Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який укладений 18 червня 1994 року, про що відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №653 і видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що він перебуває у шлюбі з відповідачем, укладеному 18 червня 1994 року, про що Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №653 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач зазначає, що спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони давно втратили почуття любові та поваги один до одного та спільні інтереси. Вже протягом п`яти років вони проживають окремо, не спілкуються та не зустрічаються. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2022 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2022 року справу прийнято до розгляду та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до неї була направлена на адресу відповідача та отримана нею особисто 18 лютого 2022 року, що підтверджується особистим підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №0311331762119, однак відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 1994 року Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва, актовий запис №653, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 червня 1994 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначив, що спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони давно втратили почуття любові та поваги один до одного та спільні інтереси. Вже протягом п`яти років вони проживають окремо, не спілкуються та не зустрічаються. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved