Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] 17 лютого 2023 року звернувся в суд із позовом до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] у с. Шептичі Самбірського району Львівської області померла [PERSON] . За життя 03 березня 2020 року спадкодавець склала заповіт, який посвідчений секретарем Михайлевицької сільської ради, згідно якого на випадок своєї смерті [PERSON] зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, в чому б воно не виражалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, вона заповіла [PERSON] . До складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] . 24 лютого 2021 року Рудківською державною нотаріальною конторою Львівської області було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] за № 67253870 у спадковому реєстрі. Проте, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, зазначивши при цьому у листі № 745/02-14 від 26 жовтня 2021 року, що «оскільки у Вас відсутній оригінал правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Михайлевицької сільської ради від 19 червня 2008 року за № 94, згідно довідки, виданої 17 березня 2021 року Самбірським МЕТІ за № 493 (житловий будинок [ADDRESS] ), який належав [PERSON] , яка померла [INFO] , Рудківська державна нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину на вищезгадане майно». Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд визнати на нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; витребувано з Рудківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 26). До суду 27 березня 2023 року з Рудківської державної нотаріальної контори надійшла витребувана копія спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 41-82). Ухвалою суду від 27 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду (а.с. 84). У судове засідання позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, не прибула, представник позивачки адвокат Дик С.І. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити (а.с. 39). Відповідач Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області подала до суду листа про те, що визнає вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення без їхньої участі (а.с. 35). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у с. Шептичі Самбірського району Львівської області померла [PERSON] , про що виконавчим комітетом Михайлевицької сільської ради Самбірського району Львівської області було складено відповідний актовий запис № 26 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21 вересня 2020 року (а.с. 10). Спадкодавець 3 березня 2020 року склала заповіт, який посвідчений секретарем Михайлевицької сільської ради, згідно якого на випадок своєї смерті [PERSON] зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося, в чому б воно не виражалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, вона заповіла [PERSON] (а.с. 9). Із довідки № 735 від 24 лютого 2021 року, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області відомо, що гр. [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована до дня смерті (померла [INFO] ) в [ADDRESS] , одна (а.с. 12). 24 лютого 2021 року Рудківською державною нотаріальною конторою Львівської області було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] за № [NUMBER] у спадковому реєстрі (а.с.15). Із листа № 745/02-14 від 26 жовтня 2021 року вбачається, що нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Михайлевицької сільської ради від 19 червня 2008 року за № 94, згідно довідки, виданої 17 березня 2021 року Самбірським МЕТІ за № 493 (житловий будинок [ADDRESS] ), який належав [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 14). Згідно довідки Самбірського МБТІ № 493 від 17 березня 2021 року будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Михайлевицької сільської ради від 19.06.2008р. за № 94 (а.с. 17, 18). Рішенням виконкому Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 23 вересня 2021 року № 334 було вирішено присвоїти житловому будинку на [ADDRESS] , який належав покійній [PERSON] адресу: будинок [ADDRESS] (а.с. 16). Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленим станом на 08.07.2022, підтверджується факт існування житлового будинку [ADDRESS] , рік побудови будинку - 1965, рік побудови господарських будівель та споруд - 1967, також у 1991 році було добудовано літну кухню, комору та сарай, інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд -113 188,00 гривень (а.с. 20). Згідно спадкової справи № 36/2021, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що позивачка звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом 24 лютого 2021 року. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 42). Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За загальними положеннями спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до приписів статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На теперішній час позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 36/2021. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на тій підставі, що у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житловий будинок. Таким чином на теперішній час позивачка позбавлена права на спадщину та в позасудовому порядку не має можливості вирішити це питання. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на майно є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположень свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою. Судом не встановлені обставини, які б в даному випадку обґрунтовували втручання держави у право на спадкове майно [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1131 грн. 88 коп. (а.с. 6). Позивачка при зверненні до суду не просила відшкодувати їй понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність (ст. 13 ЦПК України), понесені судові витрати позивачці при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved