Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Акціонерного товариства «Таскомбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 20.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмежною відповідальністю «Імуноген-Україна» був укладений Генеральний договір про надання банківських послуг. З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Імуноген-Україна» перед банком за кредитним договором, між банком та майновим поручителем [PERSON] 20.04.2016 укладено Іпотечний договір, в іпотеку за яким позивачем передано нерухоме майно: об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Імуноген-Україна» перед банком за кредитним договором, між банком та майновими поручителями укладені наступні договори: з [PERSON] іпотечний договір, в іпотеку за яким було передано нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ; з [PERSON] укладено іпотечний договір, в іпотеку за яким передано нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього строку Іпотечного договору відповідач жодного разу не ініціював здійснення переоцінки предмета іпотеки, тому її вартість завжди залишалась узгодженою сторонами відповідно до п. 1.4. Іпотечного договору у розмірі 959200,00 грн. За фактом рейдерського захоплення позичальника 27.06.2019 внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ст. 206-2 КК України за № 42019111200000424. Не маючи змоги відновити виробничу діяльність ТОВ «Імуноген-Україна» після рейдерського захоплення, учасниками товариства були продані його корпоративні права. Не зважаючи на прохання позивача про узгодження умов погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач вимагав її погашення одночасно всією сумою. 04.10.2020 позивач дізнався, що власником предмета іпотеки став відповідач, який 14.08.2020 звернув стягнення на майно в порядку позасудового врегулювання. Позивач вважає, що відповідачем, зокрема, порушено вимоги ст. 37 Закону України «Про іпотеку» щодо визначення вартості предмета іпотеки при зверненні стягнення на іпотеку в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, позивач просить визнати незаконною державну реєстраційну дію та зобов`язати будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 37797942; вчинений 14.08.2020 о 18:02:12 годині державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною про проведену державну реєстрацію права власності на квартиру, ообєкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.): 33, житловою площею (кв.м.): 16,7, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 546900280000 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53648673 від 18.08.2020 08:50:54 год., за АТ «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ: 09806443); зобов`язати будь-якого уповноваженого суб`єкта державної реєстрації прав відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власноств на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.): 33, житловою площею (кв.м.): 16,7, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 546900280000 за [PERSON] , місце проживання та реєстрації: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2020 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Таскомбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала письмові пояснення до суду, в яких зазначила, що просить провести розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 20.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імуноген-Україна» укладений Генеральний договір про надання банківських послуг № НК 1005, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 6700000,00 грн. на умовах платності та строковості зі строком користування до 19.04.2020. Відповідно до умов кредитного договору Банк має право вимагати достроково повернення кредиту та нарахованих процентів, сплати штрафних санкцій (пені, штрафів), а позичальник відповідно зобов`язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі штрафні санкції (пеня, штраф) незалежно від строку настання виконання зобов`язань за кредитним договором. У випадках передбачених кредитним договором, на підставі вимог банку. Станом на 28.04.2020 загальний розмір заборгованості позичальника за кредитним договором становить 7254669,42 грн. У забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Імуноген-Україна» перед Банком за кредитним договором, між Банком та майновим поручителем, фізичною особою: [PERSON] укаледно іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іщук Л.А. 19.06.2017, зареєстрований в реєстрі за номером 211 в іпотеку за яким позивачем було передане нерухоме майно: об`єкт житлової нерухомості, квартира,яка складається з однієї кімнати, загальною площею (кв.м.): 33, житлова площа (кв.м.): 16.7, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 546900280000. Право власності на предмет іпотеки підтверджується випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2017. Крім того, додатково в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Імуноген-Україна» перед Банком за кредитним договором, між Банком та майновим поручителем, фізичною особою: [PERSON] укладено іпотечний договір, в іпотеку за яким було передане нерухоме майно: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.): 139,5, житлова площа (кв.м.): 88,1, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 137207080000. Також, додатково в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Імуноген-Україна» перед Банком за кредитним договором, між Банком та майновим поручителем, фізичною особою: [PERSON] укладено іпотечний договір, в іпотеку за яким було передане нерухоме майно: квартира, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м.): 51,29, житлова площа (кв.м.): 28,2, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 546883780000. Відповідно до п. 1.4. іпотечного договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іщук Л.А. 19.06.2017, зареєстрований в реєстрі за номером 211, сторони домовились оцінити вартість предмета іпотеки у сумі 959200,00 грн., яка відображає ринкову вартість предмета іпотеки на момент його укладення, тобто на 19.06.2017. Згідно п. 3.8. вказаного іпотечного договору, позивач (як іпотекодавець) зобов`язаний на вимогу відповідача (як іпотекодержателя) здійснювати переоцінку предмета іпотеки у суб`єкта оціночної діяльності. При зміні оціночної вартості предмета іпотеки сторони повинні були внести зміни до іпотечного договору щодо визначення вартості предмета іпотеки. Так, частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються приписи частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до частини першої ст. 575 Цивільного кодексу України окремим видом застави є іпотека (застава нерухомого майна). Правовими приписами ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду. За нормативним правилом, передбаченим ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (частини перша та третя), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Частиною 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що: Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно». Згідно ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» формування заяв у сфері державної реєстрації прав та/або їх реєстрація проводиться у базі даних заяв. При прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. 14.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. від уповноваженого представника АТ «Такскомбанк» було прийнято заяву про державну реєстрацію права власності, до якої надано повний пакет документів, передбачених чинним законодавством України. 18.08.2020 була здійснена державна реєстрація права власності. В обґрунтування позовних вимог, зокрема, вказується, що позивачка не отримувала вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, яка є одним з обов`язкових документів для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, що свідчить про порушення відповідачем п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно п. 3.7. договору іпотеки від 19.06.2017 встановлено, що на підставах, визначених в п. 3.4. цього договору, вимагати дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно з цим договором та законодавством України. Пунктом 7.3. договору іпотеки від 19.06.2017 передбачено, що сторони договору домовились про те, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору, шляхом: п.п. 7.3.1. переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. На виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2021 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни надійшла належним чином завірена копія матеріалів реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомого майна: квартири, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв. м.): квартири, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв. м.): 33, житловою площею (кв. м.): 16.7, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 546900280000. Як вбачаєтсья з матеріалів реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомого майна: квартири загальною площею (кв.м.): 33, житлова площа (кв.м.): 16.7, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 546900280000, [PERSON] була повідомлена ТОВ «Імуноген-Україна» про порушення умов основного зобов`язання та відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» Банк вимагав погашення вищезазначеної заборгованості за кредитним договором у тридцяти денний строк, що підтверджується листами № 11953/70 від 26.05.2020, № 14905/70 від 30.06.2020, № 11951/70 від 26.05.2020, № 14960/70 від 30.06.2020, направленими на адресу місця реєстрації позивача, а саме: [ADDRESS] . Разом з тим, згідно з п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються, зокрема: - засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення. Суд звертає увагу, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Матеріалами справи підтверджено, що іпотекодержатель діяв добросовісно, направивши двічі, з періодичністю більш, ніж один місяць, вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, які за своїм змістом відповідають ст. 35 Закону України «Про іпотеку», на адресу місця розташування предмета іпотеки та на адресу іпотекодавця, вказану у договорі іпотеки від 22.09.2021 (адреса реєстрації позивачки). Таким чином, доводи позивачки про неотримання вимог про усунення порушень основного зобов`язання не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки п. 61 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» чітко передбачає можливість проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі засвідчених іпотекодержателем копій рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення. Щодо доводів позивачки в частині порушення відповідачем ст. 37 Закону України «Про іпотеку» щодо визначення вартості предмета іпотеки при зверненні стягнення на іпотеку в позасудовому порядку, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, якого обирає Іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. (п. 7.3.1 договору іпотеки від 19.06.2017). Відповідно до п. 1.4 договору іпотеки від 19.06.2017, станом на день укладання договору вартість предмета іпотеки, за домовленістю сторін становить 959200,00 грн. Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Положеннями п. 61 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються, зокрема: довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації (п.п. 3). В матеріалах реєстраційної справи міститься заява про державну реєстрацію права власності від 14.08.2020, довідка іпотеко держателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням за генеральним договором про надання банківських послуг (кредитним договором) № НК 1005 від 20.04.2016 та копія звіту про оцінку ТОВ «Вектор оцінки», зробленого 29.07.2020, на замовлення АТ «Таскомбанк», відповідно до якого, вартість об`єкта оцінки становить 909900,00 грн, що свідчить про дотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. п.п. 3 п. 61 постанови КМУ від 25.12.2015 № 1127. Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи рецензію від 18.01.2021, виконаної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Центр Реджіо» щодо вартості квартири [ADDRESS] , згідно якої повторно встановлено, що ринкова вартість квартири складала станом на дату здійснення оцінки 909900,00 грн. Разом з тим, доводи позивачки про необхідність погодження ціни набуття права власності на предмет іпотеки з власником майна не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку, звернення стягнення відбулося на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», положеннями ч. 5 якої чітко передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд в постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 вказав, що: «принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний». З урахуванням наведеної сутності принципу змагальності, саме позивачка як особа, яка стверджує про порушення з боку іпотекодержателя своїх прав іпотекодавця та умов іпотечного договору, має довести ту обставину, на яку вона посилається в обґрунтування своїх вимог - порушення порядку проведення оцінки. Суд звертає увагу, що положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Посилання позивачки на те, що у вимозі про усунення порушень має бути зазначена інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, не заслуговує на увагу, оскільки положеннями ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» чітко встановлено вимоги до змісту повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору. Вказані вимоги були повністю дотримані відповідачкою. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Враховуючи наведене, суд прийшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Таскомбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, то судові витрати у справі покладаються на позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed