Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ), Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] (далі - [PERSON] ), після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається зокрема із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки. За життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами заповіла [PERSON] . З метою оформлення права на спадщину [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. У зв`язку з цим позивач просить у судовому порядку визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Крім того, позивач просить визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, та 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, які передані у приватну власність [PERSON] відповідно до рішення Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та введення особистого підсобного господарства» від 24.03.1997 №15/4. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.12.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.01.2023 залучено до участі у справі відповідача - Ківерцівську міську раду Луцького району Волинської області. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.02.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.04.2023 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельну ділянку для введення особистого підсобного господарства площею 0,60 га залишено без розгляду. Позивач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача (Ківерцівської міської ради) у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач ( [PERSON] ) у судове засідання повторно не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.04.2021 (а.с.12). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається, зокрема із: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з погосподарської книги №3 за 2021-2025 роки, довідкою Озерського старостинського округу №5 №456 від 07.10.2021 (а.с.15-16). - земельна ділянка площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Озерського старостинського округу №5 №456 від 07.10.2021, копією архівного витягу рішення Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області двадцять другого скликання №15/4 від 24.03.1997, яку [PERSON] приватизувала, однак державний акт на неї не отримала (а.с.15, 17). Як вбачається із заповіту, посвідченого 18.10.2017 Озерською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за реєстровим №44, [PERSON] розпорядилася належним їй житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами на користь сина [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.13). Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до заповіту прийняв її син [PERSON] шляхом подання заяви до державного нотаріуса, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.38-58). [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак постановою №371/02-31 від 30.05.2022 державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця (а.с.23). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17. Судом встановлено, що спадкодавець розпочала процедуру приватизації земельної ділянки загальною площею 0,25 га, земельна ділянка передана їй у власність, однак державний акт про право власності їй не видано. Оскільки право власності на вказану земельну ділянку набувалось [PERSON] шляхом його безоплатної приватизації на підставі рішення Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області двадцять другого скликання №15/4 від 24.03.1997 про її передачу у приватну власність, тому позивач має право як спадкоємець на завершення приватизації даної земельної ділянки. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved