Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У лютому 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що житловий будинок [ADDRESS] , має статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року у вказаному житловому будинку була зареєстрована [PERSON] . З уведенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано. [PERSON] в установленому порядку не отримала свідоцтво та не зареєструвала права власності на дане майно. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Станом на [INFO] померла [PERSON] була зареєстрована у вказаному будинку одна. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] вищевказаний житловий будинок. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла. Спадкова справа відкрита в Носівській державній нотаріальній конторі Чернігівської області. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Тому позивач звернулася до суду та просить судовим рішенням визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] Польова в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 09 лютого 2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 квітня 2023 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Макіївської ОТГ в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у підготовче судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву заяву, у якій просить розглянути справу за відсутності представника Макіївської сільської ради за наявними в ній документами, позовні вимоги визнає і просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, що підтверджується довідкою Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 10 серпня 2022 року № 463 (а. с. 5). Згідно з довідкою Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 10 серпня 2022 року № 462 станом на 15 квітня 1991 року за адресою: [ADDRESS] , проживала та була зареєстрована [PERSON] , 1923 р. н. (а. с. 6). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] як члену ліквідованого колгоспного двору на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку та не зареєструвала своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Макіївка Ніжинського району Чернігівської області у віці 98 роки померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Згідно з довідкою Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 10 серпня 2022 року № 461 року [PERSON] , яка померла [INFO] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 19 листопада 2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області Пасічник В.В., зареєстрований в реєстрі за № 73, яким належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, що знаходиться біля будинку за адресою : [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а. с. 11). Заповіт є чинним, його не змінено й не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 35, 36). Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 88/2022, заведеної Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області, убачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши у встановлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Носівської ДНК (а. с. 31 на зв.). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Киреєвої Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 січня 2022 року № 33/02-31 (а. с. 19). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 14-16). Ринкова вартість вказаного житлового будинку станом на 12 жовтня 2022 року становить 89000 грн., що підтверджується копією звіту про оцінку майна (а. с. 17, 18). Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 4). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved