Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

У лютому 2022 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 43 575,90 грн., які надавались у період з 01.02.2010 по 31.10.2021 за адресою: [ADDRESS] , а також судові витрати у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою судді від 04.04.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. На виконання ухвали суду представником позивача 25.04.2022 подано уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. У ході судового розгляду представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги шляхом подання письмових заяв. Згідно позовної заяви, яка була уточнена остаточно 29.03.2023, представник Концерну «Міські теплові мережі» просив суд стягнути на користь позивача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання: - із [PERSON] у сумі 9 880 грн. 24 коп.; - із [PERSON] - 6 437 грн. 82 коп.; - із [PERSON] - 21 282 грн. 19 коп.; - з [PERSON] - 3 442 грн. 42 коп., а також стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам судові витрати у розмірі 2 481 грн. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнення позовних вимог, зазначено, що за період з 11.01.2011 по 01.11.2021 загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавались Концерном «Міські теплові мережі» на адресу надання послуг відповідачів: [ADDRESS] , складає 41 042 грн. 67 коп., яка утворилася внаслідок неналежного виконання співвласниками квартири своїх обов`язків щодо оплати наданих за їх адресою послуг. Між відповідачами окремо суми заборгованості за надані послуги перерозподілилися відповідно до їх фактичного споживання наданих послуг. Так, у [PERSON] сума заборгованості нарахована на частки квартири за період з 15.04.2013 по 01.11.2021 у розмірі у розмірі 9 880 грн. 24 коп. У [PERSON] сума заборгованості нарахована на частки квартири за період з 09.02.2018 по 01.11.2021 у розмірі 6 437 грн. 82 коп. У [PERSON] сума заборгованості нарахована на частки квартири за період з 11.01.2011 по 01.11.2021 у розмірі 21 282 грн. 19 коп. У [PERSON] сума заборгованості нарахована на частки квартири за період з 15.04.2013 по 08.02.2018 у розмірі 3 442 грн. 42 коп. Наявність заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання спонукало позивача звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 27.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у жодне судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, відзивів на позовні вимоги суду не подали. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Курдась С.О. у судовому засіданні зазначив, що його довірителі частково визнають позовні вимоги, а саме на суму, яка зазначена у їх контррозрахунках. Так, згідно наданих суду контррозрахунків, заборгованість [PERSON] за надані послуги розрахована з 01.10.2013 по 01.02.2018, а [PERSON] за період з 01.09.2018 по 01.11.2021. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши представника відповідачів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Концерном «Міські теплові мережі» заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості із відповідачів за період з 11.01.2011 по 01.11.2021 у загальному розмірі 41 042 грн. 67 коп. Як убачається з матеріалів справи, відповідачі кожен окремо були співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , у різний період. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2011, яке набрало законної сили 21.01.2011, набула право власності на частину зазначеної квартири та є її власником по теперішній час. Відповідно сума заборгованості вказаного відповідача повинна бути розрахована з січня 2021 року по 21.01.2021. За підрахунками суду, виходячи із наданої суду інформації щодо щомісячних нарахувань за надані послуги, заборгованість відповідача [PERSON] становить 21 282 грн. 19 коп. Відповідач [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2013, яке набрало законної сили 27.04.2013, набув право власності на частину зазначеної квартири та є її власником по теперішній час. Відповідно сума заборгованості вказаного відповідача повинна бути розрахована з травня 2013 року по 21.01.2021. За підрахунками суду, виходячи із наданої суду інформації щодо щомісячних нарахувань за надані послуги, заборгованість відповідача [PERSON] становить 9878 грн. 68 коп. Відповідач [PERSON] також на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2013, яке набрало законної сили 27.04.2013, набула право власності на частину зазначеної квартири. Разом із тим, на підставі договору дарування частки квартири від 09.02.2018, [PERSON] відчужила свою частку у квартирі відповідачу [PERSON] . Відповідно сума заборгованості відповідача [PERSON] повинна бути розрахована з травня 2013 року по 08.02.2018. За підрахунками суду, виходячи із наданої суду інформації щодо щомісячних нарахувань за надані послуги, заборгованість відповідача [PERSON] становить 3440 грн. 86 коп. Відповідач [PERSON] набула право власності на частку зазначеної квартири на підставі договору дарування частки квартири від 09.02.2018 та є її власником по теперішній час. Відповідно сума заборгованості відповідача [PERSON] повинна бути розрахована з 09.02.2018 по 01.11.2021. За підрахунками суду, виходячи із наданої суду інформації щодо щомісячних нарахувань за надані послуги, заборгованість відповідача [PERSON] становить 6 437 грн. 82 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Між сторонами у справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та встановлених судом обставин справи, стягненню з відповідача [PERSON] підлягає сума у розмірі 21282 грн. 19 коп., з відповідача [PERSON] - 9878 грн. 68 коп., з відповідача [PERSON] - 3440 грн. 86 коп., з відповідача [PERSON] - 6 437 грн. 82 коп., а відтак суд задовольняє частково позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі». Крім того, у відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з кожного із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до кожного із відповідачів.

Outcome: partial