Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Державної казначейської служби України, Управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради, про стягнення шкоди у зв`язку з припиненням права власності. Позов мотивує тим, що [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , номер у реєстрі: 811/2011, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кішварда, Угорська Республіка, 13.12.2011. Зазначає, що згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України від 14.12.2011 №61324/19-536- 1387, виданою Генеральним консульством України в м. Ніредьгазі підтверджено, що [PERSON] [INFO] , зареєстрований громадянином України. Управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради виплачувало позивачу допомогу по догляду за дитиною до трьох років (на сина [PERSON] ), однак така виплата не здійснювалася в повному обсязі, у зв`язку з чим позивачка зверталася до суду за захистом свого порушеного права. Зазначає, що суд задовольняв позов та зобов`язував Управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради здійснювати перерахунок виплаченої допомоги до розміру не менше прожиткового мінімуму. Позивач вказує, що у березні 2014 вона дізналася, що вона вагітна другою дитиною. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (у редакції, яка діяла до 30.06.2014 включно) зазначено, що «Допомога при народженні дитини нараховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини. Допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму - на другу дитину.». Однак, Верховна рада України під час перебування позивача у стані вагітності прийняла закон, яким внесла зміни до ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», що мало наслідком зменшення суми одноразової допомоги при народженні дитини. Тобто, позивач до прийняття закону мала «законні сподівання» на отримання одноразової допомоги при народженні другої дитини - 61 920 грн., але закон який був прийнятий під час її вагітності зменшив одноразову допомогу при народженні дитини до 41 280 грн. Тобто, закон припинив право власності, на 20 640 грн. Зауважує, що [INFO] позивач народила дочку - [PERSON] . Про це свідчить Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , актовий запис №94, видане 17.12.2014 виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області. Відповідно до ст. 43 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (надалі-Закон про страхування), також встановлено, що «допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом». Тобто, позивачу гарантувався законом соціальний захист - соціальною щомісячною виплатою у розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Однак, Верховна рада України прийняла закон, яким виклала в новій редакції ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Із 01.01.2015 року дана соціальна допомога в розмірі не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тобто,\~позивач до\~прийняття закону\~мала «законні\~сподівання» на\~отримання щомісячної\~допомоги по\~догляду за\~дитиною до\~досягнення нею\~трирічного віку в розмірі, не меншому ніж прожитковий мінімуму, встановлений законом 43 474,43 грн., але закон, який був прийнятий після народження дитини припинив взагалі таке право, чим фактично припинив право власності, на 43 474,43 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 64\~114,43 грн. Не погоджуючись із позовними вимогами, начальником Управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради було подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. Зазначає, що станом на 12.12.2014, тобто народженням позивачем дитини [PERSON] , діяв Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» у редакції 01.07.2014 року. Наголошує, що Управлінням у встановленому законом порядку нараховано та виплачено позивачу всі кошти, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок. Зауважує, що позивачем невірно обрано відповідача по справі, оскільки «законні сподівання» позивача протягом вагітності на отримання державної допомоги при народженні дитини очікувались від держави України, яка в особі Верховної Ради України внесла зміни в деякі законодавчі акти, що не залежало від волі Управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради. У зв`язку з наведеним, просить суд відмовити у задоволенні позову. Позивач у судове засідання не з`явилася та в матеріалах справи міститься її заява, згідно якої вона просить задоволити позов та розглянути без її участі. Також в матеріалах справи міститься заява її представника про підтримання позову та розгляд справи без їх участі. Представник Державної казначейської служби України не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, заперечень чи клопотань не подавав. Представник Управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради також у судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просить відмовити у задоволенні позову. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та неоспорено сторонами, що [INFO] позивач [PERSON] народила доньку [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №94, видане виконавчим комітетом Чопської міської ради від 17.12.2014 року. Тобто, зазначена подія відбулась саме 12.12.2014 року. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Так, станом на 12.12.2014 року, тобто на дату народження позивачем другої дитини [PERSON] , діяв Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» у редакції від 01.07.2014 року. Статтею 12 зазначеного Закону було встановлено, що допомога народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 11 цього Закону передбачено, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 №175 про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми в редакції від 30.08.2014 року передбачено, що допомога при народженні дитини, яка народилася після 30 червня 2014, надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами (ч. 13 Порядку). Відповідно до частини 43 Порядку документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає/виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви призначення державної допомоги сім`ям з дітьми чи про відмову в її признане зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення. Судом встановлено, що враховуючи вищевказані вимоги законодавства, яке діяло після народження позивачем дитини, Управління праці та соціального захисту населення Чопської міської ради здійснило відповідні виплати позивачу за рахунок коштів Державного бюджету України, підтвердженням чого є відповідна довідка, яка приєднана до матеріалів справи. Твердження позивача\~про те,\~що вона\~мала «законні\~сподівання» на\~отримання одноразової\~допомоги при\~народженні другої\~дитини у\~розмірі 61\~920\~грн.,\~а також\~на отримання\~щомісячної допомоги\~по догляду\~за дитиною\~до досягнення\~нею трирічного\~віку в розмірі, не меншому ніж прожитковий мінімум, встановлений законом 43 474,43 грн., суд до уваги не приймає виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» у редакції, яка діяла до 30.06.2014, допомога при народженні дитини нараховується виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, установленого на день народження дитини. Допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму - на другу дитину. Одночасно, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014 внесено зміни у ряд Законів України, зокрема, у ст. 12 \~Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", яку викладено у наступній редакції: "Допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України". Вказані зміни набрали чинності з 01.07.2014 року. Статтею 58 Конституції України визначено, що\~Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За приписами ст. 1170 ЦК України у разі прийняття закону, що припиняє право власності на певне майно, шкода, завдана власникові такого майна, відшкодовується державою у повному обсязі. Одночасно, суд констатує, що зміни до законодавства про зменшення виплат при народженні дитини, які були прийняті вищевказаним Законом Верховною Радою України, вступили в силу 01.07.2014 року, натомість позивач народила дитину [INFO] , що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження №3879 від 15.12.2014, та позивачу було нараховано і здійснено виплати при народженні дитини у порядку та розмірі, визначеному чинним законодавством України на момент їх призначення. Суд наголошує, що термін «законні сподівання», який позивач вживає у позовній заяві, не є тотожним терміну «право особи на майно», а тому суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 1170 ЦК України. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається як на підставу позову, натомість такі її доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є безпідставними та до задоволення не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed