Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

В провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що позивачка з відповідачем є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на утриманні позивачки. Оскільки відповідач добровільно аліменти не сплачує, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з"явилась. Відповідач в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Відзиву на позов не подав. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає достатніх коштів на утримання своєї дітей, що свідчить про наявність спору та є підставою для вирішення питання стягнення аліментів у судовому порядку. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позовна заява до суду надійшла 14 березня 2023 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 1073 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved