Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

15.02.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить суд встановити факт належності йому [PERSON] договору купівлі-продажу від 11.06.1992 року за №1-4565, виданого на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що з підстав різного перекладу його прізвища, а саме у правовстановлюючому документі на нерухомість, в якому зазначено « [PERSON] », та у документі посвідчую чому особу власника тимчасовій посвідці на проживання, де зазначено як « [PERSON] », він позбавлений можливості належним чином розпоряджатись належною йому на праві власності власністю, що стало підставою для звернення до суду з цією заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.02.2023 року на підставі вказаної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. У судове засідання призначене на 10.04.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, 15.03.2023 року до суду надійшла заява від представника заявника [PERSON] Фокіної С. про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. 29.03.2023 року та 03.04.2023 року до суду надійшли заяви від представника заінтересованої особи Харківського обласного державного нотаріального архіву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення заяви представником не висловлено. Приймаючи подання сторонами по справі заяв про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі в судовому засіданні 10.04.2023 року, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає заяву підлягаючою до задоволення. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, \~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів\~особі, прізвище,\~\~ ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі,\~не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З поданих до суду доказів, судом встановлено, що [INFO] в місті Харків народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження №5076 від 25.05.1949 року народження складений Міським відділом ЗАГСу. Відповідно до наданого до суду свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 09.09.1989 року Дзержинським відділом ЗАГСу м. Харкова було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис №1169. 11 червня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] , громадянином держави Ізраїль, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений старшим державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Драгу Ю.Г., зареєстрований в реєстрі за №1-4565, за умовами якого покупець придбав квартиру [ADDRESS] . Тієї ж дати, 11.06.1992 року старшим державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Драгу Ю.Г. видано нотаріально посвідчену копію вказаного договору, зареєстровану в реєстрі за №1-4566. Відповідно до довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів за №1120133, виданої 07.02.2022 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, вбачається наявність паперових носіїв про інформацію станом на 31.12.2022 року на підтвердження, що квартира [ADDRESS] , на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.1992 року, посвідченого Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, за р. №1-4565. 10.04.1998 року УПР та МР УМВСУ в Харківській області на підставі рішення, видано тимчасову посвідку на проживання в Україні серії [NUMBER] , на ім`я громадянина держави Ізраїль [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Харків, зі строком дії по 10.04.2000 року, яку надалі було неодноразово пролонговано, та у відповідності до відбитку штемпелю вчиненого 19.08.2005 року ВПР та МР УАСМ України в Харківській області, строк дії довідки продовжено безстроково. У зазначеній довідці, на зворотній стороні, наявний запис про місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 22 квітня 2022 року за №5106/7001168449 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 11.05.2022 року Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси, [PERSON] , [INFO] , особу якої перевірено на підставі посвідки на постійне тимчасове проживання серії [NUMBER] , виданої 10.04.1998 року УПР та МР УМВСУ в Харківській області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що у вказаній квартирі - [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , громадянка Ізраїлю, посвідка на постійне тимчасове проживання серії [NUMBER] , видана 10.04.1998 року УПР та МР УМВСУ в Харківській області, що підтверджується довідкою від 30 травня 2022 року за №5106-7001255767 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої 03.06.2022 року Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси. Отже, у зв`язку з існуванням розбіжностей в написанні прізвища заявника у правовстановлюючому документі, який посвідчує право власності на нерухоме майно та документу, що посвідчує дані про особу, заявник був вимушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту, оскільки позбавлений розпоряджатись належною йому власністю. Відповідно до статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Досліджуючи вищевказані докази, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає встановленим, що особа [PERSON] , громадянин держави Ізраїль, зазначений як сторона договору купівлі-продажу квартири від 11 червня 1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Драгу Ю.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1-4565, та [PERSON] , [INFO] , громадянин держави Ізраїль, на ім`я якого видано тимчасову посвідку на проживання серії [NUMBER] , виданої 10.04.1998 року УПР та МР УМВСУ в Харківській області, є однією тією ж особою. Судом встановлено, що різне написання прізвища заявника у правовстановлюючому документі, який посвідчує право власності на нерухоме майно та документів, що посвідчує дану про особу, пов`язано з різним перекладом прізвища « [PERSON] ». При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також надавши оцінку кожному доказу окремо, суд дійшов до висновку, що факт належності заявникові - договору купівлі-продажу квартири від 11 червня 1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Драгу Ю.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1-4565, стороною якою є у тому числі [PERSON] , слід вважати встановленим, а тому заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved