Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом, в якому\~просить розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем та визначити місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] з позивачем. В обґрунтування\~вимог вказано,\~що 10.09.2014\~року між\~сторонами був\~укладений шлюб,\~від якого\~вони мають\~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Протягом останнього\~часуспільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Оскільки питання проживання дитини сторонами не вирішено і є спірним, просить суд визначити місце проживання [PERSON] з ним. У судове засідання сторони або їх представники не з`явились. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача; позов підтримав у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 46). Відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі відповідача; не заперечує проти задоволення позову (а.с. 38). Представником третьої особи також подано заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 47) Додатково зазначив, що мати дитини [PERSON] мала намір після розлучення виїхати за кордон для працевлаштування та на постійне місце проживання, забравши із собою сина від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , та спільну з позивачем дитину [PERSON] , [INFO] . Батько був схвильований даним фактом та приходив до служби на консультацію 11.01.2023 року. Працівниками служби матері [PERSON] роз`яснено, що для можливості визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] вона має надати підтвердження майбутнього місця роботи та проживання за кордоном; з`явившись на комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради для розв`язання суперечки вказаних документів матір не надала, на засідання комісії не з`явилась і лише після цього у неї з чоловіком розпочався діалог щодо можливості проживання сина [PERSON] з батьком. Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про шлюб (а. с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву в цій частині. Відповідно до положень ст.\~ст. 8, 12\~Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 161\~СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім - враховуються права батьків. При цьому, питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні того, що для дитини розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Житомирської міської ради щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , затвердженого 05.04.2023 року рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 390 (а.с. 42), [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] проживають у квартирі, яка належить бабусі зі сторони батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У будинку за вказаною адресою створено належні умови для виховання та розвитку дитини. При спілкуванні з матір`ю [PERSON] з`ясовано, що після розлучення вона має намір зі старшим сином [PERSON] виїхати за кордон з метою проживання та працевлаштування; молодший син [PERSON] за спільною домовленістю залишиться на утриманні та вихованні батька, у зв`язку з чим виникла потреба у визначенні місця проживання дитини для подальшого вирішення [PERSON] . питань забезпечення життєдіяльності сина. [PERSON] навчається в 2-Є класі ліцею № 28 міста Житомира імені гетьмана Івана Виговського, за місцем навчання характеризується позитивно. [PERSON] має стабільний прибуток, у змозі забезпечувати потреби сина в повному обсязі. Відповідно до повідомлення Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради, законним представником [PERSON] подано декларацію та обрано лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Питання визначення місця проживання [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 28 березня 2023 року, вивчено наявні матеріали справи. У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків чи аморальної поведінки, відомості щодо вад здоров`я, які унеможливлюють виховання та утримання дитини. Враховуючи вищенаведені факти, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком (а.с. 43). Відтак, виходячи з того, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення; враховуючи, що батьком належно виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дитини та створено всі умови для її гармонійного розвитку, а також те, що мати не заперечує щодо задоволення позовних вимог, однак мав місце спір у сторін з вирішення даного питання (а.с. 47), суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього сина з батьком, задовольнивши дану позовну вимогу. Однак суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на вимоги діючого законодавства в частині ст. ст. 141, 150, 151, 152, 153, 154 та 155 Сімейного кодексу України, якими передбачено право на спілкування з дитиною як матері, так і батька дитини, а також право на виховання та піклування дитини: як рівність прав та обов`язків щодо дитини кожного з батьків. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved