Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року задоволений позов [PERSON] , зменшено розмір аліментів, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 серпня 2022 року в справі №127/16321/22; вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням, і до досягнення дитиною повноліття. При ухвалені цього рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, про вирішення яких було заявлено представником позивача при зверненні до суду із позовом. 30 березня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Піпка А. М. про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу. В обґрунтування цієї заяви адвокатом вказано про укладення договору про надання правової допомоги від 05 січня 2023 року №1, яким у пункті 3 визначена ціна договору (гонорар) та порядок його розрахунку. Перераховуючи загальний об`єм наданих послуг, які прийняті [PERSON] , аналізуючи складність справи, вказуючи на витрачений адвокатом час на виконання робіт, зазначає, що в цілому адвокатом витрачено 15 годин, а отже вартість його винагороди (гонорару) становить 16104,00 грн, яка сплачена позивачем та підтверджується відповідною квитанцією. З огляду на викладене, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 16104,00 грн. Відповідно до ч.1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних в матеріалах справі доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання. 04 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» від адвоката Піпка А. М. надійшли заперечення на клопотання адвоката відповідачки [PERSON] про зменшення витрат на правничу допомогу, де вважає, що воно задоволенню не підлягає. Викладені у заяві обставини не впливають на можливість стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 16104,00 грн, адже такі витрати є фактично понесеними та документально підтвердженими. Вказує, що представником відповідачки також не надано жодних доказів неспівмірності витрат на правничу допомогу, як і доказів можливості компенсувати позивачу лише 1000,00 грн у відшкодування судових витрат. Натомість матеріали справи містять докази можливості для відповідачки відшкодувати витрати на правничу допомогу адвоката у заявленому розмірі, зважаючи на її середньомісячних дохід. Адвокат Піпко А. М. також звертає увагу, що позивачем фактично сплачено адвокату гонорар за наслідком винесення судового рішення у справі на користь клієнта (гонорар успіху), тому помилковим є посилання представника відповідачки на те, що це не передбачено договором і суперечить чинному законодавству та правовим висновкам Верховного Суду. У той же час, лише 11 квітня 2023 року до суду надійшло власне саме клопотання представниці відповідачки [PERSON] про зменшення витрат на правничу допомогу. Так вважає, що розмір правничої допомоги (послуг), наведений в розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги є завищеним за кількістю витраченого часу адвокатом та має неспівмірний розмір щодо складності справи, обсягу витраченого адвокатом часу та виконаних робіт. Доданий представником позивача розрахунок часу не відноситься до будь-якого договору про надання правової допомоги, оскільки у вказаному рахунку не вказано за яким саме договором, у якій справі для захисту чиїх інтересів правова допомога надавалася. Тому вважає його неналежним доказом щодо розрахунку часу, витраченого адвокатом для надання правової допомоги. Крім того, звертає увагу на розбіжності та невідповідності у вартості наданих адвокатом позивача послуг, зазначених у акті приймання-передачі наданих послуг та рахунку на оплату, а отже є підстави вважати їх неналежними доказами понесених судових витрат. Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду адвокат зазначає, що з огляду на конкретні обставини даної справи зменшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення значного розміру витрат на правничу допомогу саме з матері є несправедливим і значно завищеним. Доводи представника позивача щодо «гонорару успіху» в даному випадку вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки умовами договору про надання правової допомоги передбачено погодинну оплату праці адвоката, а не у формі «гонорару успіху». З огляду на викладене просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або ж зменшити розмір заявлених судових витрат до 1000,00 грн. Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються\~з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України\~сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України. За положеннями п. 4. ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити\~Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що позивач [PERSON] скористався допомогою, про що свідчить договір про надання правничої допомоги від 05 січня 2023 року №1, укладений між ним та Адвокатським бюро «ПІПКО І ПАРТНЕРИ», від імені якого діє адвокат Піпко А. М. та який здійснює адвокатську діяльність у організаційній формі адвокатського бюро. Зі змісту п. 3.1 цього договору слідує, що сторони погодили сплату адвокатському бюро за надання правової допомоги гонорар в розмірі не менше 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Сплачена клієнтом адвокатському бюро сума відповідає і складає розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо. При цьому, згідно цього ж пункту договору, клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар згідно наданого йому рахунку авансом до винесення судового рішення у справі або за наслідком винесення судового рішення у справі на користь клієнта (гонорар успіху). Згідно розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги (детальних опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 27 березня 2023 року №27/03/23/1Р адвокатом були надані такі послуги: участь у судових засіданнях у 2023 році 1 год., надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань у справі, копіювання документів 1 год., оформлення: позовної заяви з додатками 7 год., заяви про надання додаткових доказів і письмових пояснень 1 год. 30 хв., заяви про долучення додаткових доказів 45 хв., заперечень на клопотання про долучення доказів 1 год. 45 хв, заяви про винесення додаткового рішення 2 год.; тобто загалом адвокатом витрачено 15 годин, тому вартість виконаних робіт із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року становить 16104,00 грн. 27 березня 2023 року адвокатським бюро та Плаксієнком Б. А. складений акт приймання-передачі наданих послуг №1 за п. 2 якого сторони погодили сплату клієнтом гонорару за надання правової допомоги у справі протягом 16 год. у сумі 17177,60 грн. Втім згідно рахунку від 27 березня 2023 року №27/03/23/1 [PERSON] оплачені послуги адвоката за договором про надання правової допомоги від 05 січня 2023 року №1 в розмірі 16104,00 грн, що підтверджується квитанцією від 29 березня 2023 року. Суд звертає увагу на розбіжність зазначення у детальному описі робіт та акті їх приймання-передачі загального часу наданих послуг та вартості таких послуг, проте належить констатувати, що витрати на правничу допомогу в сумі саме 16104,00 грн є фактично понесеними та документально підтвердженими, тому відповідно до положень ЦПК України підлягають розподілу. У той же час, чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару як гонорар успіху, проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. Обчислення гонорару успіху пов`язане з настанням певної події є обґрунтованою та логічною в силу самої суті гонорару успіху, можливість обчислення якого залежить виключно від певних подій - досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правової допомоги. Проте, на противагу аргументів адвоката Піпка А. М., зі змісту пункту 3.1 договору про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] та АБ «ПІПКО І ПАРТНЕРИ» слідує, що фактично погоджений сторонами розмір гонорару загалом є за своєю суттю погодженою ними ціною договору\~в розумінні ст. 632, 903 ЦК України, що є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, тобто є платою саме за виконану роботу / надані послуги, а не досягнутий результат у вигляді задоволення позовних вимог. З огляду на надані представником позивача докази, ухвалене судом 27 березня 2023 року рішення про задоволення позову суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. Разом з тим, суд вважає слушними та частково погоджується із доводами заперечень представника відповідачки про завищення заявлених представником позивача витрат. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved