Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

27.01.2023 Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії. У позові зазначено, що за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення в нежилі приміщення № 318, 327 за адресою: [ADDRESS] , споживач оплату послуг не здійснює, у зв`язку з чим утворилася загальна заборгованість на суму 8965,56 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 8965,56 грн., та стягнути 3% річних в сумі 397,75 грн., інфляційні витрати в сумі 1111,41 грн., та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 14.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (в тому числі, - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду), про причини неявки не повідомив, письмового відзиву на позов не подав, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надав, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 20.04.2023 року судом була постановлена відповідна ухвала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі статутом Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Відносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються регулюються законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією , затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року № 1198. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що «Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію». Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 187594681 від 05.11.2019 року, [PERSON] є одноособовим власником нежитлового приміщення проміжного поверху літ. А-9 за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 832 від 31.05.2019. 01 квітня 2021 року був укладений договір № 204257 про надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , нежилі приміщення № 318, 327, м. Запоріжжя, між Позивачем та відповідачем [PERSON] . Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , обладнаний системою централізованого опалення, тож факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону за період 2019-2020 року, 2020-2021 року відповідно до яких Концерном «МТМ» було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжя. Розрахунковим періодом між сторонами є календарний місяць. Згідно п. 8 договору, у разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно Закону України «Про теплопостачання» серед основних обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до п. 16 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. Позивач надсилав на адресу відповідача вимогу щодо погашення суми заборгованості. Однак сума заборгованості у добровільному порядку погашена не була. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором. Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі у період з грудня 2019 року по квітень 2021 року р. надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії в нежилі приміщення № 318, 327 за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що відповідач не сплачує за надані послуги, за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 8965,56 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. Враховуючи суму боргу, 3% річних складають 397,75 грн., інфляційні витрати складають 1111,41 грн., а загальний розмір вимог складає 10474,72 грн. Тобто відповідач не виконав свої обов`язки згідно Договору по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за Відповідачем виникла грошова заборгованість у розмірі 10474,72 грн. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачам надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідачем не спростовано наданий Концерном «МТМ» розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст. ст. 12, 13 ЦПК України. Отже, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу у розмірі 10474,72 гривень, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України. Суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі 2684,00 грн. Суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved