Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 січня 2022 року, вона, через банківську систему АТ КБ «ПриватБанк» помилково перерахувала на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] , грошові кошти в розмірі 48\~524 грн. 26 коп. Даний платіж був зроблений помилково, одноразово. 07.10.2022 року позивач письмово звернулася до відповідача з вимогою повернути помилково перераховані грошові кошти в сумі 48\~524, 26 грн., яка відповідачем отримана 08.10.2022 року особисто, однак вказана вимога залишена без відповіді та задоволення, що вказує на небажання відповідача повертати грошові кошти. Ухвалою суду 27 січня 2023 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про слухання справи, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не надавав. Суд при відсутності заперечень зі сторони позивача, у відсутність відзиву на позов, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що 06 січня 2022 року [PERSON] через банківську систему АТ КБ «ПриватБанк» помилково перерахувала на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] , грошові кошти в розмірі 48\~524 грн. 26 коп., що стверджується копією квитанції TS209738 від 06.10.2022 року. 07 жовтня 2022 позивач письмово звернулася до відповідача з вимогою повернути помилково перераховані грошові кошти в сумі 48\~524 грн. 26 коп., що підтверджується копією вимоги. Вказана вимога відповідачем отримана 08.10.2022 року особисто, про що свідчить трекінг поштового відправлення №3301603608829. Однак, на день звернення позивача до суду грошові кошти повернуті не були. Відповідно до ст.1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. У справі № 489/2893/18 Верховний Суд зазначив, що кошти, які були перераховані позивачем на банківську картку, що належить відповідачу без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, без наявності правових підстав, а також про те, що перераховані кошти є безпідставно отриманими відповідачем. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно усталеної практики ЄСПЛ «майно» може бути або «існуючим майном», або активами, в тому числі за позовами, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні, «законне очікування» отримання ефективного володіння майном (справа «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії» , справа «Копеський проти Словаччини» та інші). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України). Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що матеріали справи не містять жодних доказів про наявність будь-яких зобов`язань між сторонами, а тому суд приходить до висновку, що кошти помилково без наявності правових підстав були перераховані позивачем на банківську картку, що належить відповідачу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими відповідачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положеньст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягується сума сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved