Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

22 серпня 2022 року до суду звернувся [PERSON] із позовом в якому просить зобов`язати КЕВ м. Хмельницький направити до Хмельницької міської ради клопотання з належними документами про виключення квартири [ADDRESS] з числа службових. Позов мотивує тим, що він будучи працівником КЕВ м. Хмельницький звернувся до відповідача із заявою про зняття службовості з квартири за адресою [ADDRESS] . Вказує, що в даній квартирі проживає з 2007 року, це житло є єдиним його житлом та єдиним житлом його сім`ї, у зв`язку із чим наявна потреба в одержанні даного житла для постійного проживання, з метою подальшої приватизації. Однак, КЕВ м. Хмельницький листом від 27.07.2022р. №577/7/2293 повідомило позивача про те, що чинним законодавством України не передбачено виключення квартири із числа службових для працівників Міністерства оборони України із посиланням на Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням затвердженої наказом МО України від 31.07.2018р. №380. Вважає таку відмову безпідставною та протиправною, оскільки відмова від направлення відповідного клопотання порушує його права на одержання житла в постійне користування та обмежує його в праві приватизації даного житла, тобто набуття права власності на зазначену квартиру. У зв`язку із наведеним [PERSON] змушений звернутись до суду. 29.08.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 14.09.2022 року відповідачем КЕВ м. Хмельницький надано відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вказує що він є неналежним відповідачем, оскільки є установою яка підпорядковується Міністерству Оборони України, а майно, яке знаходиться на балансі у КЕВ належить на праві оперативного управління, рішення щодо виключення квартири з числа службових повинно прийматись безпосередньо розпорядником даного майна. Просить відмовити в задоволенні позову. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 14.12.2022 року судом витребовувались докази по справі та залучено співвідповідача Міністерство Оборони України. 07.02.2023 року представником відповідача Міністерства Оборони України направлено пояснення, які долучено до матеріалів справи. Проти заявлених вимог заперечує, вказує, що з моменту закріплення нерухомого майна за будь-яким суб`єктом господарювання Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна і з цього часу його відчуження можливе виключно за згодою Міноборони. Відповідна згода (дозвіл) на відчуження не надавалася. Більше того, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» не містить положень, які зобов`язували би органи приватизації здійснювати таку приватизацію за відсутності відповідної заяви громадянина та відповідного рішення про приватизацію, а заяви про приватизацію житлового приміщення (з необхідним переліком документів) на адресу Міноборони не надходили. Просить відмовити у задоволенні позову. 07.02.2023 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в які він просить «Зобов`язати КЕВ м. Хмельницький направити до Виконкому ХМР клопотання з належними документами про виключення квартири за адресою: [ADDRESS] з числа службових». 08.02.2023 року представником відповідача КЕВ м. Хмельницький надано письмові пояснення, які долучено до матеріалів справи. 06.03.2023 року справу призначено до слухання по суті. 06.04.2023 року представником позивача надано письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідачів проти заявлених вимог заперечили, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи працівником КЕВ м. Хмельницький звернувся до відповідача із заявою про зняття службовості з квартири за адресою [ADDRESS] . В зазначеній квартирі він проживає з 2007 року, вказане житло є єдиним його житлом та єдиним житлом його сім`ї, у зв`язку із чим наявна потреба в одержанні даного житла для постійного проживання, з метою подальшої приватизації. Однак, КЕВ м. Хмельницький листом від 27.07.2022р. №577/7/2293 повідомило [PERSON] про те, що чинним законодавством України не передбачено виключення квартири із числа службових для працівників Міністерства оборони України із посиланням на Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням затвердженої наказом МО України від 31.07.2018р. №380. Позивач вважає таку відмову безпідставною та протиправною, що стало причиною його звернення до суду. Також зазначає, що порушенням його права на одержання у встановленому законом порядку житла у власність та змістом позовних вимог є оскарження відмови у направленні відповідного клопотання до органу місцевого самоврядування, в порядку п.6. Розділу 1 Положення (Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. №37 (розробленого та затвердженого у відповідності до вимог Житлового кодексу України), виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної в місті Ради. Так, відповідно до п 2. Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ними обслуговується (їх робочого місця). Відповідно п. 3. жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення. За загальним правилом, передбаченим ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» службові квартири не підлягають приватизації. Зі змісту ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР випливає, що після вирішення питання про зняття із даного житла статусу службового воно може бути приватизоване. В свою чергу, згідно п.6, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Тобто, відповідно до даних пунктів необхідною умовою для подання клопотання щодо виключення жилого приміщення з числа службових перш за все є з`ясування у власника майна (оскільки статтею 319 ЦК України визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а статтею 321 цього Кодексу передбачено принцип непорушності цього права), чи відпала потреба у використанні такого приміщення, адже подання клопотання щодо виключення з числа службового до відповідного органу означатиме, відмову від даного майна. Так, КЕВ м. Хмельницький є установою яка підпорядковується Міністерству Оборони України, а майно, яке знаходиться на балансі у КЕВ належить на праві оперативного управління, зокрема і спірна квартира [ADDRESS] . Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарна, побутове хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», з моменту надходження майна до Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюється у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеної норми Закону прийнято Порядок вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №1282. Цей, Порядок визначає процедуру вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів установ та організацій Збройних Сил, та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність. В свою чергу, вилучення військового майна з оперативного управління військових частин - це прийняття Міноборони рішення про вилучення майна з оперативного управління військових частин з метою безоплатної передачі його до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність. П. 2 Порядку. Об`єктами передачі згідно з цим Порядком є: 1) військові містечка, що вивільняються в процесі реформування Збройних Сил і не плануються до використання за цільовим призначенням; 2) нерухоме майно (будівлі, споруди, об`єкти незавершеного будівництва, приміщення, інше нерухоме майно); 3) інше окреме індивідуально визначене (рухоме) майно; 4) житловий фонд, інші об`єкти соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів. Пропозиції щодо передачі військового майна за рішенням Міноборони після отримання його згоди погоджуються ініціатором передачі з відповідними органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними установами і організаціями або відповідними органами місцевого самоврядування, Мінекономіки, Мінфіном, Фондом держаного майна, Держкомстатом і подаються Міноборони. Правочини щодо відчуження військового майна (нерухомого), які укладаються без згоди Міністра оборони України підлягають скасуванню а майно поверненню, про дані обставини свідчить практика Верховного Суду України, викладена у постановах від30.11.2016 №6-2363-цс16, від 12.04.2017 №6-72цс17, від 23.09.2015 №3-379гс15. Отже, з моменту закріплення нерухомого майна за будь-яким суб`єктом господарювання Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна і з цього часу його відчуження можливе виключно за згодою Міноборони. Відповідна згода (дозвіл) на відчуження не надавалася. Позивач у своїх поясненнях вказує, що відмова відповідача від направлення відповідного клопотання порушує його права на одержання житла в постійне користування та обмежує його в праві приватизації даного житла. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Ст. 8 зазначено закону передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється па підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Однак, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» не містить положень, які зобов`язували би органи приватизації здійснювати таку приватизацію за відсутності відповідної заяви громадянина та відповідного рішення про приватизацію. Заяви [PERSON] про приватизацію житлового приміщення (з необхідним переліком документів) на адресу Міноборони не надходили. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницького, Міністерства оборони України про зобов`язання направити до Хмельницької міської ради клопотання з належними документами про виключення квартири [ADDRESS] з числа службових, не підлягають до задоволення, оскільки позивачем в судовому засіданні не було доведено ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог. Отже, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed