Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків в порядку регресу у розмірі 64 390,77 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 19.12.2019р. приблизно о 00.10 год. м. Києві по вул. Верховинна та вул. Крамського, мала місце ДТП за участю автомобіля « Volkswagen », д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Audi», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2020р. у справі № 759/1136/20 вказана ДТП сталася з вини відповідача. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламенту виплату потерпілому у розмірі 64 390,77 грн. Таким чином з урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідачем відзив не надано. На адресу суду надійшла від представника відповідача заява в якій він вказує, що [PERSON] не згодна із сумою, яку просить стягнути позивач, оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату вкзаної суми у розстрочку та визначено графік внесення платежів, на виконання умов цього договору відповідач вже сплатила позивачу 18 780,65 грн. із загальної суми 64 390,77 грн., яку позивач не врахував при подачі позову. Вважає, що позов подано передчасно, оскільки згідно графіку у відповідача, ще не настав час для олати всієї суми у розстрочку, затримка у черговому платежі виникла серез форс-мажорну обставину (війну), яка не залежала від волі відповідача. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.12.2019 року о 00:10 годин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом « Volkswagen », д/н [NUMBER] ,, рухаючись на перехресті вул. Верховинна та вул. Крамського, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, виїжджаючи з другорядної дороги на головну дорогу, не надала перевагу в русі транспортному засобу «Audi», д/н [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] та рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення від якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила пп. 2.3.б, 16.11 Правил дорожнього руху України та вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу». Винною у вищенаведеному ДТП згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2020 р. визнано [PERSON] /а.с.35-36/. На час скоєння ДТП відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому водій автомобіля «Audi», д/н [NUMBER] - [PERSON] , звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду/а.с.6-7/. [PERSON] є власником транспортного засобу «Audi», д/н [NUMBER] /а.с.11/. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 14.01.2020р. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Audi», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП 19.12.2019р. складає 77 282, 53 грн./а.с.12-20/. Згідно платіжного доручення № 1478606 від 15.05.2020 р. потерпілому - [PERSON] позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 64 390,77 грн./а.с.31/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки [PERSON] є винною у вчиненні ДТП, на момент вчинення не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. В той же час, представником відповідача надано квитанції відповідно до яких відповідачем на користь МТСБУ сплачено 28.06.2021р. - 2 682,95 грн., 28.07.2021р. - 2 682,95 грн., 13. 08.2021р. - 2 682, 95 грн., 27.09.2021р. - 2 682,95 грн., 04. 11.2021р. - 2 682, 95 грн., 22. 01.2022р. - 2 682, 95 грн., 23. 01.2022р. - 2 682, 95 грн. Тобто відповідачем було сплачено на користь позивача 18 780,65 грн. Як вказує представник відповідача між сторонами укладено договір про сплату суми у розстрочку, однак вказаний договір не долучає до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуюч викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню завданний збиток в порядку регресу з врахуванням сплаченої суми, а саме 45 610,12 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь МТСБУ витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст. 22, 1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. 9, 38, 40, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial