Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

06 лютого 2023 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24 жовтня 2020 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 248. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 жовтня 2020 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 248. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Причиною звернення позивача до суду з цим позовом стало те, що сімейне життя у сторін не склалося. Зважаючи на протилежне бачення цінності сім`ї, побудови відносин між подружжям, виховання дитини, сторони не змогли налагодити нормальні сімейні відносини. Відповідач проявляв домашнє насильство стосовно позивача, яке відбувалося в присутності дитини і негативним чином впливало на стан позивача та дочки сторін. Через вказані обставини з першої половини 2021 року позивач разом з дитиною проживають окремо від відповідача. Сторони не підтримують сімейних стосунків, між ними зникло почуття любові, повага та підтримка, у кожного власний бюджет. Позивач не має намір поновлювати стосунки з відповідачем і вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Збереження формального шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, у якої формуватиметься хибне уявлення про поняття сім`ї, тому просила не надавати строк на примирення. Згідно з судовим наказом Енергодарського міського суду Київської області №316/2546/21 від 29 вересня 2021 року на утримання дочки з відповідача стягуються аліменти у розмірі частини його доходу. Спір щодо розподілу майна між позивачем та відповідачем відсутній, оскільки сторони не набули спільне майно під час шлюбу. Ухвалою судді від 20 лютого 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 16 березня 2023 року. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року судове засідання було відкладено на 27 березня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. 27 березня 2023 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено нове судове засідання на 10 квітня 2023 року. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. У матеріалах справи знаходиться заява позивача, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання повторно не прибув. Оскільки остання відома адреса зареєстрованого місця проживання відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України, то про дату, час і місце судового засідання він повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 31 березня 2023 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати призначеного судового засідання. Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Клопотання про відкладення розгляду справи не направив. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 10 квітня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. З огляду на положення частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки в судове засідання не прибули всі учасники справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24 жовтня 2020 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] , громадянин України, та [PERSON] , громадянка України, зареєстрували шлюб 24 жовтня 2020 року в Енергодарському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що 24 жовтня 2020 року складено відповідний актовий запис за № 248. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, матір`ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 грудня 2020 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10 січня 2023 року № 3219-7001685352, від 10 січня 2023 року № 3219-7001685385, копії яких долучені до матеріалів справи, [PERSON] та дочка сторін [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, фактичним місцем проживання/перебування яких зазначено: [ADDRESS] , зареєстрованим: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Управління державної міграційної служби у Запорізькій області від 15 лютого 2023 року за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 02.03.2021. Як вбачається з відповіді Міністерства соціальної політики від 15 лютого 2023 року №1877/0/2-23/19, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 06 лютого 2023 року, станом на 15.02.2023 відсутня інформація в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб стосовно [PERSON] . Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, Енергодарська міська територіальна громада являється тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 02 березня 2022 року. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося, вони не змогли налагодити нормальні сімейні відносини. Відповідач проявляв домашнє насильство стосовно позивача, яке відбувалося в присутності дитини і негативним чином впливало на стан позивача та дочки сторін. Позивач разом з дитиною проживають окремо від відповідача. Сторони не підтримують сімейних стосунків, між ними зникло почуття любові, повага та підтримка, у кожного власний бюджет. Позивач не має намір поновлювати стосунки з відповідачем і вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Збереження формального шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, у якої формуватиметься хибне уявлення про поняття сім`ї, тому позивач просила не надавати строк на примирення. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у частині першій статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви та підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10 січня 2023 року № 3219-7001685352, від 10 січня 2023 року №3219-7001685385, копії яких долучені до матеріалів справи, дитина проживає разом з позивачем. На утримання дитини з відповідача стягуються аліменти на підставі судового наказу Енергодарського міського суду Запорізької області №316/2546/21 від 29 вересня 2021 року. Спір щодо розподілу майна між позивачем та відповідачем відсутній, оскільки сторони не набули спільне майно під час шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишення їй прізвище [PERSON] . Тому суд приходить до висновку про залишення позивачу після розірвання шлюбу прізвища [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.2845876090.1 від 06.02.2023 позивач при поданні позову сплатила судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України. За таких обставин за правилами статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved