Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

08.08.2022 [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є її рідним братом. [INFO] померла їх мати [PERSON] . Сторони є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] . Вони в встановлений законом строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки відповідач не бажав порівну розділити спадщину. Між сторонами неприязні стосунки, жити разом вони не зможуть, крім того вона в спірній двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] проживає з двома різностатевими неповнолітніми дітьми, тому виділити відповідачу частку в спірній квартирі неможливо. А вона не зможе в повній міри реалізувати своє право як спадкоємця, в іншому спадковому майні однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Тому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку ст.365 ЦК України. Визнати за відповідачем право власності на частку однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку ст.365 ЦК України. Визнати за кожним по 1/6 частки земельних ділянок розташованих на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під кадастровими номерами 3523483600:02:002:0029, 3523483600:02:002:0030. У зв`язку з припиненням відрядження судді Овсяннікова В.С. на підставі наказу голови Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №187-к від 22.11.2022 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 справа № 212/3818/22 перерозподілена судді Ваврушак Н.М. Ухвалою суду від 07.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Представником відповідача адвокатом Храмовим М.П. подано відзив на позов, зазначивши, що позивач всупереч вимогам законодавства та переслідуючи власні інтереси, штучно створила спір. Позов визнають частково. Відповідно до ч.4 ст.365 ЦК України, припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників можливе, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, також припинення права на частку у спільному майні можливе, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Позивачка не наводить об`єктивних та достатніх підстав неможливості користування спільним майном, а сам факт наявності дітей у позивачки, які не мають права власності у спадковому майні, жодним чином не є таким підтвердженням. А щодо спільного користування то вважаю, що немає підстав, які б перешкоджали спільному користуванню, позивач у справі не надав суду належних та допустимих доказів, що підтвердили б даний факт. Також відповідач ставить під сумнів та вважає недоведеним твердження про рівнозначність вартості спадкового майна. У відповідності до вимог закону з метою визначення ринкової вартості майна, було отримано довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості для цілей оподаткування через кабінет користувача єдиної бази даних звітів про оцінку Фонду державного майна України. Згідно довідки УРН 201-20220912-0004142075 ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 242932,79 грн., а квартири [ADDRESS] складає 119749,65 грн. (довідка УРН 201-20220912-0004142042), що свідчить про суттєве заниження ринкової вартості. Вважає що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю, та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розподіл спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом в повному обсязі. Другою криворізькою державною нотаріальною конторою в порядку виконання ухвали про витребування доказів, надано копію спадкової справи №596/2021 на майно померлої [INFO] - [PERSON] . Ухвалою суду від 16.03.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 12.04.2023 за клопотанням представника відповідача адвоката Храмова М.П. розгляд справи відкладено. В судовому засідання представник позивача адвокат Саліна М.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на підставі викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. В судовому засідання представник відповідача адвокат Храмов М.П. позов визнав частково, просив розділити спадкове майно порівну між спадкоємцями, відповідно до закону, посилаючись на підстави викладені у відзиві. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а.с.12) [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.14,121) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається: - з 2/3 частки двокімнатної квартири, загальною площею 44,5 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м, квартири [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР, станом на 31.12.2012, право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить: [PERSON] , [PERSON] , 2/3 частини на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 23.02.1995 Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №Ж 140 від 12.01.1994; [PERSON] , 1/3 частка на підставі договору дарування посвідченого 09.09.2000 Рогожиною А.В. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2366, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло та договором дарування 1/3 частини квартири (а.с.19,25). - однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 32,61 кв. м., житловою площею 18,78 кв., що належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори від 19.05.2017 (а.с.27-31) -1/3 частка земельної ділянки, площею 7,4900 га, розташованої на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3523483600:02:002:0029, що належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Новгородківської районної державної нотаріальної контори від 17.02.2014 (а.с.32) -1/3 частка земельної ділянки, площею 1,8000 га, розташованої на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3523483600:02:002:0030, що належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Новгородківської районної державної нотаріальної контори від 17.02.2014 (а.с.33) Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України. У встановлений нормою ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний термін, [PERSON] та [PERSON] звернулись до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 29.07.2022 виданою державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори, відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій [INFO] - [PERSON] , у зв`язку з суперечкою між спадкоємцями. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як визнання права. Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 365 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Такий самий підхід у правозастосуванні ст.365 ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року №303/2585/16-ц, а також постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року №357/11232/14-ц. Надаючи оцінку кожній з підстав для припинення частки у спільному майні, яка визначена у ст.365 ЦК України, суд вказує наступне. Позивач в обґрунтування вимог послалася на те, що має двох різностатевих дітей, які проживають разом з нею в спірній квартирі, а відповідач не є співвласником спірної двокімнатної квартири, не проживає в квартирі з 1999 року, хоча зареєстрований в ній. Окрім того, зазначає, що вартість обох квартир однакова. Фактично всі доводи позивача про те, що спільне користування майном є неможливим, зводяться до його суб`єктивного негативного ставлення до відповідача, що не може бути підставою для застосування п.3 ч.1 ст.365 ЦК України та припинення частки співвласника. Крім того, позивач не довела суду, що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Вказані обґрунтування не є підставою для припинення права власності відповідача на спадкове майно з підстав визначених позивачем. Отже, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин п.4 ч.1 ст.365 ЦК України До того ж, всупереч вимогам ч.2 ст.365 ЦК України, позивач не внесла на депозитний рахунок суду компенсацію відповідачу за його частку у майні, що є окремою підставою для відмови у позові. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено суду наявність виключних обставин для припинення частки відповідача у спірній майні, які передбачені у ч.1 ст.365 ЦК України, а також всупереч вимогам ч.2 ст.365 ЦК України не внесено депозитний рахунок суду компенсацію за частку суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки шляхом прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Як зазначено у абзаці першому пункту 10 постанови Пленуму Верховного Сулу України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, шляхом визнання за сторонами, в порядку спадкування за законом, в рівних долях, оскільки останні є спадкоємцями першої черги за законом, що належним чином прийняли спадщину, та мають право на відповідне майно що увійшло до спадкової маси. На підставі викладеного,

Outcome: partial