Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

14.05.2021 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання 13.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження в з викликом сторін. 20.03.2023 та 12.04.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. 12.04.2023 від відповідача надійшла заява про визнання позову. Відповідач повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, у заяві від 12.04.2023 року просив суд розглянути справи за його відсутності. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість розглядати справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 17 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 73. Сторони подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Родина розпалася, відновлена бути не може. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року вирішено "Позов [PERSON] задовольнити, Шлюб, зареєстрований 17 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 73, між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Після розірвання шлюбу за позивачкою залишити прізвище « [PERSON] ». Неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишили проживати з матір`ю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 30 червня 2015 року і до досягнення [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] , а з [INFO] стягувати аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, і до досягнення [PERSON] , повноліття, тобто до [INFO] ." Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] з 2022 року навчається на першому курсі у 1191 групі за спеціальністю «Морський та внутрішній водний транспорт», спеціалізація «Навігація і управління морськими суднами» Навчально-наукового інституту навігації Національного університету «Одеська морська Академія» (м. Одеса), на денній формі навчання. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Предметом спору є право повнолітньої дитини, що недосягла 23 років та навчається, на отримання аліментів з того з батьків, який не проживає з дитиною. Підстава позову - навчання на денній формі навчання, недосягнення 23 років, потреба в матеріальній допомозі. Згідно з частиною 1, 3 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, обов`язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає у батьків у випадку, коли ці дочка, син у зв`язку із навчанням потребують матеріальної допомоги, а батьки можуть їм таку надавати. Відповідно з`ясуванню судом підлягають обставини можливості того з батьків з кого слід стягнути аліменти надавати відповідну матеріальну допомогу. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Порядок виконання цього обов`язку визначений статтею 200 СК України у виді сплати одним з батьків, з ким не проживає дочка, син аліментів, розмір яких, у разі подання відповідного позову, визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно правової позиції Верховного Суду (справа № 531/582/18 від 12.03.2020) при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (висновок Верховного Суду в постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18). Також Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначив, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом з`ясовано, що повнолітній [PERSON] [INFO] ., проживає разом зі своєю матір`ю. Позивач, як мати, стверджує, що син потребує у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги. Суд зважає на об`єктивну необхідність забезпечення дитини, яка продовжує навчання підручниками, необхідністю проїзду до навчального закладу та іншими додатковими витратами. Виходячи з заяви відповідача про визнання позову, відповідач погоджується зі вказаною необхідністю. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення аліментів) на утримання сина [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період навчання сина. Отже, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved