Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи тим, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 24.12.2019 року по 15.06.2021 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач, із самого народження доньки, не бере участі у її вихованні, фінансово не допомагає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Позивачка посилається на те, що дитина перебуває на її утриманні, вона самостійно турбується про її стан здоров`я, психічний та моральний розвиток, а відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року витребувано у Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року зарито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 31 січня 2023 року за клопотанням представника позивача повторно витребувано у третьої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка була виконана. Позивачка та її представник до суду не з`явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2019 року по 15.06.2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.06.2021 року /а.с. 6,8/. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с. 7/. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON] » №296 від 11 квітня 2023 року, Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою тривалий час не проживає, місце його перебування не відоме. Також, службою встановлено, що у 2017 році [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, а 05.12.2018 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/10544/18 його було позбавлено батьківських прав щодо його малолітньої доньки від попереднього шлюбу. Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області встановлено, що позивачка [PERSON] разом з дітьми перебуває в Німеччині у зв`язку з воєнним станом в Україні, батько дитини жодного разу не виходив на зв`язок з донькою, її життям не цікавиться, коштів на її утримання не надає. А тому, орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено в п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання /крім хронічного алкоголізму чи наркоманії/ або з інших незалежних від неї причин. А тому, суд з врахуванням всього наведеного вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виходячи в першу чергу з інтересів дитини, оскільки відповідач дійсно ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням своєї дитини не займається. За ч.ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.08.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Окрім того, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, а тому судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved