Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заяву мотивовано тим, що 04.04.1973 [PERSON] , розпочав роботу у колгоспі ім. Кірова с. Верхня Калуського району, де 07.04.1973 йому було заповнено та видано трудову книжку. Трудову книжку, згідно паспорту та свідоцтва про народження, було заповнено правильно, на ім`я « [PERSON] ». Проте, згідно документів колгоспу ім. Ілліча та ім. Кірова, наявних на зберіганні в архівному відділі Калуської районної державної адміністрації, значиться не [PERSON] , а помилково - « [PERSON] ». З огляду на наявну помилку в по батькові заявника, архівним відділом Калуської районної державної адміністрації видано архівну довідку від 17.11.2022 №04-01/602 про роботу в колгоспах ім. Ілліча та ім. Кірова с. Верхня Калуського району та відпрацьовані вихододні за 1973-1977 роки на [PERSON] . Врахування стажу, заробленого в колгоспах ім. Ілліча та ім. Кірова с. Верхня Калуського району, впливатиме на розмір пенсії [PERSON] , проте через наявну помилку у по батькові заявника, пенсійним органом відмовлено у прийнятті у нього архівної довідки від 17.11.2022 р. №04-01/602 та проведенні перерахунку пенсії. З метою отримання пенсійного забезпечення, встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать його цивільні права, тому він звернувся до суду з даною заявою Представник заявника подала заяву про розгляд заяви у її відсутності та відсутності заявника, заяву підтримує та просить її задоволити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області подала пояснення, в якому просить розгляд заяви проводи у відсутності представника заінтерисованої особи та врахувати дане пояснення при винесенні рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 04.04.1973 [PERSON] , розпочав роботу у колгоспі ім. Кірова с. Верхня Калуського району. Як вбачається із довідки, виданої архівним відділом Калуської районної державної адміністрації від 17.11.2022 №04-01/602 про роботу в колгоспах ім. Ілліча та ім. Кірова с. Верхня Калуського району та відпрацьовані вихододні за 1973-1977 роки вона видана на ім`я [PERSON] (а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що народився [PERSON] , [INFO] , а також у графі «батько» ім`я батька заявника записано « [PERSON] » (а.с.6). Згідно фотокопії паспорта серії [NUMBER] , виданий Калуським МВ УМВС в Івано-Франківській області 01.04.1997 на ім`я « [PERSON] » (а.с.5). Як вбачається із копії трудової книжки серії [NUMBER] , вона заповнена на [PERSON] (а.с.7). Відповідно посвідчення Серії [NUMBER] та пенсійного посвідчення № [NUMBER] вони видані на [PERSON] (а.с.6). Отже, архівна довідка архівного відділу Калуської районної державної адміністрації від 17.11.2022 р. №04-01/602, виданої про роботу [PERSON] в колгоспах ім. Ілліча та ім. Кірова с. Верхня Калуського району та відпрацьовані вихододні за 1973-1977 роки дійсно належать - [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановити приналежність правовстановлюючих документів необхідно для реалізації конституційного права на соціальний захист, а саме на належний рівень пенсії, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей. Будь яким іншим шляхом реалізувати дане право неможливо. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved