Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивачем подано дану позовну заяву в якій він просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 17 листопада 2020 року Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №696. Вимоги обґрунтувані тим, що з відповідачем знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 17 листопада 2020 року. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що у них відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільного господарства вони не ведуть, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. У зв`язку із зазначеним він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач у судове засідання не з`явився. В позовній заяві серед іншого просив розглядати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання також не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 17 листопада 2020 року Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №696 (а.с.6). Від спільного подружнього життя дітей не мають. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу є справою з іноземним елементом. Питання, що виникають у сфері приватно правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право». Згідно із статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Приписами ст. 59 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України . Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований на території України, відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми національного права України. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи викладене вище, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. За клопотанням позивача судові витрати суд відносить на його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: approved