Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 12 червня 2020 року Виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №08, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2020. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 червня 2020 року, актовий запис №11. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.09.2021 по справі №619/4265/21 шлюб між сторонами було розірвано. Наразі позивач перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4500,00 грн щомісяця, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксації технічними засобами, позов підтримала повністю, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню Судом було встановлено, що 12 червня 2020 року Виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №08, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2020. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 червня 2020 року, актовий запис №11. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.09.2021 по справі №619/4265/21 шлюб між сторонами було розірвано. Наразі позивач перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання позивача не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 91 СК України визначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Таким чином, право дружини на утримання виникає за наявності складу таких юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що спільна дитина сторін не досягла 3-х річного віку та проживає з позивачем. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 84 СК України для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів суд приходить до наступного. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч. 2 ст. 77 СК України). Як встановлено ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. В першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку та відповідачем не спростовано того, що він не має проблем із здоров`ям такого ступеню, що впливають на його здатність працювати. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто, з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка, і на дитину, як з батька. У Сімейному кодексі України не встановлено ні мінімального, ні максимального розмірів аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. А тому, суд при визначенні розміру коштів, що належить стягнути як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Враховуючи вищевикладене, той факт, що [PERSON] є працездатного віку, відомості про незадовільний стан його здоров`я чи щодо наявності на його утриманні інших осіб відсутні, доказів добровільного утримання відповідачем матері з якою проживає спільна дитини сторін не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та ст. 77, 79, 80, 84, 91, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved