Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 25.04.2015 року сторони уклали шлюб. У шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] .Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25.10.2018 року шлюб розірвано. З лютого 2017 року відповідач не бачив дитину жодного разу, не телефонував та не цікавився сином взагалі. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позов не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , а також просила при винесенні рішення по справі врахувати вищезазначений висновок. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №534. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , проживає разом із матір`ю, бабусею та дідусем, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 15.08.2022 року, відповідач не приймає участі в житті дитини протягом тривалого часу та не надає матеріальної допомоги на її утримання. З вказаного акту вбачається, що дитина має окрему кімнату, ліжко окреме, кімната облаштована необхідними меблями, наявне окреме визначене робоче місце та місце для дозвілля, хлопчик забезпечений усім необхідним. Умови проживання дитини належні. В характеристиці [PERSON] , учня 2-А класу Біляївського ліцею №1 Біляївської міської ради Одеського району Одеської області, наданої директором ліцею, крім іншого, зазначено, що батько участі у вихованні хлопчика зовсім не приймає. 09.03.2023 року виконавчий комітет Біляївської міської ради Одеського району Одеської області ухвалив рішення №52 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ». Висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зазначеному висновку вказано, що відповідач [PERSON] у телефонному режимі повідомив, що згоден на позбавлення його батьківських прав, так як вважає, що він не є біологічним батьком дитини. 18.02.2023 року до Служби у справах дітей міської ради надійшла підтверджуюча заява [PERSON] . Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи те, що життям та розвитком дитини батько не цікавиться протягом тривалого часу, дитина позбавлена турботи та піклування зі сторони батька, а також приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved