Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 366, вчинений 30 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №М01.00207.004211795, укладеним 15 серпня 2018 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК»; визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 367, вчинений 30 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №М01.00207.004866234, укладеним 31 січня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК». Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірні виконавчі написи всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинені нотаріусом без перевірки безспірності вимоги стягувача та на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, а укладений у простій письмовій формі, тому просить визнати виконавчі написи такими, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 14.02.2023, після виконання вимог ухвали від 30.01.2023 про залишення позовної заяви без руху, постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 09.03.2023, яке було відкладено на 24.04.2023. В судове засідання позивач не з`явилася, разом з тим скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, разом з тим у відзиві, який надійшов на адресу суду 09.03.2023 просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача та в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначила, що між сторонами було укладено кредитні договори, умови яких позивач не виконала, що призвело до утворення заборгованості, а тому відповідач звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав шляхом вчинення відповідного виконавчого напису, що передбачено ст.18 ЦК України та ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». Наголосила, що позивач була повідомлена про наявність заборгованості, про розмір боргу та з чого він складається, а також попереджено про можливість стягнення боргу, зокрема шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, а виконавчі написи законними, тому не можуть бути визнані такими, що не підлягають виконанню. 21.04.2023 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначила, що заборгованість є спірною, а кредитні договори укладені у простій письмовій формі, тому вважає, що нотаріус не мав права вчиняти спірні виконавчі написи. Третя особа в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, правом на подання пояснень не скористався. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641 св 18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом встановлено, що 30.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №366 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №М01.00207.004211795, укладеним 15 серпня 2018 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК»; Крім цього, 30.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №367 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №М01.00207.004866234, укладеним 31 січня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК». Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи кредитні договори №М01.00207.004211795 від 15.08.2018 та №М01.00207.004866234 від 31.01.2019 нотаріусом не посвідчені, а укладені у простій письмовій формі. Таким чином, вчиняючи 30.03.2020 виконавчі написи №366 та №367, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), який відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що викладені у відзиві доводи відповідача є безпідставними, а позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, - обґрунтованими та підлягають до задоволення. Задовольняючи позов,

Outcome: approved