Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, що посвідчений 30 червня 1993 року Купичівською сільською радою Турійського району Волинської області, [PERSON] усе своє майно заповіла їй. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті баби, проте нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на спадковий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 05 квітня 2023 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без її участі (а. с. 43). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 22 березня 2023 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 28). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206\~Цивільного процесуального\~кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги за 2023 рік Турійської селищної ради Ковельського району (особовий рахунок № [NUMBER] ) (а. с. 13). Крім того, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за вищевказаною адресою (а. с. 14-16). Право власності у встановленому законом порядку на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , не зареєстровано (а. с. 17). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовами «а», «а1», загальною площею 83.2 кв. м, житловою площею 42.5 кв. м, сарай «Б-1», сарай «В-1», погріб під частиною будівлі «в», огорожа № 1, ворота № 2 (а. с. 18-20). Враховуючи те, що спадщина відкрилась 25 березня 1996 року та була прийнята позивачем до 1 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним кодексом України, то відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 524\~Цивільного кодексу Української\~РСР спадкоємство\~здійснюється за\~законом і\~за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом\~статей 548-549\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не допускається\~прийняття спадщини\~під умовою\~або з\~застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: 1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном; 2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 30 червня 1993 року Купичівською сільською радою Турійського району Волинської області, № 32, згідно з яким належний їй будинок і все спадкове майно заповіла своїй внучці [PERSON] (а. с. 11). Позивач [PERSON] є внучкою спадкодавця, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, одруження та укладення шлюбу (а. с. 8-9). Відповідно до довідки Купичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 18 травня 2003 року № 205 позивач вступила в управління та володіння спадковим майном (а. с. 34 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Дочка спадкодавця [PERSON] , яка є матір`ю позивача, померла [INFO] (а. с. 10). З огляду на вказане, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, яка в контексті положень статей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР\~у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 20 березня 2023 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 12). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 139/03 до майна померлої [PERSON] (а. с. 31-42), з яких також видно, що, окрім позивача, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , до нотаріуса не звертався, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки видано позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 536.80 гривень; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 536.80 гривень. На підставі\~викладеного,\~пункту 5\~Прикінцевих та\~перехідних положень Цивільного кодексу України, статей 524, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, та

Outcome: approved