Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач працював у відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаївський агротехнічний коледж» і на час трудових відносин з ним був укладений договір найму житлового приміщення № 5 від 06 липня 2017 року, за умовами якого відповідачу було надано у користування житлове приміщення - кімнату № [NUMBER] житловою площею 33,96 кв.м., у студентському гуртожитку [ADDRESS] з терміном проживання з 06 липня 2017 року по 06 липня 2019 року. Згідно наказу від 01 серпня 2018 року відповідач був звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідно до п. 9.1 договору найму відповідачу було запропоновано дострокове розірвання договору. Незважаючи на розірвання трудових відносин, віповідач продовжував користуватися житловим приміщенням, крім того не вносив плату за користування кімнатою у період з серпня 2018 року по 06 липня 2019 року, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 13 253,92 грн. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за проживання у гуртожитку в розмірі 13 253,92 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 09 січня 2023 року було відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, роз`яснено сторонам по справі їх право на подачу до суду відповідних заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 6 липня 2017 року між ВП НУБіП України «Немішаївський агротехнічний коледж» (на даний час - ВСП «Немішаївський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України») та відповідачем [PERSON] , який на той час був працівником коледжу, було укладено договір найму житлового приміщення, за умовами якого відповідачу було надано у користування житлове приміщення - кімнату № [NUMBER] житловою площею 33,96 кв.м. у студентському гуртожитку [ADDRESS] з терміном проживання з 06 липня 2017 року по 06 липня 2019 року. П.3.6 договору відповідач зобов`язався до 10 числа наступного місяця вносити плату за користування кімнатою та комунальними послугами, економно використовувати воду, електроенергію. П.6.1,6.2,6.3 договору передбачено, що наймач проводить оплату за користування житловим приміщенням, без врахування спожитої електроенергії, у встановлений термін та згідно тарифів, які закріплені наказом наймодавця. Наймач здійснює оплату за спожиту електроенергію згідно показників лічильника електроенергії, що підведений до його житлового приміщення, та згідно тарифів, встановлених наймодавцем. Наймодавець має право збільшити вартість проживання у кімнаті при зміні діючих тарифів, про що видається відповідний наказ та доводиться до відома наймачів /а.с.14-16/. Згідно наказу в.о. директора Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаєвський агротехнічний коледж» від 01 серпня 2018 року № 342-К [PERSON] був звільнений з займаної посади за власним бажанням /а.с.17/. Відповідно до п.10.3 договору найму житлового приміщення від 6 липня 2017 року дія договору може бути припинена одночасно із розірванням трудового договору між наймодавцем та наймачем. Як стверджує позивач і доказів протилежного суду не надано, відповідач не погодився на дострокове розірвання договору та продовжував користуватись житловим приміщення після звільнення, але сплату коштів за проживання в гуртожитку припинив. Згідно розрахунку позивача відповідач допустив заборгованість за проживання в гуртожитку і несплату комунальних послуг, яка станом на 1 серпня 2019 року становить 13 253,92 грн., виходячи із розміру плати за проживання в гуртожитку, встановленого наказами позивача від 15 листопада 2016 року № 388, від 4 травня 2017 року № 142, від 22 грудня 2017 року № 452, від 11 квітня 2018 року № 147а, від 9 листопада 2018 року № 546 /а.с.11-12,18-22/. Відповідно до п.11 Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку. Відповідно до п. 15 цього Положення особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Також відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, оскільки відповідач свої зобов`язання за договором найму житлового приміщення не виконує, жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за проживання в гуртожитку у заявленому розмірі 13 253,92 грн. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved