Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є бабусею [PERSON] [INFO] та спільно з сином [PERSON] , [INFO] , батьком дитини, здійснюють за нею догляд та займаються вихованням дівчинки. Зазначає, що на даний момент батько дитини призваний на військову службу по мобілізації, а мати дитини повністю самоусунулася від її виховання, не бере участі в шкільному житті дитини, не цікавиться її здоров`ям, не відвідує її та не займається вихованням. Вказує, що дитина перебуває на їх з сином повному матеріальному утриманні, а мати участі в такому не приймає. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідачка щодо позбавлення її батьківських прав не заперечила. Представник третьої особи щодо задоволення позову не заперечив (а.с. 24, 32-33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.2021 року, батьками [PERSON] , [INFO] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 7). Як убачається з письмових свідчень сусідів позивачки - [PERSON] , мешканки [ADDRESS] та [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , мати дитини [PERSON] - [PERSON] до дочки не навідується, її вихованням не займається. Дитину виховує та матеріально утримує бабуся (а.с. 9-10). Згідно характеристики виданої Свалявським закладом середньої освіти № 3 [PERSON] , [INFO] - вихованням дитини займається батько та бабуся, вони відповідально ставляться до виховання та навчання дитини, підтримують постійний зв`язок з класним керівником та школою. Мати дитини у вихованні та навчанні дитини участі не бере, у школу жодного разу не з`являлася (а.с. 11). Відповідно до довідки лікаря-педіатра від 12.10.2022 року, на медичний огляд дитину приводить бабуся, матері жодного разу у закладі охорони здоров`я не було (а.с. 12). Згідно повідомлення начальника другого відділу Мукачівського РТЦКСП від01.09.2022 року № 1025, [PERSON] , 30.06.2022 року призваний на військову службу за мобілізацією (а.с. 8). За приписами ст. 164 СК України батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Правовою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав є висновок комісії з питань захисту прав дитини Свалявської міської ради від 23.03.2023 року № 02-14/1109 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо [PERSON] , [INFO] (а.с 35-36). Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не забезпечує її належного догляду, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, таку необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved