Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 03 червня 2009 року виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області, актовий запис № 8. В обґрунтування позову зазначала, що 03 червня 2009 року вона та [PERSON] уклали шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя, відсутність поваги та взаєморозуміння між ними, що у подальшому призвело до того, що їхня сім`я почала розпадатися. Із 14 січня 2022 року сторони разом не проживають, подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільним побутом не пов`язані, їхній шлюб існує лише формально, з цього часу їхня сім`я фактично припинила своє існування. Надання сторонам строку для примирення подружжя вважає недоцільним, оскільки подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує повністю, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 03 червня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області, актовий запис № 8. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ухвалою суду від 30 січня 2023 року на виконання вимог ст. 111 СК України суд вживав заходів щодо примирення подружжя, за заявою відповідача [PERSON] сторонам у цій справі судом надався строк терміном два місяці для примирення подружжя. Судом встановлено, що за наданий судом строк подружжя не примирилося, із 14 січня 2022 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, спільним побутом не пов`язані, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач будь-яких доказів того, що відносини між подружжям покращилися суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved