Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

12.04.2023 до Деснянського районного суду міста Києва надійшла вищевказана заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, яка обґрунтована наступним. Заявниця зазначає, що вона разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та з батьками [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] проживають в ізольованій двох кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Заявниця та батьки є співвласниками вищевказаної квартири в рівних долях. Так як спільне життя з батьком дітей не склалося в 2020 заявниця повернулася за місцем своєї власності та реєстрації. Однак, її батькам це не сподобалося, так як їм заважають діти та присутність заявниці, і вони хочуть жити одні в даній квартирі. Батько заявниці [PERSON] створює нестерпні умови життя заявниці з дітьми. Він зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та бійки, виганяє заявницю разом з дітьми з квартири, всіляко принижує заявницю словесно, та дорікає, що заявниця одна виховує своїх дітей без батька, проявляє психічну неврівноваженість та неконтрольовану агресію. Так на протязі останніх трьох років заявниця неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами: 10.03.2020, 22.10.2020, 14.12.2020, 04.02.2021, 01.03.2021, 22.04.2022, 19.11.2022, 02.01.2023. щодо протиправних дій її батька [PERSON] , а саме вчинення домашнього насильства. Однак дієвих заходів для її захисту, та захисту дітей вона не отримала. На [PERSON] складались термінові заборонні приписи від 04.10.2020, 08.01.2022, щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, які по факту він не виконував, та протоколи про адміністративне правопорушення. Справи по протоколам про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] розглядались без виклику потерпілої особи та здебільшого закривались по формальним підставам. Наразі заявниця ще більш хвилюється за свою безпеку та життя, життя та психологічний стан її дітей, і вимушена всіляко уникати спілкування з [PERSON] . Однак, [PERSON] продовжує свої протиправні дії. Він кожного дня зловживає спиртними напоями, продовжує вчиняти відносно заявниці психологічне та фізичне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, в погрозах, приниженні честі та гідності, виганяє з дітьми з квартири, скубає та штовхає при першій же нагоді. На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заборони його перебування в місці спільного проживання із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити з підстав зазначених у ній. Після допиту свідка, суду пояснила, що дійсно дітей залишає у дома з батьками, оскільки у неї більше нвкого нема, а заінтересована особа і свідок - баба і дід і можуть дивитися за її дітьми. Залишаючи дітей з батьками не хвилюється, оскільки заінтересована особа лише на неї агресивно реагує. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення цієї заяви про встановлення обмежувального припису, зазначив, що він, мешкає з співвласниками за вищезазначеною адресою. Також зазначив, що іншого житла він не має. Періодично між ним та заявницею (донькою) виникають побутові конфлікти, під час яких вони іноді не стримують свої емоції та вживають нецензурну лексику (фізичного та психологічного насильства він не створював). Заявниця сама постійно провокувала сварки та відразу викликала поліцію. Заявниця застосовує фізичне насилля. Викладені в заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки діти заявниці проживають і виховуються ним і його дружиною, а сварки виникають через відсутність заявниці, яка до ночі гуляє, дітьми не займається. На даний час одружилась, іноді живе у чоловіка, а джіти з ними. Теперішній чоловік побив його та його дружину, сусіди викликали поліцію. Також у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , [INFO] (мати заявниці), яка повідомила, що [PERSON] не вчиняв насильство в сім`ї. [PERSON] постійно проживає в вказаній квартиріі він є співвласником даної квартири. [PERSON] з 2020 року з моменту вселення в квартиру, веде не належний спосіб життя та не займається вихованням малолітніх дітей. Постійно залишає дітей з свідком та заінтересованою особою. Дійсно були випадки, коли чоловік, який є інвалідом, хворим на цукровий діабет, сама свідок хвора на онкозахворювання, заявниці чоловік робив зауваження з приводу її поведінки, внаслідок чого виникали сварки і бійки з обох боків. Викладені в заяві обставини, щодо того, що аморальна повіденка заінтересованої особи негативно впливає на заявницю та її дітей - не відповідає дійсності, оскільки весь тягар виховання дітей їх харчування і догляд повністю лежить на батьках заявниці. Заявника ніхто не переслідує - був випадок коли дійсно свідок ходила до місця проживання теперішнього чоловіка заявниці, щоб поспілкуватись з його батьками після того, як він побив заінтересовану особу. Коли донька повертається додому і вони роблять зауваження щодо неналежної поведінки - залишення дітей, які хворіють - сама вчиняє сварки, а потім викликає поліцію. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду. Заслухавши заявницю, зацікавлену особу [PERSON] та свідка, та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 6 ч. 2ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першо їстатті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З пояснень заявниці та заінтересованої особи, а також копій термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 04.10.2020, 08.01.2022, встановлено, що заявниця та [PERSON] , є донька та батько, які мешкають за однією адресою: [ADDRESS] , які є співвласниками даної квартири між останніми періодично виникають побутові конфлікти, під час яких [PERSON] виражався нецензурною лайкою відносно своєї доньки, в зв`язку з чим були виписані вищезазначені приписи. Дані обставини визнані заявницею та [PERSON] . В термінових приписах та протоколах про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] прописаний формальний виклад обставин, що [PERSON] виражався нецензурною лайкою відносно доньки [PERSON] . З даних приписів та протоколів не можливо дійти висновку щодо мотивів, умислу в діях [PERSON] на вчинення домашнього психологічного насилля, наслідків від цих дій. Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] в подальшому домашнього насильства щодо заявниці, і обґрунтованість зазначеного заявницею, для захисту її інтересів, заходу тимчасового обмеження права [PERSON] , по суті, користуватись єдиним житлом, в якому він живе, протягом тривалого часу, заявницею суду не надано. При цьому суд враховує встановлені в судовому засіданні обставини, що заявник без побоювань залишає на виховання та піклування своїх дітей на тривалий час з заінтересованою особою та його дружиною і навіть вважає, що це їх обов`язок, що додатково оцінюється як відсутність небезпеки для заявниці з боку [PERSON] . З огляду не вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed