Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.2022 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1162. На обґрунтування позову зазначив, що у 2012 році він вступив у фактичні шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Після народження дитини він неодноразово пропонував відповідачу зареєструвати шлюб, однак вона відмовлялась. З 2017 року поведінка відповідача змінилася. Вона стала часто уходити в гості і ночувати у своєї куми. Він залишався дома з дитиною. В березні 2022 він був призваний у збройні сили України. В вересні 2022 року відповідач повідомила йому щоб він взяв відпустку та вони зустрілися з нею в м. Києві. Вони зустрілися та вона запропонувала зареєструвати шлюб з нею, на що він погодився. 06.09.2022 вони зареєстрували шлюб. Після його повернення до місця служби йому стало відомо, що відповідач їхнім знайомим розповідала, що у неї нема наміру підтримувати з ним сімейні відносини, та зберегти родину. Крім того, відповідач після реєстрації шлюбу стала дзвонити йому не часто, відношення між ними стали незрозумілі, а потім вони припинили телефонувати один одному. З урахуванням відношень між ним та відповідачем, а саме їх відсутності, подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам, тому шлюб слід розірвати, примирення між ними неможливе. Разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справ за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, на примирення у будь-якому виді не згоден, проти заочного розгляду справи не заперечував. 10.03.2023 відповідач [PERSON] , із застосуванням засобів електронного зв`язку, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розглянути справу за її відсутності, оскільки вона на даний час перебуває в Німеччині та не має можливості прибути до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.03.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 05.04.2023. 05.04.2023 належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб (повторно) Серія [NUMBER] , копії свідоцтва про народження (повторно) Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.09.2022, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 8, 10). З копій паспортів Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4-6, 21-24). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом встановлених судом обставин, які визнаються сторонами, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спору про поділ майна, про місце проживання дитини між сторонами у цій справі немає. Відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved