Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що 05.08.2014 року позивач за попередньою домовленістю з [PERSON] фактично уклала договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, [PERSON] надала позивачці розписку від 05.08.2014 року з якої вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 1500 доларів США в рахунок повної оплати за придбаний нею житловий будинок з надвірними будівлями за вище вказаною адресою, в підтвердження намірів майбутнього укладання договору, згідно домовленості, щодо умов продажі житлового будинку, крім цього [PERSON] , зобов`язалась підготовити документи на будинок, а також кадастровий номер на земельну ділянку та укласти нотаріальний договір купівлі-продажу, а також знятись з реєстрації перед укладанням договору. Після продажу будинку, орієнтовно в середині вересня 2014 року [PERSON] приїхала до позивачки та повідомила, що її певний час не буде, а тому вона їй залишить оригінали документів, а як повернеться то все підготує та вони вчинять нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Однак, на сьогодні [PERSON] своє зобов`язання не виконала та й взагалі ставиться під сумнів її виконання такого зобов`язання, оскільки ще 26.09.2014 року остання виїхала до РФ на постійне місце проживання та й не відомо, чи повернеться взагалі, а тому представник позивача просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачкою право власності на вищевказаний житловий будинок. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову заперечень не висловив. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.08.2014 року [PERSON] за попередньою домовленістю з [PERSON] фактично уклала договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належав останній на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.1999 року (а.с.7). Того ж дня, відповідач [PERSON] надала позивачці розписку від 05.08.2014 року, з якої вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США в рахунок повної оплати за придбаний нею житловий будинок з надвірними будівлями за вище вказаною адресою, в підтвердження намірів майбутнього укладання договору, згідно домовленості, щодо умов продажі житлового будинку, крім цього [PERSON] , зобов`язалась підготовити документи на будинок, а також кадастровий номер на земельну ділянку та укласти нотаріальний договір купівлі-продажу, а також знятись з реєстрації перед укладанням договору (а.с.6). Після продажу будинку, орієнтовно в середині вересня 2014 року [PERSON] приїхала до позивачки та повідомила, що її певний час не буде, а тому вона їй залишить оригінали документів, а як повернеться то все підготує та вони вчинять нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. На сьогодні [PERSON] своє зобов`язання не виконала, крім того ще 26.09.2014 року, остання виїхала до РФ на постійне місце проживання, ш підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського район Кіровоградської області № 75 від 06.03.2023 року (а.с.11). Положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З вище вказаного вбачається, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу, вказані дії підтверджуються розпискою, з якої вбачається, що [PERSON] в повному обсязі отримала кошти за придбаний будинок, при цьому передала ключі від нього [PERSON] , яким позивачка користується до цього часу. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У частині 1 статті 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно з ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до рішення сесії № 32 від 17.02.2016 року Петрівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, вулицю Комсомольську, перейменовано на вулицю Садову (а.с.12-13). Крім цього, відповідно до постанови Верховної ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" № 1377-УІІІ від 19.05.2016 року, село Петрівське Петрівського району перейменовано на село Козацьке (а.с.14). На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що при укладанні було дотримано усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, відбулось повне виконання попереднього договору, суд вважає, що позов слід задовольнити. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.203,220,328,334,392 ЦК України.

Outcome: approved