчить наказ від 21.06.2013, яким поновлено та затверджено Положення "Про службу охорони праці", поновлене та затверджене Наказом НДСЛ «Охматдит» від 19.04.2018 № 76; Положення «Про систему управління охороною праці». Окрім того, зазначає, що в п.4 Наказу НДСЛ «Охматдит» № 33 від 23.04.2004 «Про розробку необхідних інструкцій з охорони праці» зазначено, що «...на службу охорони праці покладається забезпечення подання відповідної методичної допомоги розробникам ...», а в п.5 зазначено, що «Контроль за виконанням цього наказу покласти на службу охорони праці». У п.3 Наказу НДСЛ «Охматдит» № 4 від 16.01.2018 «Про розробку (перегляд) необхідних інструкцій з ОП» зазначається, що «Покласти на службу охорони праці забезпечення подання методичної допомоги...». Звертає увагу на те, що на нього були покладені ці ж самі функції по наданню методичної допомоги, що також підтверджується п.2.7 його Посадової інструкції. А отже вважає, що станом на 16.01.2018 в НДСЛ «Охматдит» вже існувала служба охорони праці» і що по суті [PERSON] одноособово представляє і виконує функції саме служби охорони праці в лікарні. Позивач у судових засіданнях позовні вимоги підтримував, просив позов задовольнити у повному обсязі. В подальшому просив розглядати справу за його відсутності за наявними матеріаолами справи у зв"язку з неможливістю особисто з"явитися в суд. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та поясненнях. В подальшому, стороною відповідача надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просили відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За викладених обставин, судом визнано за можливе розглянути спір за відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 43 Конституції України у відповідності до ст.23 Загальної декларації прав людини проголошує право кожного на працю. Основним законом, який закріпляє право на працю та шляхи його реалізації є Кодекс законів про працю України. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Як встановлено, згідно з копії витягу з наказу НДСЛ «Охматдит» № 238-к від 09 серпня 2018 року, [PERSON] прийнято на посаду техніка - оператора електронного устаткування відділу експлуатації технічного обладнання з 10 серпня 2018 року, з терміном випробування один місяць. Відповідно до копії витягу з наказу НДСЛ «Охматдит» № 229-к від 31 липня 2019 року, [PERSON] , техніка - оператора електронного устаткування відділу з експлуатації технічного обладнання, з 01 серпня 2019 року переведено на посаду інженера з охорони праці. Згідно з копією витягу з наказу НДСЛ «Охмадит» № 330-к від 06 листопада 2019 року, позивач переведений з 06 листопада 2019 року з посади інженера з охорони праці на посаду інженера з охорони праці 1-ї категорії. В той же день [PERSON] ознайомлено з його посадовою інструкцією, що було засвідчено підписом. В період з 01 серпня 2019 року по 10 жовтня 2019 року [PERSON] за домовленістю з керівництвом лікарні працював за сумісництвом та виконував функції і посадові обов`язки техніка - оператора електронного устаткування відділу експлуатації електронного обладнання з оплатою 0,5 ставки, що підтверджується наказом від 17 жовтня 2019 року № 308-к. З 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року позивач працював НДСЛ «Охматдит» за сумісництвом на посаді інженера з охорони праці 1-ї категорії з оплатою 0,5 ставки. З 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року в НДСЛ «Охматдит» продовжено дію зазначеного наказу від 01 квітня 2020 року № 92-к та 01 липня 2020 року було продовжено дію наказу №386-к від 28 грудня 2019 року щодо роботи [PERSON] за сумісництвом на посаді інженера з охорони праці 1-ї категорії з оплатою 0,5 ставки, згідно наказу від 01 липня 2020 року №182-к. Щодо позовних вимог про визнання посади [PERSON] , як керівник служби охорони праці, слід зазначити наступне. Порядок створення та функціонування служби охорони праці визначається на підставі Закону України «Про охорону праці» та Типового положенням про службу охорони праці, затвердженого наказом Держнагляд охорони праці України від 15.11.2004 № 255 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2004 за № 1526/10125. На основі Типового положення з урахуванням специфіки виробництва та видів діяльності, чисельності працівників, умов праці та інших факторів роботодавець розробляє і затверджує Положення про службу охорони праці відповідного підприємства, визначає структуру служби охорони праці, її чисельність, основні завдання, функції та права її працівників відповідно до законодавства (пункт 1.2 Типового положення). Відповідно до зазначеного положення, Служба охорони праці створюється на підприємствах з кількістю працюючих 50 і більше осіб. На підприємстві з кількістю працюючих менше 50 осіб функції служби охорони праці можуть виконувати в порядку сумісництва особи, які мають відповідну підготовку. Також, на підприємстві з кількістю працюючих менше 20 осіб для виконання функцій служби охорони праці можуть залучатися сторонні спеціалісти на договірних засадах, які мають відповідну підготовку. Служба охорони праці підпорядковується безпосередньо роботодавцю. Керівники та спеціалісти служби охорони праці за своєю посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних служб. Спеціалісти служби охорони праці у разі виявлення порушень охорони праці мають право: видавати керівникам структурних підрозділів підприємства обов`язкові для виконання приписи щодо усунення наявних недоліків, одержувати від них необхідні відомості, документацію і пояснення з питань охорони праці; вимагати відсторонення від роботи осіб, які не пройшли передбачених законодавством медичного огляду, навчання, інструктажу, перевірки знань і не мають допуску до відповідних робіт або не виконують вимог нормативно-правових актів з охорони праці; зупиняти роботу виробництва, дільниці, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва у разі порушень, які створюють загрозу життю або здоров`ю працюючих; надсилати роботодавцю подання про притягнення до відповідальності працівників, які порушують вимоги щодо охорони праці. Служба охорони праці входить до структури підприємства, установи, організації як одна з основних виробничо-технічних служб. В залежності від чисельності працюючих може функціонувати як самостійний структурний підрозділ або у вигляді групи спеціалістів чи одного спеціаліста, у тому числі за сумісництвом. Служба охорони праці комплектується спеціалістами, які мають вищу освіту та стаж роботи за профілем виробництва не менше 3 років. Покладення таких обов`язків потрібно закріпити наказом або відобразити в посадовій інструкції уповноваженої особи. Робота служби охорони праці підприємства має здійснюватись відповідно до плану роботи. У відповідності до Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання. Слід зазначити, що посада керівника служби охорони праці не затверджена в існуючому штатному розписі лікарні «Охматдит», а отже вимога [PERSON] щодо визнання посади останнього, як керівника служби охорони праці, є необгрнутованою, оскільки такої посади фактично не існує. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.10.2005 № 1209/11489 « Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» підп. 2.2.21 визначена схема тарифних розрядів посад інших керівників структурних підрозділів, професіоналів, фахівців та технічних службовців, а саме пп.1 «Професіонали», які зайняті на роботах з рентгенівською, радіологічною, радіаційною, радіометричною, дозиметричною, радіохімічною, лазерною, плазмовою, компресійною, вакуумною, електронною, телеметричною, ультразвуковою апаратурою, приладами, препаратами та обладнанням (у тому числі інженер з метрології), інженери з охорони праці: провідний - тарифний розряд -11, 1 категорії - тарифний розряд - 10. При цьому відповідачем зазначено, що з 01 серпня 2019 року [PERSON] отримував заробітну плату відповідно до 11 тарифного розряду, хоча його посаді (інженер 1 категорії) відповідає 10 тарифний розряд. Тобто, [PERSON] вже за своїм посадовим становищем, заробітною платою та за умовами оплати праці прирівнюється до керівників основних виробничо-технічних служб. Щодо позовної вимоги про стягнення з НДСЛ «Охмадит» МОЗ України на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з 10.08.2018 по 20.11.2020 року у сумі 67 828 грн. судом встановлено наступне. Згідно копії витягу з наказу від 06 листопада 2019 року № 330-к позивач переведений з 06 листопада 2019 року в НДСЛ «Охмадит» із посади інженера з охорони праці на посаду інженера з охорони праці 1-ї категорії і в той же день [PERSON] ознайомлено з його посадовою інструкцією, що було засвідчено підписом. Слід звернути увагу на той факт, що позивач сам долучає до матеріалів справи посадову інструкцію інженера з охорони праці 1 категорії від 06 листопада 2019 року, з якої вбачається, що позивачу було повідомлено всі істотні умови праці, кваліфікаційні вимоги до посади, підпорядкування в структурі, штатна чисельність спеціалістів з охорони праці, завдання і обов`язки спеціаліста з охорони праці та умови оплати праці саме в день прийняття на посаду. Згідно штатного розпису оклад інженера з охорони праці 1-ї категорії становить 3 447.00 грн., надбавки -1 034.10 грн. та доплати - 362,85 грн. Як було зазначено позивачем та не спростовувалась у відзиві відповідачем, [PERSON] в період 2019 року за домовленістю з керівництвом лікарні, працював за сумісництвом та виконував функції і посадові обов`язки техніка - оператора електронного устаткування відділу експлуатації електронного обладнання. Згідно Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю Державної служби України з питань праці Головного Управління Держпраці у Київській області №КВ 5.5/411/57/АВ від 22.10.2020, перевірено справу [PERSON] та встановлено, що згідно розрахункових листів за період з 2019 та 2020 років нарахування та виплата заробітної плати [PERSON] в НДСЛ «Охмадит» проводиться згідно чинного законодавства, в підтвердження виплат відповідачем надано виписки про нарахування та виплату заробітної плати за основним місцем роботи та роботи за сумісництвом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оплату праці», держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. Умови оплати праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. Мінсоцполітика у своєму листі від 14.04.2017 № 8185/0/2-17/13 вказала, що для бюджетних установ робота за сумісництвом урегульована не тільки КЗпП, але й постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.93 р. № 245 (далі постанова № 245) та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженим спільним наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінфіну від 28.06.93 р. № 43 (далі Положення № 43). Так, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом (п. 1 постанови № 245,п. 1 Положення № 43). Необхідно враховувати, що нововведена з 01.01.2017 ст. 31 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР вимагає аби розмір зарплати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці був не нижче мінзарплати. Якщо ж нарахована зарплата працівника в такому разі є нижчою за мінзарплату, тоді проводиться доплата до її рівня. Таким чином, робота по сумісництву має бути оформлена належним чином, відповідно до законодавства, що вище перелічено, і має бути оплачуваною, відповідно до законодавства, а в разі недотримання законодавства про працю роботодавець має нести відповідальність згідно чинного законодавства. Згідно довідок, а також Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 22.10.2020 р. № КВ 5.5/411/57/А, наданого ДС України з питань праці ГУ Держпраці у Київській області наданих стороною відповідача, за період з 2019-2020 років нарахування та виплата заробітної плати [PERSON] в НЛСЛ «Охматдит» проводилась згідно чинного законодавства. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, зважаючи на те, що по суті вимог, зазначених в позові, позивач не вимагає виплатити йому середню заробітну плату, а вимагає визнати, що його заробітна плата та посадове становище за умовами оплати праці мають бути прирівняні до керівників основних виробничо-технічних служб, та з урахуванням того, що судом встановлено відсутність у НДСЛ «Охмадит» МОЗ України посади керівника служби охорони праці, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed