Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

18.01.2023 р. позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Трунову Ольгу Анатоліївну звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з вказаною позовною заявою, в якій просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 28.04.1997 року на Товарній біржі «Нерухомість Південь'' за № 569, укладеного між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування позову представник зазначила, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . За життя чоловік позивача, [PERSON] , придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений на Товарній біржі «Нерухомість Південь'' та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. Після смерті чоловіка позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міжміського нотаріального округу Козленок С.І. з метою оформлення своїх спадкових прав проте, в отриманні свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено. Рішення нотаріуса мотивовано тим, що договір купівлі-продажу від 28.04.1997 р. зареєстрований на Біржі з порушенням законодавства. Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір відчуження житлового будинку (частки), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Позивач також зазначила, що на час укладення зазначеного договору угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, не підлягали обов`язковому нотаріальному посвідченню, а відповідачі пославшись на відсутність на той момент зайвих коштів не звернулися до нотаріуса для його посвідчення. Саме з цих підстав договір купівлі-продажу був прийнятий КП Миколаївським МБТІ в якості правовстановлюючого документу, а за чоловіком позивача як покупцем зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.02.2023 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.04.1997 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON] , яка діяла від власного імені, а також імені [PERSON] , а також імені [PERSON] , від імені [PERSON] , від імені [PERSON] , від імені [PERSON] , [PERSON] був укладений договір № 569 купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з умовами якого відповідачі продали, а [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість Південь'' у "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 569 від 28.04.1997 р. (відповідно до статті 15 Закону України "Про товарну біржу", діючої на момент реєстрації договору) та у подальшому зареєстрований у Миколаївському МБТІ за реєстровим № 9547 від 27.05.1997 року. На час укладення зазначеного договору угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Саме з цих підстав договір купівлі-продажу був прийнятий КП "Миколаївським МБТІ" в якості правовстановлюючого документу, а за [PERSON] як покупцем зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за реєстровим № 9547 від 27.05.1997 року. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Матеріалами справи також підтверджено, що [PERSON] на час укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем по справі, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним райвідділом ПАЦС м. Миколаєва 10.12.1993 р. серія [NUMBER] . З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.02.2022 р. вбачається, що 18.02.2022 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. відкрита спадкова справа № 14/2022 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості через те, що поданий позивачем Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість Південь'' 28.04.1997 р. за № 569 та зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 27 травня 1997 року за р. №9547, зареєстрований на Біржі з порушенням законодавства. Згідно з ст. 227 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) договір відчуження житлового будинку (частки), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений, а недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до статті 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір № 8197 купівлі-продажу нерухомого майна укладений 09.02.1998 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним. З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved