Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа в порядку окремого провадження за заявою [PERSON] зацікавлена особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) про встановлення факту, що має юридичне значення (про встановлення факту смерті) Стислий виклад позиції заявника: В обґрунтування заяви заявник посилається на те що 22 липня 2022 року перебуваючи на набережній Дніпро-Бузького лиману у с. Геройське, Скадовського району Херсонської області наступивши на невідомий боєприпас, загинув [PERSON] , [INFO] . Смерть настала на місці події. Свідком цієї події була сестра загиблого - [PERSON] , [INFO] , яка проживає на тимчасово окупованій території України. Вона змогла отримати лікарське свідоцтво про смерть, однак зареєструвати факт смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану виявилось неможливим, оскільки такі припинили свою роботу на тимчасово окупованій території України. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року, Голопристанська територіальна громада до якої належить с. Геройське включена до переліку територіальних громад, що тимчасово окуповані Російською Федерацією. Заявник зазначає, що з цього приводу звернулась до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові для проведення державної реєстрації смерті, однак отримала відмову, у зв`язку з тим, що на дату видачі лікарського свідоцтва про смерть органи державної влади України тимчасово не здійснювали своїх повноважень на цій території. Просить встановити факт смерті - [PERSON] , громадянина України, [INFO] , уродженця міста Львова Львівської області, який помер [INFO] , у с. Геройське Скадовського району Херсонської області, що є тимчасово окупованою територією України. Вказаний факт необхідно встановити в судовому порядку, оскільки Свідоцтва про смерть отримати не можливо у зв`язку із воєнними діями на вказаній території та є тимчасово окупованою територією. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.04.2023року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання по справі. У судове засідання 12.04.2023 року - заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду заяв чи клопотань не подано. Причини не явки суду не відомі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 101 від 23 липня 2022 року - [PERSON] , громадянина України, [INFO] , уродженця міста Львова Львівської області, помер (загинув) від минно вибухової травми. Довідки від 22.04.2022 року № 1308-5001311931 [PERSON] , [INFO] , - взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Як вбачається із свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 28.09.2002 року, актовий запис № 1. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки загальновідомо із засобів масової інформації, що 9 березня 2022 року російські окупаційні війська здійснили авіаудар по лікарні № 3, лікарня зазнала значних ушкоджень. Згідно Накзу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року визначено перелік тимчасово окупованих територій. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема п.8 ст. 315 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування ЗУ від 04.02.2016 «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд звертає увагу, що 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан через військову агресію російської федерації і у зв`язку з бойовими діями на території України, зокрема у м. Маріуполі, тому заявник не мав можливості отримати лікарське свідоцтво чи фельдшерську довідку про смерть, акт судово-медичної експертизи, або будь-які інші документи, які можуть бути підставою для державної реєстрації смерті. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940 підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Правил у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Зазначене у заяві місце смерті є тимчасово окупованою територією України. Оскільки смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме: свідоцтва про смерть згідно вимог чинного законодавства України. Виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті підтверджується наданими доказами. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України визначена законність і обгрунтованість судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На думку суду, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до правил ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Розподіл судових витрат: Відповідно до п.21 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved