Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси, надійшли позови [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. В позовній заяві, з урахуванням уточнень (а.с.74-83,Т.1) позивач [PERSON] , як представник потерпілої [PERSON] , законний представник малолітніх : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] , як представник потерпілого [PERSON] , позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , просили стягнути з : -[PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , матеріальну шкоду в розмірі 222,44 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року і до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] ; -[PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , матеріальну шкоду в розмірі 222,44 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року і до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] ; -[PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду в розмірі 1 390 883,50 грн., яка складається з моральної шкоди, завданої смертю батьків та моральної шкоди, завданої внаслідок отримання тілесних ушкоджень в результаті ДТП; -[PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , моральну шкоди в розмірі 690 082,50 грн. завданої смертю батьків; -[PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок втрати доньки - потерпілої [PERSON] , в розмірі 900 000,00 грн.; -[PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок втрати доньки - потерпілої [PERSON] , в розмірі 900 000,00 грн.; -[PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок втрати сина - потерпілого [PERSON] , в розмірі 900 000,00 грн.; -[PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок втрати сина - потерпілого [PERSON] , в розмірі 900 000,00 грн.; -[PERSON] , МТСБУ, в рівних частинах, на користь [PERSON] витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 25 143,25 грн.; -[PERSON] , МТСБУ, в рівних частинах, на користь [PERSON] витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 26 490,00 грн.; -з МТСБУ на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , страхове відшкодування, відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у розмірі по 200 000,00 грн. на кожного; -з МТСБУ на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду, відповідно до ст. 27.3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у розмірі 34 800,00 грн.(мінімальна заробітна плата станом на вересень 2016 року - 1 450,00 грн. х 12) на кожного; -з МТСБУ на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в рівних частинах, 63 278,82 грн. шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу; -з МТСБУ на користь [PERSON] 32 233,00 грн. витрат понесених нею на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] , після ДТП; -з МТСБУ на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 88 897,88 грн., яка складається з витрат пов`язаних з проведенням автотоварознавчого експертного дослідження автомобіля марки «ВАЗ-21099», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 5 401,64 грн., витрат пов`язаних з похованням потерпілих в розмірі 26 476,34 грн, витрат пов`язаних з спорудження надгробних пам`ятників у розмірі 24 000,00 грн., витрати на поминальні обіди в розмірі 32 020,00 грн. Позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мотивували тим, що [PERSON] о 19 годині 15 хвилин 11 вересня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи транспортним засобом марки «FordTransit», н/з [NUMBER] ,без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в порушення п.2.3.«б», п.2.9.«а», п.12.1., п.12.4., п.14.2.«в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), на вулиці Хуторській в м.Одесі виїхав на зустрічну смугу руху проїжджої частини, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21099», н/з [NUMBER] . Внаслідок ДТП водій [PERSON] та пасажир [PERSON] загинули, а пасажир - малолітня [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження Обґрунтовуючи позовні вимоги, щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, позивачем [PERSON] , в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що останні мають право на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника у вигляді щомісячних платежів в розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні. Розмір середньомісячного заробітку (доходу) визначила в розмірі 222,44 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди позивачами [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначено, що в зв`язку зі втратою ними дітей- [PERSON] та [PERSON] , та малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] - своїх батьків, внаслідок чого діти залишилися сиротами, позивачам нанесено моральну шкоду, яка полягає в сильних душевних стражданнях. Завдану моральну шкоду [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] оцінили у 900 000,00 грн. кожному, завдану моральну шкоду малолітнім: [PERSON] та [PERSON] - 700 000,00 грн. кожному. Крім того, малолітній [PERSON] завдана моральна шкода, внаслідок отримання нею середньої тяжкості тілесних ушкоджень та перебуванням на лікуванні, що також оцінено у 700 000,00 грн. Відповідач [PERSON] відшкодував частково моральну та матеріальну шкоду : -малолітній [PERSON] 9 917,5 грн. моральної шкоди; -малолітній [PERSON] 9 116,50 грн. моральної шкоди; -малолітнім [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 15 588,00 грн. кожній; -[PERSON] 1 346,75 грн. витрат на правову допомогу Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з МТСБУ матеріальної та моральної шкоди позивачі [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зазначили, що відповідач [PERSON] на час ДТП керував автомобілем марки «FordTransit», н/з [NUMBER] , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому МТСБУ повинно відшкодувати шкоду завдану потерпілим на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: -відповідно до п.п. 27.2, 27.3 ст. 27, ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , страхове відшкодування, заподіяне смертю потерпілих [PERSON] , [PERSON] , моральну шкоду, у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку на кожного померлого, шкоду пов`язану з фізичним знищенням транспортного засобу; -відповідно до п. 23.1 ст.23, п.п. 24.1, 24.2, ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] витрат понесених нею на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] , після ДТП; -відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] матеріальну шкоду пов`язану з проведенням автотоварознавчого експертного дослідження автомобіля та витрат на поховання потерпілих та спорудження надгробних пам`ятників. Представник відповідача МТСБУ - Панасюк О.М. надав до суду відзвив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог до МТСБУ в повному обсязі. Відзвив мотивований тим, що позивачами не виконані вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема ст. 35, якою передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий повинен протягом 30 днів з дня повідомлення про ДТП, подати страховику заяву про відшкодування. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неподання заяви про страхове відшкодування протягом трьох років , якщо шкода завдана здоров`ю або життю потерпілого, з моменту ДТП, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), як наслідок шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Щодо шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу зазначив, що розмір страхового відшкодування залежить від того, визнає власник транспортного засобу фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик. Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілих, вказав, що вказані витрати повинні бути документально підтверджені закладом охорони здоров`я. Також зазначив, що витрати пов`язані з лікуванням потерпілого відшкодовуються страховиком тільки потерпілому відповідно до положень п. 1.3 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відтак, право вимоги на відшкодування витрат, які поніс позивач на лікування потерпілого після його смерті, настає відповідно до ст. ст. 23, 1166 ЦК України до особи - заподіювача шкоди. Щодо відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробних пам`ятників, вказав, що розмір витрат пов`язаних з спорудження надгробних пам`ятників є вищими за граничну вартість таких витрат, визначених у постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»№45 від 03 жовтня 2008 року. Також вказав на відсутність зобов`язання відшкодовувати такі витрати, як поминальні обіди. Зазначив, що позивачі не відносяться до категорії потерпілих - фізичних осіб , визначених у п.27.3 ст. 23, ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, зазначив, що розгляд питання про здійснення регламентної виплати не відбувся не з вини МТСБУ, а тому є необґрунтованим стягнення з останнього вказаних витрат (а.с.126-131, Т.1). У відповіді на відзив представник позивачів - адвокат Алєксєєнко О.В. зазначив, що саме відповідач МТСБУ, відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну [PERSON] , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. Посилання представника МТСБУ на пропуск строку для подання заяви про страхове відшкодування, з моменту ДТП, вважав безпідставним, так як кримінальне провадження тривалий час розглядалося, вироку суду вступив в законну силу лише 03.06.2021 року, при цьому цивільний позов не розглянутий, Крім того, потерпілі в термін до 30 днів звернулися до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, однак їм було відмовлено у відшкодуванні шкоди, з причин не встановлення вини особи в скоєнні ДТП та в заподіянні шкоди. Відтак, у МТСБУ відсутні підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Також вказав на відсутність підстав у МТСБУ для відмови у відшкодуванні шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля. Посилання представника МТСБУ на те, що відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілих, повинен відшкодувати в порядку ст. ст. 23, 1166 УК України відповідач [PERSON] , є безпідставним, так як правовідносини по відшкодуванню шкоди на лікування потерпілих, завданої при ДТП врегульовані спеціальним Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В частині посилання представника МТСБУ на постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання»№45 від 03 жовтня 2008 року, вважав безпідставним, так як остання є підзаконним актом та регулює правовідносини, що виникають в разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві, а не в результаті скоєння ДТП. Вказав, що поминальні обіди, хоч і прямо не передбачені в законі, але є похідними з ритуальних послуг на поховання. Щодо заперечення представника відповідача МТСБУ в частині відшкодування шкоди малолітнім [PERSON] , [PERSON] , так як останні не відносять до категорії потерпілих, то останнє також є безпідставним, так як згідно закону МСТБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду, в разі її заподіяння- транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (а.с.3-8, Т.2). Позивач [PERSON] , [PERSON] , їх представник - адвокат Алєксєєнко О.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. Представник відповідача МТСБУ- Панасюк О.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимоги до МТСБУ з підстав викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не доставлений. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.3 ст.286 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років і 6 (шість) місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Вироком Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року вирок Суворовського районного суду м.Одеси скасовано в частині призначення покарання та ухвалено новий вирок у цій частині, а саме призначено на підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Вирок вступив в законну силу 03 червня 2021 року (а.с.147-150, т.1). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2019 року відносно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.3 ст.286 КК України в частині вирішення цивільних позовів скасовано та призначено новий судовий розгляд цивільних позовів у тому ж суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.34-38, Т.1). Судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження №523/811/15-к встановлено, що близько 19 години 15 хвилин 11.09.2016 року, в світлий час доби, при необмеженій видимості [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним легковим автомобілем «FordTransit», н/з [NUMBER] , з боку вул. Вапняної в напрямку пров. Хуторського в м.Одесі, в порушення п.2.3.«б», п.2.9.«а», п.12.1., п.12.4., п.14.2.«в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), здійснюючи рух навпроти будинку №101-Б по вул. Хуторській в м. Одесі, на якій організовано двосторонній рух, не обрав в даних умовах безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла постійно контролювати рух і безпечно керувати транспортним засобом, не впорався з керуванням транспортного засобу, без будь-яких технічних причин виїхав на зустрічну смугу руху проїжджої частини, де не витримав безпечного бокового інтервалу між транспортними засобами та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21099», н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснював рух у зустрічному прямому напрямку руху по своїй лівій смузі руху проїжджої часини вул. Хуторської. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП): - водій автомобіля «ВАЗ-21099», н/з [NUMBER] , [PERSON] отримав поєднану травму голови, тулуба та нижніх кінцівок у вигляді перелому кісток мозкового черепу, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, внутрішньошлуночкових крововиливів, осколковий перелом рукоятки грудини, множинні двосторонні переломи ребер з розривами пристінкової плеври, розрив диска між 3-м і 4-м грудними хребцями, з крововиливом під тверду мозкову оболонку спинного мозку, розрив легень, навколосерцевої сумки, куполів діафрагми, печінки та селезінки, крововиливи у плевральні та черевну порожнини, розрив лобкового зчленування, багато уламковий перелом правої стегнової кістки, уламковий перелом лівої стегнової кістки, що призвело до шоку та загибелі на місці ДТП; - пасажир вищезазначеного автомобіля [PERSON] отримала поєднану травму голови у вигляді крововиливів під тверді та м`які оболонки головного мозку, травму грудної клітки, живота, тазу, множинні закриті переломи ребер та грудини, розрив селезінки, відкритий перелом кісток правої гомілки, відкритий перелом кісток лівої гомілки, відкритий перелом лівої стегнової кістки, розрив правого крижово-клубового зчленування, закриті переломи лівої та правої лонних кісток, що призвело до поліорганної недостатності та загибелі в КУ «Міська клінічна лікарня №11» м. Одеси, куди була доставлена для надання медичної допомоги з місця ДТП; - пасажир вищезазначеного автомобіля [PERSON] , [INFO] , отримала визнані в якості середньої тяжкості наступні тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день: закриту черепно-мозкову травму в формі забою головного мозку середньої важкості, переломи нижньої щелепи, стінок лівої гайморової пазухи, кісток носу, компресійні переломи 8, 9-го грудних хребців, забій легень, забійні рани в області правого колінного суглоба та промежини, садна тулуба та кінцівок. Зазначені дії [PERSON] кваліфіковані за ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб, а також спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Таким чином, порушення правил безпеки дорожнього руху [PERSON] , який керував транспортним засобом, без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що спричинили загибель кількох осіб, а також спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження є встановленими та підтверджується вироками. У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку № 17-3878 експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 07 вересня 2017 року проведення ремонтних відновлювальних робіт транспортного засобу ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП від 11 вересня 2016 року є недоцільним. Сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого при ДТП від 11 вересня 2016 року, визнається рівною 63 278,80 грн. (а.с.58-70, Т.1). Рахунок за проведення експертного дослідження від 17 серпня 2017 року №17-3878/33 складає 5 348,16 грн. (а.с. 57 , Т. 1). Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи позов в частині стягнення шкоди з МТБУ, суд прийшов до наступного. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Відповідно до частини 1 статті 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Правовий статус МТСБУ визначено в Законі №1961-ІV. Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 41 Закону №1961-ІV передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій. Згідно з пунктом 41.1. статті 41 Закону №1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Отже, відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону №1961-ІV саме МТСБУ відшкодовує шкоду потерпілим, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого ( [PERSON] ) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно дост.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.). Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2019 року, положення частини 1 статті 128 КПК щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до МТСБУ як юридичної особи, на яку статтею 41 Закону №1961-ІV покладено обов`язок відшкодування такої шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги твердження представника МТСБУ щодо відшкодування витрат на лікування потерпілих з особи - заподіювача шкоди, та вважає за необхідне стягнути понесені позивачем [PERSON] документально підтвердженні витрати на лікування потерпілих - [PERSON] , [PERSON] , у розмірі 32 233,00 грн. Щодо твердження представника відповідача МТСБУ про невиконання позивачами вимог ст. 35 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд зазначає наступне. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого у статті 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону 1961-IV не є обов`язковим. Крім того, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №227/3573/16-ц, зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку. Отже, суд критично ставиться до доводів представника МТСБУ про те, що неподання заяви позивачами є підставою для відшкодування шкоди лише відповідачем [PERSON] . Крім того, судом враховано, що кримінальне провадження № 523/811/15-к розглядалося тривалий час, вирок суду набрав законної сили лише 03 червня 2021 року. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з МТСБУ на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , 63 278,82 грн. матеріальної шкоди, заподіяної знищенням транспортного засобу, що підтверджується висновком екперта (а.с.58-70, Т. 1), на користь [PERSON] 5 401,64 грн. витрат на проведення експертизи (а.с.16, 17, Т.2). При цьому, суд вважає за необхідне витрати на поховання та на спорудження нагробних пам`ятників на користь [PERSON] стягнути у розмірі 34 800,00 грн., тобто у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у щомісячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку на кожного померлого, що відповідає п. 27.4 ст. 27 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Суд також, вважає, за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з МТСБУ на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , моральної шкоди в розмірі 34 800,00 грн. на кожного, оскільки з позовної заяви вбачається, що розмір моральної шкоди, завданої смертю батьків, яка була заявлена представником потерпілих на користь малолітніх дітей становить 700 000,00 гривень на кожного, та позивач [PERSON] звернулася із позовом про стягнення цієї суми з [PERSON] . Тому задоволення позовних вимог в цій частині призведе до стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, ніж її оцінив позивач. Щодо стягнення моральної шкоди з [PERSON] , суд прийшов до наступного. Положенням статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті. Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , внаслідок загибелі дітей - потерпілих [PERSON] , [PERSON] , зазначали моральних страждань, адже сам факт загибелі дітей беззаперечно свідчить про те, що вони відчувають від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру, адже вони втратили близьких людей, а тому суд, враховуючи характер і обсяг моральних страждань позивачів, пов`язаних зі смертю дітей, засади розумності й справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача [PERSON] , а саме в розмірі по 200 000,00 грн. кожному. Одночасно, суд враховує перенесені малолітніми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , моральні страждання, пов`язані із втратою батьків, і таку втрату не можливо відновити, зміною звичного ритму життя, подальше життя без рідних людей, та вважає, що справедливою компенсацією перенесених страждань буде стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 700 000,00 грн. кожній дитині. Крім того, судом також встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , внаслідок ДТП зазнала моральних переживань, які були викликані фактом отримання нею тілесних ушкоджень, що завдало фізичних страждань, перебуванням на лікуванні, а тому суд, враховуючи характер і обсяг моральних страждань малолітньої дитини, приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 700 000,00 грн. моральної шкоди. Враховуючи, часткове відшкодування відповідачем [PERSON] заданої шкоди, з останнього на користь [PERSON] , [INFO] , підлягає стягненню 690 082,50 грн. моральної шкоди, на користь [PERSON] , [INFO] , - 1 390 883,50 грн., моральної шкоди. Щодо стягнення з відповідачів [PERSON] , МТСБУ на користь малолітніх дітей : [PERSON] , [PERSON] , шкоди, заподіяної смертю потерпілих, суд прийшов до наступного. За змістом абзацу 1 ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого народжена після його смерті. Зазначені положення ЦК України кореспондуються з положеннями ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2). У системному зв`язку із ст.ст. 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами: перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, пунктом 27.5 ст. 27 Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. В свою чергу, особам, визначеним у пунктах 1-5 ч. 1 ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Отже, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів [PERSON] , МТСБУ на користь малолітніх дітей : [PERSON] , [PERSON] , шкоди, заподіяної смертю потерпілих, судом враховано, що у разі задоволення позовних вимог в частині відшкодування шкоди, заподіяної смертю, МТСБУ матиме регресивні вимоги до відповідача [PERSON] , а [PERSON] буде змушений сплачувати кошти у подвійному розмірі, так як до нього теж заявлений позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною смертю, у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого. Враховуючи вищевикладене, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] до МТСБУ про стягнення страхового відшкодування та задоволення позову [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення на користь малолітніх дітей матеріальної шкоди в розмірі 222,44 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Питання про розподіл судових витрат , суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial