Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

У лютому 2022 року адвокат Олексієнко Михайло Михайлович звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва в інтересах [PERSON] (далі по тексту позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-газ» (далі по тексту відповідач1), Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» (далі по тексту відповідач2) про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача майнової шкоди в розмірі 211 312, 42 грн., 3% річних в розмірі 5 418, 86 грн., інфляційних втрат в розмірі 14 552, 84 грн., також представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати понесені позивачем в результаті розгляду цивільної справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником автомобіля "Хонда Аккорд" д.н.з [NUMBER] , який 21.02.2021 року було припарковано позивачем біля будинку [ADDRESS] , згодом на припарковане авто позивача впала льодова брила з даху вказаного будинку, що спричинило механічні пошкодження транспортного засобу. За замовленням позивача було проведено незалежну оцінку визначення вартості матеріального збитку та встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 211 312, 42 грн., а тому вказаний розмір на переконання представника позивача підлягає стягненню солідарно з відповідачів, оскільки останні всупереч вимогам законодавства не огородили прибудинкову територію, не провели роботи зі скидання снігу та льоду, який накопичився на даху будинку. Оскільки в досудовому порядку відповідачі не відшкодувли заподіяну матеріальну шкоду, представник позивача звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою суду 10 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачам строк п`ятнадцять днів із дня вручення даної ухвали, протягом якого відповідачі мають право подати відзив на позовну заяву. 04.07.2022 року до суду від представника відповідача2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зауважено, що відповідальність за ненадання чи неналежне надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій їх виконавцем багатоквартирного будинку [ADDRESS] , у 2021 році було покладено на відповідача1, зокрема, у межах дії договору № 336 від 27 жовтня 2020 року та чинного законодавства, тому представник відповідача2 вважає доводи позовної заяви безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним та правовим обставинам справи. Представник відповідача2 наголошує увагу на тому, що довідка Шевченківського УП ГУНП м.Києва від 01.03.2021 р., жодним чином не підтверджує правомірність визнання відповідача2 належним відповідачем у даній справі, оскільки несе суто інформаційний характер, що лише підтверджує факт звернення позивача щодо повідомлення про настяння відповідної події, тому вказаний доказ є неналежним та недостатнім в даній справі, також представник вказує, що зі змісту звіту №02-26/02 від 26.02.2021 року не можливо встановити дійсні обставини справи та інформацію про час пошкодження автомобіля, водночас фото, які долучено до позову, без зазначення часу, місця та їх автора є неналежними та недостатніми доказами у справі, та не доводять правової причетності відповідача2 до пошкодження транспортного засобу позивача. Представник також зауважив, що між позивачем та відповідачем2 відсутні договірні правовідносини щодо утримання будинку по [ADDRESS] , а також наголосив, що позивачем не надано доказів здійснення обов`язкового страхування транспортного засобу, передбачених та ймовірних страхових відшкодувань, не надано інформації/повідомлення щодо зазначеної події виконавцю послуг з утримання будинку, споруд та прибудикових територій, що підтверджує безпідставність залучення у даній цивільній справі відповідача2. Крім того, як стверджено у відзиві, позивачем не було надано до суду жодного доказу щодо дотримання ним обов`язків, передбачених Правилами паркування транспортних засобів, затверджених ПКМУ №1342. Так, представник відповідача2 вбачає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі. 25.08.2022 року на електронну адресу суду надійшла відповідь на вказаний відзив, в якому представником позивача зауважено, що на відповідачів покладений обов`язок слідкувати та усувати снігові та льодові брили на даху будинку по [ADDRESS] , що ними зроблено не було, тому представник позивача вбачає, що відповідачі належним чином не виконали свої обов`язки, передбачені, зокрема у п.п. 4.5.15 пункту 4.5 розділу 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, а тому несуть солідарний обов`язок відшкодування шкоди заподіянної позивачу. Також, представник позивача наголосив про належність доказів наданих до суду та про відсутність підстав для відшкодування шкоди в порядку страхування, оскільки цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг" полісом обов`язкового страхування №2004216800, позаяк по договору добровільного страхування автомобіль позивача застраховано не було. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує нанесену шкоду майну третіх осіб, а не страхувальнику, а тому страхова компанія не має обов`язку перед позивачем у виплаті відповідних відшкодувань. Також представник позивача висловив заперечення щодо того, що транспортний засіб було припарковано позивачем з порушенням вимог ПДР, оскільки його довірителя не було притягнуто до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року відзив відповідача1 залишено без розгляду. В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, представника відповідача2 про розгляд справи за їх відсутності, зокрема, представник позивача у вказаній заяві позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача1 жодних заяв про відкладення судового засідання не надсилав до суду. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Так, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. В результаті розгляду даної цивільної справи, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить транспортний засіб "Хонда Аккорд" д.н.з [NUMBER] , що підтверджено наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Так, 21 лютого 2021 року в дворі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , позивач припаркував належний йому на праві власності автомобіль. Зі змісту довідки Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 01.03.2021 р. вбачається, що 21.02.2021 р. до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] , на транспортний засіб "Хонда Аккорд", д.н.з [NUMBER] , з даху будинку впав лід та пошкодив авто. Відповідно до рапорту оперативного чергового відділу поліції №4 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві Нікітюка З.І. вказану інформацію прийнято до уваги та направлено автопатруль "Рубін-1018", по прибуттю за вказаною адресою до працівників поліції звернувся [PERSON] та повідомив, що самостійно звернеться з заявою про вказану подію до відділу поліції. У вказаній довідці зазначено, що відповідно до бази інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" Шевченківського УП ГУНП у м.Києві вказану інформацію за заявою власника автомобіля зареєстровано до Журналу Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Шевченківського управління поліції за №11288 від 22.02.2021 р. 24.02.2021 року, на підставі договору №02-24/02 від 24.02.2021, ФОП [PERSON] було проведено дослідження щодо вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу "Хонда Аккорд" д.н.з [NUMBER] . Згідно звіту №02-26/02 від 26.02.2021 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Хонда Аккорд" д.н.з [NUMBER] складає 211 312, 42 грн., а ринкова (дійсна) вартість, без обліку пошкоджень складає 317 521, 81 грн. Як вбачається сукупністю залучених до справи доказів (довідкою Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 01.03.2021 р., рапортом, фотофіксацією з місця події, а також переглянутим судом відеозаписом з місця події), які між собою узгоджуються, достовірно підтверджується факт того, що позивач 21.02.2021 припаркував автомобіль "Хонда Аккорд", д.н.з [NUMBER] , біля будинку за адресою: [ADDRESS], та який вказаного ж дня був пошкоджений в результаті падіння брили льоду з даху означеного будинку. Так, на переконання позивача завдання механічних пошкоджень належному йому транспортному засобу трапилося внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх функцій по управлінню будинком, спорудами та прибудинковою територією, що як наслідок спричинило падіння льодяної брили на його авто, тому враховуючи ст.22, 1166 ЦК України, звернувся до суду з відповідними вимогами про стягнення матеріальної шкоди, яку він оцінює в розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що згідно висновку експерта становить 211 312, 42 грн., також як похідною вимогою просить стягнути передбачені ст. 625 ЦПК України нарахування за прострочення виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи питання про встановлення особи, винної у завданні позивачу матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію. Відповідно до ч. 1 ст. 25 цього Закону, утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. При цьому, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» за № 2189-VIII, який набрав законної сили 01 травня 2019 року не визначає такого поняття як балансоутримувача багатоквартирного будинку, натомість визначає лише управителя, який за визначенням ЗУ №2189-VIII, є фізичною особою - підприємцем або юридичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до п.6 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у багатоквартирних будинках, у яких станом на 1 січня 2021 року не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», виконавчий орган місцевої ради (або інший орган - суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс до 1 травня 2021 року. Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників багатоквартирного будинку підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Як убачається з відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 09.06.2021 року №1581/3 на адвокатський запит представника позивача, житловий будинок, розміщений за адресою: [ADDRESS] , закріплено за відповідачем2 на підставі розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 №80, та у відповідності вимог законодавства, між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та ТОВ "Імпульс Газ" від 27 жовтня 2020 року укладено договір на 2021 рік щодо надання послуг з комплексного обслуговування будиків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкової території у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону "Центральна", куди входить багатоквартирний будинок [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься копія вказаного договору за №336 від 27.10.2020 р. (далі по тексту договір №336), зі змісту якого вбачається, що предметом договору є надання у 2021 році послуг з комплексного прибирання і обслуговування місць загального користування, сходових клітин, комплексне технічне обслуговування внутрішньобудинкових інженерних та комунікаційних мереж, з метою забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів і правил. Пунктом 4.2.1. договору № 336 визначено, що ТОВ «Імпульс-Газ», як виконавець послуг за договором, зобов`язується забезпечити якісне надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових у строки, встановлені цим Договором, відповідно до вимог законодавства, нормативно-правових документів, зокрема, розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05.03.2011р. № 307 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві», відповідно де переліку послуг, які передбачені встановленою договірною ціною та/або тарифами та структурою тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також організувати безпечне проведення робіт та надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, передбачених даним Договором. Пунктом 4.2.2. договору №336 обумовлено, що ТОВ «Імпульс-Газ», як виконавець послуг за договором, зобов`язується забезпечити надання послуг відповідно до технічного завдання (додаток 2 до договору) і у строки, встановлені цим Договором. У додатку № 1 до договору №336 визначено, що до переліку переданих замовником виконавцю на комплексне обслуговування житлових будинків увійшов багатоквартирний будинок [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що станом на 21.02.2021 року, коли мала місце подія, а саме: падіння брили льоду на належний позивачу транспортний засіб, обов`язок з надання послуг з комплексного обслуговування будинку [ADDRESS] та прибудинкової території до нього, було покладено саме на ТОВ «Імпульс-газ». При цьому, суд зауважує, що згідно з п. 3 технічного завдання, що є невід`ємною частиною договору №336, ТОВ «Імпульс-газ» у 2021 році надавало послуги з прибирання сходових клітин та місць загального користування, сміттєпроводів, сміттєприймальних камер, утримання їх в належному санітарному стані, огляд та перевірка санітарного стану підвалів, технічних поверхів, покрівель (у тому числі на предмет утворення снігових на крижень і буруль), інформування співвласників про необхідність вжиття ними заходів щодо усунення потенційних небезпечних ситуацій, а також про потребу дотримання санітарних норм в багатоповерхових житлових будинках. Згідно із п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, та п. 1 1.8.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, балансоутримувач зобов`язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду. Пунктами 4.5.17, 4.5.19 «Водовідвід і очищення дахів від снігу» Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня у №76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, встановлено, що дах з зовнішнім водовідводом необхідно періодично очищати від снігу, не допускаючи нагромадження його до товщини 30 см. При заледенінні звисаючих і водовідних пристроїв у відлигу сніг скидають і при меншій товщині. При очищенні снігу з даху необхідно особливу увагу приділяти прибиранню снігу в період відлиги. Відповідно до п.п. 1.1.8.6 п. 1.1.8 «Дахи і покрівлі» розділу 1 «Утримання і споруд та прибудинкових територій» Примірного переліку послуг з утримання і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10 серпня 2004 року №150 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 року за №1046/9645, утримувачі будинків та споруд зобов`язані проводити скидання з дахів та покрівель снігу та льоду. Наказом №310 від 27.11.2017 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зареєстрованого в Мінюсті України 18 грудня 2017 р. за № 1529/31397 «Про затвердження Типових правил благоустрою території населеного пункту» розділ VI, а саме, у п. 6. визначено, що власники, балансоутримувачі або особи, які утримують території населених пунктів, зобов`язані: прибирати сніг негайно (від початку снігопаду) для запобігання утворенню накату; негайно очищати дахи, карнизи та інші елементи будинків, споруд, будівель від снігу та бурульок із дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо; огороджувати небезпечні місця на тротуарах, переходах; вивозити сніг та бурульки, що зняті з дахів, карнизів та інших елементів будинків, споруд, будівель протягом доби. Пунктом 3.1.3. Правил благоустрою м. Києва, прийнятих рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 встановлено, що посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідальність за незабезпечення благоустрою, у тому числі при виконанні робіт самовільно, покладається на власника об`єкта благоустрою (балансоутримувача) та виконавця робіт. Відповідно до пунктів 3.2.4, 3.2.7 Правил, відповідальні особи підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, юридичні та фізичні особи, що використовують будинки і споруди та приміщення в них на законних підставах, зобов`язані: усувати на закріплених за ними об`єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку. Відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах. установлених законодавством України. Згідно пункту 7.5.3. Правил, очищення дахів та козирків від снігу та бурульок проводиться негайно з дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо. Необхідно огороджувати небезпечні місця на тротуарах, переходах, виставляти вартових. Сніг та бурульки, що зняті з дахів та козирків, необхідно окучувати і протягом доби вивозити. Тобто, з викладених положень договору №336 та актів законодавства вбачається, що саме на відповідача1 покладено обов`язок негайно очищати дах будинку [ADDRESS] від снігу та буруль, а також огороджувати небезпечні місця від ймовірного їх падіння. При цьому, суд зауважує, що з переглянутого відеозапису, а також фотофіксації, що містяться на CD-R диску, який долучено позивачем до матеріалів справи, не вбачається наявності попереджувальних сигнальних стрічок, чи відмежувальних ліній біля будинку [ADDRESS] , відповідних доказів протилежного відповідач1 не надав в процесі розгляду даної справи. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із змісту звіту про оцінку КТЗ № 02/24/02 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Хонда Аккорд" д.н.з [NUMBER] на момент дослідження становить 211 312, 42 коп. Так, суд вбачає, що відповідне експертне дослідження було проведено на замовлення позивача, експертом [PERSON]., який має вищу технічну освіту, за фахом інженер-механік та має право проводити автотоварознавчу експертизу за спеціалізацією 12.2 -"Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу", свідоцтво про присвоєння кваліфікації за [NUMBER], яке дійсне до 17.06.2023 р. При цьому, в ході судового розгляду справи жодних клопотань про призначення судової експертизи для визначення розміру шкоди відповідачі не заявляли, та не надавали відповідних доказів, що розмір заподіяного збитку майну позивача є меншим, аніж визначений у висновку експерта, хоча це є їх процесуальним обов`язком у разі наявності заперечень проти визначеного позивачем розміру шкоди. Крім того, необхідно зауважити, що суд не наділений повноваженнями на призначення судової експертизи для встановлення розміру матеріальної шкоди транспортному засобу позивача з власної ініціативи, оскільки вказана дія буде суперечити принципу замагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як встановлено судом та не спростовано ТОВ «Імпульс-газ», вказана юридична особа, як виконавець послуг у 2021 році з комплексного обслуговування будиків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкової території у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону "Центральна", в перелік яких входить багатоквартирний будинок [ADDRESS] , не виконало належним чином свої обов`язки щодо прибирання снігу та буруль з покрівлі вказаного будинку, що як наслідок, призвело до пошкодження автомобіля позивача. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Суд, здійснивши аналіз правозастосовчого законодавства в спірних правовідносинах, оцінивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, прийшов до висновку, що відповідач1, в порушення положень договору №336, а також вимог актів законодавства, в повній мірі не забезпечив виконання взятих зобов`язань, що підтверджує причинно-наслідковий зв`язок, а також вину відповідача1 у завданні механічних ушкоджень транспортному засобу позивача, у результаті падіння з даху будинку льодової брили. При цьому, суд зауважує, що відповідчем1 не спростовано те, що подія мала місце саме 21 лютого 2021 року біля багатоквартирного будинку, який він обслуговує, а також те, що саме внаслідок падіння з даху відповідного будинку льодової брили було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. В даному випадку, вимоги до відповідача2 не підлягають задоволенню, враховуючи ту обставину, що виключно на відповідача1, як виконавця послуг з управління будинком, споруд та прибудинкової території вищезазначеного багатоквартирного будинку у 2021 році покладався обов`язок щодо належного надання послуг, а саме: прибирання даху будинку від бурульок та снігу, а також відгородження можливого місця їх падіння попереджувальними стрічками, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача2 солідарно завданого збитку, враховуючи відсутність з боку останнього вини у завданні позивачу матеріальних збитків. Суд, також зауважує, що відповідні докази того, що позивач припаркував транспортний засіб у невстановленому для цього місці відсутні в матеріалах справи, при цьому, як слідує з матеріалів справи, 21 лютого 2021 року на місце завдання шкоди було викликано працівників Шевченківського УП ГУНП у місті Києві та працівниками поліції не було зафіксовано факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, що вбачається зі змісту довідки від 01.03.2021 р. Так, належних та допустимих доказів того, що позивачем порушено Правила дорожнього руху щодо паркування автомобіля, та що саме таке порушення призвело до спричинення шкоди матеріали справи не містять, а тому в даному випадку, суд не досліджує дане питання, з урахуванням положень статті 53-3 Закону України "Про дорожній рух", яким передбачено, що саме Національна поліція здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія. Також, суд наголошує увагу на тому, що порушення правил паркування осіб не звільняє вину особу від обов`язку по належній експлуатації та обслуговуванню будинку, оскільки невиконання обов`язку щодо прибирання снігу/льодових брил з дахів будинків може призвести не тільки до пошкодження майна, а спричинити шкоду життю і здоров`ю громадян. При цьому, суд погоджується з твердженням представника позивача про те, що відповідних страхових відшкодувань позивач не має право вимагати від страхової компанії ТДВ "СГ "Оберіг", з урахуванням Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", оскільки дана подія не є страховим випадком у розумінні положень вказаного Закону. За викладених обставин справи та положень законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача2 є безпідставними та необґрунтованими, а тому в даній частині позов не підлягає задоволенню, в той же час, як з урахуванням встановлених обставин справи і вищевказаних вимог закону, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача1 на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 211 312 грн. 42 коп., оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем1 своїх обов`язків за договірними зобов`язаннями та вимогами актів законодавства, що регламентують спірні правовідносини, при цьому факт спричинення збитків позивачу падінням льоду з будинку не спростовано відповідачем1 жодним належним та допустимим доказом, а розмір майнової шкоди позивачем підтверджено відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача1 компенсаційних нарахувань, передбачених ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз даної норми цивільного законодавства свідчить про те, що нарахування процентів та індексу інфляції в порядку статті 625 ЦК України відбувається вже на суму простроченого грошового зобов`язання, а не того, що може виникнути в майбутньому. Водночас, статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Частиною 1 статті 273 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Проте, станом на теперішній час рішення суду в даній цивільній справі не набрало законної сили, тобто, у відповідача1 ще не виникло обов`язку щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачу. Такий обов`язок виникне саме після набрання рішенням суду у цій справі законної сили, що в сукупності дозволяє дійти висновку, що застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України в даному випадку можливе виключно після набрання рішенням суду законної сили, та у разі невиконання відповідачем1 грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. При цьому, суд наголошує увагу на тому, що позивач в досудовому порядку не звертався до відповідача1 з вимогою про відшкодування збитків у відповідному розмірі, що вказує на те, що останній не був повідомлений про відповідне грошове зобов`язання, а тому в даному випадку порушення грошового зобов`язання за період з 21.02.2021 року до 29.12.2021 року відсутнє, а 3 % річних в розмірі 5 418, 86 грн. та інфляційні втрати в розмірі 14 552,84 грн. не підлягають стягненню з відповідача1 на користь позивача. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що судом в результаті розгляду даної цивільної справи було встановлено, що відповідач1 не виконав свої зобов`язання за договором №336 та актів законодавства, в частині перевірки покрівлі даху будинку на предмет утворення снігових накрижень і буруль, та їх прибирання, з одночасним розміщення відповідних обмежувальних стрічок на ділянці ймовірного їх падіння, що як наслідок в причинно-наслідковому зв`язку стало результатом завдання транспортному засобу позивачу механічних ушкоджень, позаяк доказів протилежного відповідач1 не надав до суду, тому даний позов підлягає задоволенню частково в частинні стягнення з відповідача1 матеріальної шкоди в розмірі 211 312, 42 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується наступним. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до чч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом паяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до чч. 4,5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Олексієнко Д.В. та позивачем, укладено Договір про надання правової допомоги від 09.03.2021 року, а також додаткову угоду №1 до згаданого договору, на предмет надання професійної правничої допомоги в рамках розгляду даної справи. Так, згідно додаткової угоди та платіжного документа від 16.03.2021 р. вбачається, що позивач здійснив витрати на правову допомогу, а саме: за складання процесуальних документів адвокатом в суді першої інстанції в розмірі 8000 грн., при цьому інші докази щодо витрат на надання професійної допомоги позивачу в рамках розгляду даної справи відсутні в матеріалах справи. Витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі є співмірними зі складністю цієї справи, розгляд якої здійснювався судом в порядку загального позовного провадження, а також відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, при цьому підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає, з огляду на відсутність в матеріалах справи відповідного клопотання відповідача1 щодо відповідного зменшення. Відповідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача1 на користь позивача судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 113, 12 грн., витрати за експертне дослідження у розмірі 2 284, 12 грн., правничу допомогу в розмірі 7 309, 18 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial