Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в Новомиргородський районний суд Кіровоградської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Новомиргородська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просять суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , внаслідок відсутності понад встановлені законом строки. Свою позовну заяву мотивують тим, що відповідач зареєстрований, проте не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , вже понад рік без поважних причин, не допомагає утримувати житловий будинок та не сплачує за житлово-комунальні послуги, однак залишається зареєстрованим в ньому, а це перешкоджає позивачам реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких вказали, що позов підтримують і просять суд справу розглядати без їхньої участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, через оголошення, які розміщені на офіційному веб-сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2023 року та від 28.03.2023 року будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслав. Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ст. 130 ЦПК України [PERSON] про час та місце розгляду у справі повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Позивачі, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (в розмірі частки кожний) житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, що посвідчений 17 січня 2019 року приватним нотаріусом Новомиргородського районного нотаріального округу Кіровоградської області Атласовою Н.П.(а. с. 13-15зв) Право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON] 17 січня 2019 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 872368235238, номер запису про право власності - 29893909, що підтверджується Витягом із ДРРП з індексним номером - 152994372, з датою формування витягу - 17.01.2019 р.(а.с.16) Право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON] 17 січня 2019 р. у Державному реєстрі речових прав па нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 872368235238, номер запису про право власності - 29894076, що підтверджується Витягом із ДРРП з індексним номером - 152996085, з датою формування витягу - 17.01.2019 р. (а.с. 17) Згідно з вищезказаним договором купівлі-продажу позивачі у 2019 році придбали у громадянки [PERSON] вищевказаний будинок. 18 червня 2022 року позивачі уклали між собою шлюб, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №55 від 18 червня 2022 року, зареєстрований Новомиргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). (а.с. 12) Під час оформлення договору купівлі-продажу житла у пункті 16 Договору купівлі-продажу, що посвідчений 17 січня 2019 року приватним нотаріусом Новомиргородського районного нотаріального округу Кіровоградської області Атласовою Н.П., зазначено продавцем про те, що на реєстраційному обліку у вищезгаданому будинку зареєстровані, але не проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та є зобов`язання провести зняття з реєстраційного обліку до 15 лютого 2019 року, також зазначено про те, що житловий будинок звільнений від речей домашньої обстановки та вжитку до укладення та підписання цього договору.(а.с.14зв) Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов життя, що складений депутатами Новомиргородської міської ради в ході обстеження було встановлено, що гр. [PERSON] зареєстрований у будинку [PERSON] , але вже протягом 10 (десяти) років не проживає за місцем реєстрації.(а.с. 18) Згідно довідки Новомиргородської міської ради Кіровоградської області №80 від 27.02.2023 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , по теперішній час. (а.с. 19) Відповідач не допомагає утримувати житловий будинок та не сплачує за житлово-комунальні послуги, однак залишається зареєстрованим в ньому. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.72 Житлового КодексуУкраїни визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст.150 Житлового кодексу України та ст.383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved