Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] у місті Києві, у віці 75 років, померла [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно - частина квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] 24 грудня 2020 року у місті Києві було складено заповіт, за яким вона заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] , тобто позивачці. Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON] , відсутні. Будь-які інші спадкоємці також відсутні: ніхто не подавав заяв на прийняття спадщини, ніхто не прийняв спадщину, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Померла [PERSON] є матір`ю позивачки. Батьки померлої [PERSON] та [PERSON] , чоловік [PERSON] померли до її смерті. Отже, позивачка є єдиною спадкоємицею [PERSON] , однак, не може реалізувати свої спадкові права після смерті [PERSON] та вимушена звертатися до суду з цією позовною заявою за їх захистом. Позивачка вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин. Так, 22 лютого 2022 року позивачка зв`язалась з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мужейдовою Т.О. (далі - нотаріус), яка посвідчила заповіт її матері, та отримала роз`яснення, що спадкоємиця має право звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті заповідачки до нотаріуса Київського міського нотаріального округу, в тому числі і до неї, протягом найближчих трьох місяців та прийняти спадщину. Позивач погодила прийом до нотаріуса на 3 березня 2022 року на 13.00 для здійснення необхідних нотаріальних дій для відкриття спадкової справи та прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак, загальновідомі події у зв`язку з військовою агресією рф проти України, які розпочались 24 лютого 2022 року, змусили відмінити вищезазначені плани. Пройшовши важкий шлях евакуації від активних бойових дій в Київській області, позивачка 1 березня 2022 року вимушена була виїхати поза межі України. 4 березня 2022 року вона звернулась за отриманням статусу тимчасового захисту в Німеччині. 15 квітня 2022 року позивачка зв`язалась з нотаріусом по телефону щодо з`ясування можливих подальших дій по прийняттю спадщини. Нотаріус роз`яснила, що відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» - від 28 лютого 2022 року № 164 (далі - постанова КМУ від 28.02.2022) установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Отже, на той момент позивачка мала законні підстави відкласти вирішення питання із прийняттям спадщини після смерті матері та не поспішати вкластися у 6-місячний строк (до 26 травня 2022 року), так як строк для прийняття спадщини був зупинений. Однак постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме: у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою такої відмови є пропущення позивачкою строку подання заяви про прийняття спадщини, встановленого законодавством України. Отже, для реального дієвого захисту своїх спадкових прав позивачка потребує визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю 5 (п`ять) місяців з набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою від 09.12.2022 цивільну справу прийнято до провадження судді Петрова Д.В. та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні. Від представника позивачки надійшла заява про витребування доказів у справі. Ухвалою від 21.02.2023 клопотання представника позивачки адвоката Лазорко Ю.М. задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мужейдової Т.О. належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовну заяву підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився надіслав до суду пояснення на позовну заяву, в яких просив прийняти законне та обґрунтоване рішення, про слухання справи без участі представника Київської міської ради. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мужейдова Т.О. в судове засідання не з`явилася, надіслала суду письмові пояснення та заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 26952. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , є рідною дочкою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим 07.05.1985. Згідно з копії заповіту від 24.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мужейдовою Т.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2736, [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: «все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] ». Як вбачається з копії постанови «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії», виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мужейдовою Т.О. від 17.11.2022, представник позивачки 17.11.2022 звернувся до неї з заявою від імені [PERSON] про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із тим, що нотаріусу не надано заяви від [PERSON] про прийняття спадщини в 6-ти місячний термін, як того вимагає ст. 1270 Цивільного Кодексу України, та в 10-ти місячний термін, як того вимагає п. 3 постанови, з дня смерті [PERSON] , та вона не була зареєстрована разом зі спадкодавицею за однією адресою. На виконання вимог ухвали Подільського районного суду м. Києва від 21.02.2023, приватним нотаріусом КМНО Мужейдовою Т.О., на адресу суду направлено лист Вих. № 14/01-16 від 03.03.2023, згідно якого нотаріус повідомила, що відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71682000 від 03.03.2023, спадкову справу щодо померлої [PERSON] не заведено. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування після померлої матері, у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Разом із тим, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено. Нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164 (далі - Постанова) з відповідними змінами та доповненнями. Так, пунктом 3 Постанови установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Також наказом Міністерства юстиції України від 11 березня 2022 року № 1118/5 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату», що набрав чинності 19 березня 2022 року, внесені зміни, зокрема, до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Змінами, серед іншого, передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що шестимісячний строк, як того вимагає ст. 1270 ЦК України, та в десятимісячний термін, як того вимагає п. 3 постанови, звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті матері позивачка пропустила з поважних причин, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивачка була вимушена знаходитись поза межами України, а саме з 01.03.2022 вона виїхала до Німеччини. Суд дійшов висновку, що вказана обставина свідчить про поважність причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу не залежала від волі позивачки та пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємиці при поданні заяви про прийняття спадщини. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18). Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд, враховує наявні у справі докази та взаємовідносини сторін, за сукупності яких приходить до висновку про наявність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном в п`ять місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved