Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] , який померти [INFO] тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у фактичних шлюбних відносинах, як чоловік та дружина з 2002 року. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач як єдиний спадкоємець, спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, проте заява подана нею з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що вона мала вади здоров`я, не може себе самостійно обслуговувати, пересуватись по вулиці, часто звертається до лікарів, відтак просила визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк. Від відповідача відзив не надходив. 08.09.2021 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 05.10.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 19.04.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи. 20.09.2022 від представника позивач надійшла заява про збільшення позовних вимог. 12.10.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено частково клопотання представника позивача про допит свідків [PERSON] , [PERSON] 12.10.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 12.10.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у прийнятті та повернуто представнику позивача заяву про збільшення позовних вимог. 18.11.2022 від приватного нотаріуса КМНО Мальниченко І. надійшли належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] 24.11.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, ухвала про відкриття провадження та судові повістки направлялись відповідачу за адресою місцезнаходження. Відповідно до ч. 4 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши подані позивачем документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними (правовий висновок Верховного Суду України, постанова від 23.08.2017 № 6-1320цс17). У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Разом з тим, як пояснила позивач у судовому, вона з 2002 року проживала з [PERSON] однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Судом встановлено і вказана обставина підтверджується матеріалами спадкової справи, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] 15.09.2021 позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №24/2021. 21.09.2021 постановою приватного нотаріуса КМНО Мелниченко І.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском нею строку на прийняття спадщини та відсутністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин. Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, відтак суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки має вади здоров`я, не може себе самостійно обслуговувати, пересуватись по вулиці, часто звертається до лікарів. Додатково пояснила, що одразу після смерті [PERSON] , вона деякий час перебувала в стресовому стані, який ще більше похитнув її здоров`я, потім вона мала загальну слабкість та болі, причину виникнення яких лікарі встановити не могли. Крім того, позивач була впевнена у відсутності необхідності для звернення до нотаріуса, так як [PERSON] видав довіреність, на автомобіль, який входить до складу спадщини, а тому вона вважала, що можна розпорядитись автомобілем на підставі існуючої довіреності. Проте коли у розпорядженні автомобілем на підставі довіреності було відмовлено, тоді вона звернулась з вказаним позовом до суду. Суд, перевіривши матеріали справи, а саме довідки, виписки, консультативні висновки, дійшов висновку про наявність у позивача тривалого стійкого незадовільного стану здоров`я, який мав місце як до смерті спадкодавця, так і після, та продовжує існувати на момент звернення позивача з позовом до суду. Так, з доказів, наданих позивачем вбачається, що вона систематично зверталась за медичною допомогою у період, що виходить за межі строку для прийняття спадщини, зокрема, позивач зверталась за невідкладною медичною допомогою та проводила ультразвукове обстеження органів черевної порожнини та нирок, щитоподібної залози, зверталась до уролога, лікаря практики сімейної медицини, ендокринолога, за результатами звернення у позивача лікарями було діагностовано ряд хвороб, у тому числі хронічних. Вказану обставину також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ВС зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна у першу чергу стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивне та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші період досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відтак, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для прийняття нею спадщини у період із 14 січня по 14 вересня 2019 року, а тому суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Так відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з вимогами п. 1- 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. З огляду на зазначене, а також враховуючи те, що позивач пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає за необхідне задовольнити позов, а пропущений строк - поновити, встановивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved