Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 30 квітня 2021 року до 31 січня 2023 року у розмірі 4 787 грн. 35 коп., а також про стягнення з відповідача понесених витрат на оплату судового збору. Позов мотивує тим, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у м. Львові. Зокрема ЛКП «Господар», що створене відповідно до ухвали Львівської міської ради, основним видом діяльності якого визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель, здійснює надання послуг з управління будинку [ADDRESS] . 1 \~ \~ \~ \~травня 2019 року між ЛКП «Дім» в особі директора [PERSON] та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , укладено договір № 41 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 2 січня 2020 року ЛКП «Дім» в особі директора Ліпіцького І.М. та ЛКП «Господар» в особі директора Таракулова В.Е. уклали додаткову угоду № 1 до договору №41 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , відповідно до п. 1 якої з метою безперебійного надання мешканцям багатоквартирного будинку [ADDRESS] послуг з управління будинком ЛКП «Дім» доручає ЛКП «Господар» надання послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] відповідно до умов договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 1 травня 2019 року з моменту підписання цієї угоди. Окрім того повідомляє, що відповідно до ухвали Львівської міської ради №5626 від 10 жовтня 2019 року «Про припинення ЛКП «Дім», ЛКП «Управитель», МП «Стихія» шляхом приєднання до ЛКП «Господар» ЛКП «Дім» припинено шляхом його приєднання до ЛКП «Господар», а відтак вважає, що саме ЛКП «Господар» як правонаступник усіх прав та обов`язків ЛКП «Дім» є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідача. Вказує, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцям даної квартири відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Водночас відповідач належним чином не сплачував послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 30 квітня 2021 року до 31 січня 2023 року, внаслідок чого станом на 1 лютого 2023 року виникла заборгованість у розмірі 4 787 грн 35 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Позивач зазначає, що відповідач користується послугами які надає позивач і відповідно до ст. 68 Житлового кодексу зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги у встановлений термін, однак таку оплату останній не здійснює, що призвело до утворення боргу. Звертає увагу суду на те, що жодних актів-претензій від відповідача протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що є також одним із доказів належного виконання позивачем своїх обов`язків. З врахуванням наведеного позов просить задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Матеріали даного\~позову надійшли\~до Личаківського\~районного суду\~м.\~Львова 21\~лютого 2023\~року,\~автоматизованою системою\~документообігу суду\~для розгляду\~таких було\~визначено суддю\~Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 15 березня 2023 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в ній матеріалами на 10 квітня 2023 року; визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а також встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; роз`яснено учасникам справи, що за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання (визначеного часу розгляду справи) з поважних причин; роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, таке клопотання відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Копію вказаної\~вище ухвали,\~а також\~копію позовної\~заяви з\~додатками того\~ж дня\~-\~15\~березня 2023\~року було\~скеровано сторонам\~для відома,\~27\~березня 2023\~року зазначене\~поштове відправлення\~отримано представником\~позивача,\~а 28\~березня 2023\~року особисто відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами було відкладено у зв`язку з тим, що станом на визначену дату розгляду строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, ще не сплив. Провадження у даній справі було відкрито судом 15 березня 2023 року, відтак з врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд такої по суті розпочався 17 квітня 2023 року. Станом на 19 квітня 2023 року п`ятнадцятиденний строк для подання відповідачем відзиву та доказів, що підтверджують його заперечення проти позову, сплив. При цьому з наведеного вище вбачається, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, однак у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні або ж клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву не подав. Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, клопотання про розгляд такої у судовому засіданні чи про відкладення розгляду для надання додаткових доказів також не подав. За таких обставин, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України суд вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №318071033 від 19 грудня 2022 року, згідно з якою право приватної власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ним 30 квітня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 797, виданого 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Мисник О.О. (а.с. 17-18). Позивач ЛКП «Господар» стверджує, що ним надаються житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку, а саме послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Так з матеріалів справи вбачається, що 1 травня 2019 року ЛКП «Дім» (управителем) в особі директора Ліпніцького І.М., який діяв на підставі статуту, та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі уповноваженої загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку особи: [PERSON] , яка діяла на підставі протоколу зборів №37 від 15 грудня 2018 року (співвласником) було укладено договір №44 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Згідно з п. 1 даного договору управитель зобов`язувався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язувались оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Відповідно до п. 26 договору такий набрав чинності з 1 травня 2019 року та укладався строком на один рік. При цьому вказаним пунктом було визначено, що якщо з один місяць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, він вважається продовженим кожного разу на один календарний рік на тих самих умовах (а.с. 6-8). Відомостей про те, що дію даного договору було припинено, судом в ході розгляду справи не встановлено. Надалі 2 січня 2020 року співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі уповноваженої загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку особи [PERSON] , яка діяла на підставі протоколу загальних зборів мешканців будинку від 1 травня 2019 року (замовником), з одної сторони, та ЛКП «Дім» в особі директора Ліпіцького І.М., який діяв на підставі статуту (управителя), та ЛКП «Господар» в особі [PERSON] , який діяв на підставі статуту, укладено додаткову угоду №1 до вказаного вище договору №41 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 1 травня 2019 року. Відповідно до п. 1 даної угоди ЛКП «Господар» було доручено надання послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] відповідно до умов договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 1 травня 2019 року з моменту підписання цієї додаткової угоди №1. При цьому згідно з п. 3 такої з моменту підписання сторонами додаткової угоди №1 від управителя - ЛКП «Дім», до нового управителя, яким у даному випадку є ЛКП «Господар», переходять всі права вимоги управителя до мешканців будинку замовника, у яких наявна заборгованість перед управителем за спожиті послуги з управління будинком, в тому числі і така, що виникла до часу укладення цієї додаткової угоди (а.с. 14-79). Ухвалою Львівської міської ради від 10 жовтня 2019 року № 5626 «Про припинення ЛКП «Дім», ЛКП «Управитель», МП «Стихія» шляхом приєднання до ЛКП «Господар» припинено ЛКП «Дім» шляхом приєднання до ЛКП «Господар» (а.с. 16), відтак правонаступником прав та обов`язків ЛКП «Дім» на даний час є ЛКП «Господар», в тому числі останнім надаються житлово-комунальні послуги мешканцям будинку [ADDRESS] . Відтак з наведеного вище вбачається, що з 2 січня 2020 року співвласникам багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до додаткової угоди №1 до договору №41 від 1 травня 2019 року надаються ЛКП «Господар», який отримав статус нового управителя. При цьому такі послуги надаються на умовах, визначених договором №41 від 1 травня 2019 року, та до останнього перейшло право вимоги до мешканців будинку, у яких наявна заборгованість перед управителем за спожиті послуги з управління будинком. При цьому з представленого позивачем суду розрахунку заборгованості (відомості про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території) вбачається, що мешканцю квартири [ADDRESS] [PERSON] присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на січень 2023 року за вказаним особовим рахунком наявна заборгованість у розмірі 4787,35 грн., що виникла за період з квітня 2021 року, жодних оплат вартості наданих послуг за вказаний період користувачем здійснено не було (а.с. 19). Таким чином питання, які мають бути вирішені в цій справі полягають в тому, чи несе відповідач обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг та чи є наданий позивачем розрахунок обґрунтованим. Так згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Окрім того ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 2 такої виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а пунктом 6 даної частини статті визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. В матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Водночас суд вважає підтвердженою ту обставину, що позивач належним чином надавав послуги відповідачеві, оскільки відповідно до частин 1 та 4 статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що сторони складали акти-претензії, суд використовує презумпцію, що позивач належним чином надавав відповідачу житлово-комунальні послуги. Також у справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним, а тому такий приймається судом до уваги як належний доказ розміру наявної у відповідача заборгованості. Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідач за отримані житлово-комунальні послуги не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язаний була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 2684 грн., сплата якого підтверджується наданою позивачем квитанцією (а.с. 5). На підставі наведеного та

Outcome: approved