Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що з 2004 року по 2015 рік перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, під час якого у них народилось четверо дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження яких батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Вказує, що відповідач зловживав спиртними напоями, вихованням дітей не займався, що призвело до розпаду сім`ї. Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 02 липня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Вказує, що відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, не цікавиться життям дітей, участі у їх вихованні не приймає, не піклується про стан їх здоров`я та духовний розвиток, повністю ігнорує дітей. Відповідач також не приймав участі у матеріальному утриманні дітей, у зв`язку з чим вона вимушена була звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання чотирьох дітей, та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19.06.2015 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утриманнядітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2015 року до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідач належним чином аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 264 379,37 грн. Вихованням та матеріальним утриманням їхніх дітей займається виключно позивачка, яка не чинить жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми. Вказує, що з 2018 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , який допомагав їй матеріально забезпечувати дітей, приймав участь у їх вихованні та створенні необхідних умов для проживання, навчання та відпочинку дітей. Зазначила, що [INFO] у них народилась донька [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] 24.12.2022 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Вказує, що старша донька [PERSON] досягла повноліття та інша донька [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з навчанням проживає в смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області. З огляду на викладене позивачка не вбачає за доцільне ставити питання про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно двох старших доньок [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що інші дві молодші доньки [PERSON] та [PERSON] навчаються у Вельбівненському ліцеї Острозької міської ради Рівненської області, та відповідач батьківські збори не відвідує, станом навчально-виховної діяльності та успішності своїх доньок у класних керівників, вчителів та адміністрації ліцею не цікавиться. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання доньок, свідомо нехтує ними, що полягає у тому, що він не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, їх підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до життя дітей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, будь-якої участі у їх вихованні не бере, відповідач проявляв агресію, часто висловлювався нецензурними словами на адресу позивачки у присутності дітей. Зв`язок між відповідачем та дітьми повністю втрачений та відповідач не робить жодних дій для його відновлення. Відсутні будь-які непереборні обставини, які б створювали перешкоди у виконання відповідачем батьківських обов`язків відносно доньок [PERSON] та [PERSON] . Така умисна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїх батьківських обов`язків з виховання неповнолітніх доньок негативно впливає на їх психіку, суперечить інтересам дітей та порушує законні права. Вважає, що [PERSON] повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що й спонукало позивачку звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 06.02.2023р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвало суду від 16.03.2023 р., протокольно без виходу у нарадчу кімнату, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. В наданих суду письмових поясненнях орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області не заперечує щодо задоволення позовних вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Представник позивачки - адвокат Барилюк А.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Пояснила, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням своїх малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] не займався та не займається, проживає окремо від позивачки та дітей, не відвідував та не цікавився життям та їх здоров`ям, належним чином не сплачував аліменти на утримання дітей, не цікавився необхідністю участі у додаткових витратах. Зв`язок як батька та дітей між ними повністю втрачений, та відповідач не робить жодних спроб для відновлення стосунків. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області Баталова Т.О. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування та не заперечила щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Пояснила, що відповідач не звертався в службу у справах дітей з приводу вчинення йому будь-яких перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. При спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] , останні повідомили, що батько часто «піднімав руку» щодо них та їх матері, та при з`ясуванні думки дітей щодо позбавлення відповідача батьківських прав діти вказали, що не заперечують проти такого рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] є її донькою, та остання перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, від якого мають 4 дітей. Вказала, що батько дітей [PERSON] тривалий час участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їх здоров`ям, навчанням, розвитком, участі у матеріальному забезпеченні дітей не приймає, дітьми опікується виключно їхня матір [PERSON] . Зазначила, що родинні стосунки з дітьми відповідач не підтримує, окрім того грубо до них відносився, зловживав алкогольними напоями. Пояснила, що її донька вдруге одружилася та зареєструвала шлюб з [PERSON] , який на даний час допомагає позивачці матеріально забезпечувати дітей, виховувати їх та створив необхідні умови для проживання та відпочинку дітей. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] про свого батька [PERSON] не згадують. Поведінка [PERSON] вказує на те, що батьківських обов`язків він не виконує та в цілому у нього відсутні батьківські почуття до доньок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка [PERSON] є жінкою його рідного брата [PERSON] . Він та сім`я його рідного брата з дружиною та дітьми впродовж 5 останніх років проживають разом в одному житловому будинку в с.Кургани Острозька МТГ Рівненського району Рівненської області. Вказав, що відповідач жодного разу не провідував своїх дітей, не цікавився їх життям та станом здоров`я, будь-якої участі в матеріальному утриманні дітей не приймав, дітьми опікується його брат [PERSON] та позивачка, яка є матір`ю дітей. Вказав, що родинні стосунки з доньками відповідач не підтримує. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, покази свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що з 12.09.2004 р. по 02.07.2015 р. позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 02.07.2015 року у справі №567/539/15-ц. Під час шлюбу у позивачки та відповідача народилося четверо дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 05.05.2005, серії [NUMBER] від 07.02.2007 року, серії [NUMBER] від 05.11.2009 року, серії [NUMBER] від 10.09.2013 року, згідно яких батьком дітей є відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Позивачка після розірвання шлюбу з відповідачем з 2018 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] , та у них народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 18.12.2018 р., серії [NUMBER] від 06.10.2020 р., згідно яких батьком вищевказаних дітей вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно акту обстеження від 04.01.2023 року позивачка [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання за адресою : [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] , як подружжя, та вони спільно виховують шестеро дітей : [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. Згідно адресної довідки від 31.01.2023 року зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] - [ADDRESS] , тобто відповідач проживає в одному і тому ж населеному пункті, що і його діти. Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 19.06.2015 року у справі № 567/542/15-ц, з врахуванням ухвали Острозького районного суду від 26.06.2015 року (про виправлення описки), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2015 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.01.2023р., складеного Острозьким відділом ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за перід часу з 21.05.2015р. по 31.12.2022р. становить 264 379,37 грн. Згідно довідки Вельбівненського ліцею Острозької міської ради Рівненської області від 11.01.2023 року, [PERSON] та [PERSON] є ученицями відповідно 8-го та 4-го класів. Діти після розлучення батьків проживають з мамою [PERSON] , яка займається навчанням, вихованням та матеріальним забезпеченням дітей. Батько [PERSON] після розлучення з дружиною на батьківські збори не з`являвся, станом навчально-виховної діяльності та успішності своїх дітей у класних керівників, вчителів та адміністрації ліцею не цікавився. З дослідженого судом висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №вих-1262/01-17-23 від 15.03.2023р. вбачається, що вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та діючи в інтересах дітей, орган опіки та піклування вбачає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З доводів позивачки та досліджених судом доказів встановлено, що відповідач, який є батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] , не піклується про стан їх здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей, як складову виховання. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя своїх малолітніх дітей має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не бере належної участі в утриманні доньок, у їх вихованні та розвитку, не цікавиться їх життям, здоров`ям та не виявляє будь-якого інтересу до дітей. Після звернення позивачки до суду з вищевказаним позовом відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, та будь-яких перешкод з боку позивачки для відповідача у спілкуванні, вихованні та розвитку доньок судом не встановлено, бажання щодо налагодження стосунків з доньками відповідач не виявляє, а тому за висновком органу опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не докладає належних зусиль для того, щоб брати належну участь у житті своїх доньок. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, а саме виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки мати або батько маючи реальну можливість виконати такий обов`язок, не вчиняють відповідних дій, та судом було достовірно встановлено, що відповідач, за відсутності у нього для цього будь-яких об`єктивних причин, перешкод чи труднощів, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] ,та суд прийшов до таких висновків виходячи з наступного. З письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] ,не виявляє щодо дітей батьківського піклування, не турбується про їхнє здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечував необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей, як складову їх виховання. Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що вказує на наявність підстав, передбачених ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя своїх доньок має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що батько неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Він не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку своїх доньок, не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, навчанням. На даний момент відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, бажання змінити ставлення до малолітніх доньок не висловлює. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином приймає участь в утриманні та вихованні доньок, та не докладає для цього жодних зусиль. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) вказує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В іншій справі Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.) зазначає, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, своє ставлення до виховання малолітніх доньок не змінив, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньок, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не цікавиться їхнім життям, не піклується про стан їх здоров`я, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей. [PERSON] в службу у справах дітей із заявою про те, що йому перешкоджають спілкуватися з доньками, не звертався. При цьому, наведені вище обставини дають підстави суду дійти висновку, що відповідач не має бажання та не спроможний виконувати батьківські функції щодо своїх малолітніх доньок. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється тривалий час від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. З урахуванням вище встановлених обставин суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки обставини наведені у такому висновку знайшли своє підтвердження у доказах, досліджених судом. Враховуючи положення ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України у відповідності до яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вбачає фактичні та правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та відповідно до ч.3 ст.166 СК України суд при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З огляду на те, що з відповідача вже стягуються аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх доньок, а відтак суд не вбачає фактичних та правових підстав для повторного вирішення вказаного питання. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн., які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved