Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У січні 2023 року заявник звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперішній час, останнє місце реєстрації: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник посилалася на те, що народився [INFO] в м.Новомосковську Дніпропетровської області. З дитинства проживав у с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, де навчався у школі до 1969 року, закінчив 6 класів. З 1970 року розпочав свою трудову діяльність, яка підтверджується відповідними записами в трудовій книжці [NUMBER] . У 1977 році заявник одружився з [PERSON] , з якою прожив до 2007 року і розлучився, має двох дітей. Все життя він жив з паспортом зразка СРСР, ніколи не виїжджав за межі України. Після проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, паспорт зразка СРСР на паспорт громадянина України не обмінював. В липні 2022 року заявник втратив паспорт зразка СPCP. Звернувшись до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, з метою отримання паспорта громадянина України, йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Так, на сьогоднішній день заявник має бажання отримати паспорт громадянина України, здобути громадянство України, однак, не дивлячись, на те, що з народження проживав на території України, без документів, не має можливості реалізувати дане право. У зв`язку з чим, заявник враховуючи, що станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року він проживав на території України, посилаючись на положення Закону України "Про громадянство України", просить задовольнити його заяву. Ухвалою судді від 01 лютого 2023 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження. 24 лютого 2023 року заінтересованою особою ГУ ДМС України в Дніпропетровській області суду подано письмові пояснення, у яких зазначено, що 21.10.2022 [PERSON] звернувся на адресу Відділу із письмовою заявою про перевірку належності чи неналежності до громадянства України, у зв`язку із втратою паспорта громадянина колишнього СРСР. Проведеною перевіркою належність до громадянства України заявника не підтверджено, на теперішній час особу [PERSON] не встановлено, рекомендовано останньому звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або юридичного факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судовому засіданні підтримав подані письмові пояснення на заяву, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши надані ними докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.14) [PERSON] народився [INFO] , відомості про батька: [PERSON] , українець; відомості про матір: [PERSON] , українка; актовий запис про народження №617 від 13 грудня 1956 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Судом установлено, що 21 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до Новомосковського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про встановлення належності чи неналежності до громадянства України, у зв`язку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР. Проведеною перевіркою належність до громадянства України [PERSON] не підтверджено. Згідно з наданими особистими відомостями заявника, він був документований паспортом громадянина колишнього СРСР, зразка 1974 року. У зв`язку з тим, що він не документований паспортом громадянина України, та паспорт колишнього СРСР, оформлений на його ім`я втрачений, заявникові відмовлено у документуванні паспортом громадянина України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або юридичного факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року (а.с. 8-9). Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Згідно з п.п. а) пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 30 травня 2012 року № 367/2012) (далі - Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Згідно з п. 9 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що метою встановлення факту, що має юридичне значення, а саме постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року заявник зазначив оформлення громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Як пояснив у судовому засіданні заявник [PERSON] станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 він проживав у м.Новомосковську Дніпропетровської області, був працевлаштований. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження дослідженими судом у цій справі письмовими доказами, а саме: згідно довідки виконавчого комітету Новомосковської міської ради станом на 13.11.1991 та 24.08.1991 [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначені відомості відповідають даним поквартирної картки. З копії трудової книжки [NUMBER] , виданої 20.10.1975 на ім`я (мовою оригіналу) « [PERSON] » вбачається, що останній у періоди з: 27.06.1991 по 16.09.1991 та з 11.11.1991 по 14.06.1992 працював на посаді двірника у я/с №14 «Ручеек» (а.с.11 зворот). З огляду на фактичні обставини справи, суд приходить до переконання, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які в сукупності свідчать про постійне (безперервне) проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення у цій частині заявлених [PERSON] вимог. Факт проживання на території України на теперішній час та конкретна адреса реєстрації не мають юридичного значення, оскільки не впливають на можливість документування паспортом громадянина України. Крім того, згідно довідки виконавчого комітету Новомосковської міської ради заявник мав дві адреси зареєстрованого місця проживання, а тому у цій частині заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial