Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] 15.12.2022 року звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 06 березня 2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №356, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя та шлюбні обов`язки. Подружжя втратило почуття любові та взаєморозуміння. Сімейні стосунки між подружжям погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя тривалий час разом не проживає, спільне господарство не веде. Подальше збереження шлюбу неможливе. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. До суду 28.02.2023 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2023 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 18 квітня 2023 року. У судове засідання 18.04.2023 року [PERSON] не з`явилася, 14.04.2023 року представник позивачки - - адвокат Тавлуй О.В. на електронну адресу суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати за відсутністю сторони позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, 06.04.2023 року на електронну адресу суду надав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 06 березня 2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб, актовий запис №356, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Подружжя втратило почуття любові та взаєморозуміння. Сімейні стосунки між подружжям погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя тривалий час разом не проживає, спільне господарство не веде. Подальше збереження шлюбу неможливе. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. За ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved