Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 603/5661834-СК від 28.11.2018 в розмірі 34772 грн 09 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.11.2018 [PERSON] уклав з АТ «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 603/5661834-СК. Заява-договір та Паспорт споживчого кредиту складають єдиний кредитний договір. В подальшому, 10.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір відступлення прав вимоги № НІ/11/5-Ф згідно умов якого, АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" Приймає належні АТ «Таскомбанк» права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, в тому числі і за кредитним договором № 603/5661834-СК від 28.11.2018. Відповідачем не було дотримано умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого, за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 34772,09 грн, яка складається з 20184,20 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 13787,89 грн. заборгованості за відсотками та 800 грн. заборгованості за пенею. Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові в частині стягнення відсотків та пені, а заборгованість за основною сумою боргу визнав. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідач є військовослужбовцем, а тому він має право на не нарахування пені та процентів відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив про необґрунтованість доводів відповідача у відзиві на позов в частині підстав для відмови в задоволенні позову. В обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що процентна ставка визначена у п.п. 4 та 6 Паспорту споживчого кредиту, а відповідач станом на дату оформлення кредитного договору не був військовослужбовцем, отже проценти нараховано правомірно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотанняпро розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] 28.11.2018 року з метою отримання кредитної картки підписав заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 603/5661834-СК. (а.с. 5) Також в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», який підписаний відповідачем 28.11.2018. У вказаному паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 28.12.2018. (а.с. 6) З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 10.09.2021 мав заборгованість у загальному розмірі 34772,09 грн, яка складається з 20184,20 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 13787,89 грн. заборгованості за відсотками та 800 грн. заборгованості за пенею. (а.с. 9) В подальшому, 10.09.2021 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № НІ/11/5-Ф згідно умов якого, АТ «Таскомбанк» відступає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі прав вимоги Боржників, в тому числі і за кредитним договором № 603/5661834-СК від 28.11.2018 (а. с. 10 - 14). Суд зазначає, що перед тим, як надати оцінку доводам відповідача щодо розповсюдження на спірні правовідносини ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», слід визначити чи мав кредитор право на нарахування процентів та пені за умова Кредитного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Приписами ч. 1 ст. 548 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. У заяві позичальника від 28.11.2018 відсотки за користування кредитом та неустойка увиді пені не зазначені. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по відсоткам та пенею. При цьому, заборгованість по відсоткам та пені, обґрунтовуються з посиланням на те, що підписавши заяву-договір від 28.11.2018 відповідач погодився, що Кредитний договір складають, окрім заяви-договору: Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку, а також Паспорт споживчого кредиту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір від 28.11.2018, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитом та пені. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку, відсутність у заяві-договорі від 28.11.2018 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом та пені, Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд зазначає, що Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві-договорівід 28.11.2018, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Ураховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, що Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку були підписані відповідачем, суд дійшов висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.11.2018 шляхом підписання заяви-договору, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитом та пені за порушення боржником зобов`язання. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Щодо наявного в матеріалах справи Паспорту споживчого кредиту від 28.11.2018, підписаного відповідачем, суд зазначає наступне. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (частина перша та друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частини Кредитного договору від 28.11.2018. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 13787,89 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 800 грн. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками та пені з підстав відсутності у кредитора права на нарахування процентів та пені за умова Кредитного договору, то доводи відповідача щодо розповсюдження на спірні правовідносини ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є юридично вирішальними, отже не оцінюються судом. Щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 20184,20 грн. У відзиві на позов представник відповідача погодився з обґрунтованістю вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 20184,20 грн. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також, названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року "справі №6-979цс15 "... боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомленні боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, та з урахуванням того, що у справі відсутні заперечення відповідача щодо факту отримання кредиту, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 20184, 20 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно (58,05%) задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial