Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Ганенка Р.А., (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , (далі - відповідачі) в якому вказав, що йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №369075 належить земельна ділянка площею 0,257 га, яка розташована по [ADDRESS] .\~ ФОП [PERSON] , на замовлення позивача було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянам України для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах [ADDRESS] . Рішенням №РВ-3202581052020 від 02.12.2020 року про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором позивачу [PERSON] , було відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК про належну йому земельну ділянку у зв`язку з її взаємним перетином із земельною ділянкою з кадастровими номерами 3222782602:02:010:0028, яка належить відповідачу [PERSON] , та земельною ділянкою з кадастровим номером\~ 3222782600:07:015:0085, яка належить відповідачу [PERSON] . Тож, у зв`язку з виявленим фактом взаємного перетину земельних ділянок відповідачів із земельною ділянкою позивача, останній змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав на землю. На підставі наведеного з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачів з кадастровими номерами\~ 3222782602:02:010:0028 та 3222782600:07:015:0085, а також просив скасувати державну реєстрацію вказаних земельних ділянок. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 23.06.2021 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 20.10.2021 року було призначено земельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 03.02.2022 року за клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи провадження у справі було відновлено. Ухвалою суду від 22.02.2022 року провадження у справі було зупинено для продовження проведення експертизи за ухвалою суду від 20.10.2021 року. Ухвалою суду від 20.02.2023 року провадження у справі відновлено. Висновок експерта №СЕ-12011-1286.22 від 07.02.2023 року долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 04.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. У\~ судове засідання позивач не прибув. Його представник адвокат Ганенко Р.А., подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] , подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв`язку із збігом тяжких сімейних обставин та скрутним матеріальним становищем просив не стягувати з нього судовий збір.\~ Відповідач [PERSON] , у судове засідання при розгляді справи по суті не з`явився, як і не з`явився на жодне судове засідання. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому справа розглядається за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,257 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №369075, виданим Колонщинською сільською радою та зареєстрованим за №3749 від 23.04 2003р. (а.с. 15). У вересні 2020 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] , з метою виготовлення технічної документації щодо відновлення меж зазначених вище земельних ділянок для подальшого внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру, яка розробила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам України (згідно додатку) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах [ADDRESS] (а.с. 16-30). Рішенням №РВ-3202581052020 від 02.12.2020 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державним кадастровим, реєстратором позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК про належну йому земельну ділянку у зв`язку з її взаємним перетином із земельними ділянками з кадастровими номерами 3222782602:02:010:0028 та 3222782600:07:015:0085 (а.с. 31). Відповідно до листа Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 04.03.2021р. №360/172-21 та доданої до неї технічної документації із землеустрою, земельна ділянка з кадастровим номером 3222782600:07:015:0085 належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 3221764582021 від 08.02.2021р. власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:010:0028 є відповідач [PERSON] (а.с. 40-48). У зв`язку з виявленим фактом взаємного перетину земельних ділянок відповідачів із земельною ділянкою позивача, останній змушений був звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав на землю. З доданої до позовної заяви технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянину України [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд с. Березівка Макарівського району Київської області вбачається, що відповідач [PERSON] , набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782600:07:015:0085 на підставі рішення Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області від 21.06.2005р. №152-17-IV. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.02.2021р. №НВ-3221764582021, відповідач [PERSON] , набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782602:02'010:0028 на підставі рішення Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області від 17.11.2003р. №68-8-24. Як вбачається з листа Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 04.03.2021р. №360/172-21, документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782602:02:010:0028 до Державного фонду документації із землеустрою не передана. Також з листа Архівного відділу Бучанської РДА від 28.04.2021р. №12 вбачається, що протокол VIII сесії Колонщинської сільської ради XXIV скликання с. Колонщина Макарівського району Київської області від 17.11.2003р. з рішенням №№61-08-XXIV - 73-08-XXIV до нього був вилучений 17.08.2009р. Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області, а тому позивач та його представник не можуть надати належним чином засвідчену копію вказаного рішення Колонщинської сільської ради. Як вбачається з Висновку експерта №СЕ-12011-1286.22 від 07.02.2023 року, за результатами зіставлення в одній системі координат меж земельної ділянки [PERSON] , площею 0,257 га (по [ADDRESS] відповідно до даних Технічної документації із землеустрою, виготовленої ФОП [PERSON] у 2020 р., та Технічної документації, виготовленої ФОП [PERSON] у 2003 р., було виявлено невідповідність їх розташування (див. рис. 4). Вявлена невідповідність полягає в тому, що межі земельної ділянки відповідно до документації [PERSON] 2020р. розміщені південно-східніше відносно меж за документацією ФОП [PERSON] 2003 р. Схему взаємного розташування меж земельної ділянки [PERSON] , площею 0,257 га (по [ADDRESS] відповідно до даних Технічної документації із землеустрою, виготовленої ФОП [PERSON] , у 2020 р., та Технічної документації, виготовленої ФОП [PERSON] , у 2003 р., представлено на рис. 4 даного висновку, що є невід`ємною частиною висновків даного дослідження. За результатами зіставлення в одній системі координат меж земельної ділянки [PERSON] , площею 0,203 га, кадастровий номер 3222782600:07:015:0085, в с. Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області відповідно до даних Технічної документації із землеустрою, виготовленої ФОП [PERSON] у 2003 р., та інформації, що міститься в Державному земельному кадастрі, було виявлено невідповідність їх розташування (див. рис. 9). Виявлена невідповідність полягає в тому, що межі земельної ділянки відповідно інформації, що міститься в Державному земельному кадастрі, розміщені північно-західніше відносно меж за документацією ФОП [PERSON] 2006 р. Схему взаємного розташування (перетину) меж земельної ділянки [PERSON] , площею 0,203 га, кадастровий .номер 3222782600:07:015:0085, в с. Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області відповідно до даних Технічної документації із землеустрою, виготовленої ФОП [PERSON] , у 2006 р., та інформації, що міститься в Державному земельному кадастрі представлено на рис. 9 даного висновку, що є невід`ємною частиною висновків даного дослідження. При порівнянні кадастрового плану земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) (що на рис. 12) згідно з інформацією, що міститься в Державному земельному кадастрі, з іншими матеріалами, наявними у справі щодо цієї земельної ділянки, експертом було виявлено, що зазначена земельна ділянка: має таку ж конфігурацію (форму в плані), розміри меж (міри ліній, відрізків) та суміжних землевласників/землекористувачів, що й згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-32217645 82021 від 08.02.2021 р.; має таку ж конфігурацію (форму в плані) та суміжних землевласників/ землекористувачів, що й згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 18.12.2003 р., бланк серії РЗ №270301, проте, розміри меж (міри ліній, відрізків) дещо відрізняються (різниця в розмірі відрізку по межі Б-В [вздовж земель колективної власності] складає 0,01 м або 1 см). Виявлена невідповідність у розмірі відрізку межі Б-В, хоч і незначна, свідчить про наявність розбіжності між відомостями про земельну ділянку [PERSON] , площею 0,20 га, в с. Березівка Макарівського району Київської області, кадастровий номер якої 3222782602:02:010:0028, які представлені у Державному земельному кадастрі, та державним актом і, відповідно, документацією із землеустрою, на підставі якої було виготовлено державний акт. Проте, з огляду на відсутність у наданих на дослідження матеріалах документації із землеустрою щодо земельної ділянки [PERSON] , площею 0,20 га, в с. Березівка Макарівського району Київської області, якій було присвоєно кадастровий номер 3222782602:02:010:0028, здійснити порівняння координат поворотних точок меж земельної ділянки за вказаними матеріалами та, відповідно, виготовити схему взаємного розташування меж не вбачається за можливе. При проведенні експертизи було виконано візуально-інструментальне обстеження та горизонтальну зйомку земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні позивача [PERSON] . Визначити, чи використовують фактично відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] якісь земельні ділянки в с. Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, і якщо так то де вони знаходяться, можливості не надалося. В результаті проведення порівняння в одній системі координат та в одному масштабі фактичних меж досліджуваної земельної ділянки [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 369075) в с. Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області із межами вказаної земельної ділянки відповідно до даних документацій із землеустрою, було виявлено наступне. Місце знаходження на місцевості (розташування) земельної ділянки [PERSON] відповідно до даних документацій із землеустрою (ФОП [PERSON] , 2003 р. і ФОП [PERSON] , 2020 р.) в цілому відповідає її фактичному розташуванню, проте, є окремі невідповідності в зовнішніх межах та відповідно в координатах їхніх поворотних точок (див. Додаток 2 до даного висновку та рис. 14). При цьому, виходячи з того, що паркани та межові знаки у всіх поворотних точках земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] , на місцевості відсутні (не встановлені) та визначити усі чіткі межі вказаної земельної ділянки на місцевості (в натурі) експерту можливості не надалося (див. стор. 29-31 даного висновку), визначення усіх розмірів (відстаней) зміщення меж цієї земельної ділянки та їх поворотних точок за фактичним використанням та відповідно до документацій із землеустрою у даному висновку не здійснювалося. Можна встановити невідповідність розташування досліджуваної земельної ділянки [PERSON] за її фактичним використанням та відповідно до даних документації із землеустрою, виготовленою ФОП [PERSON] у 2003 р,, лише по одній межі, яка суміжна із сусіднім домоволодінням та на місцевості проходить по паркану з металопрофілю (див. фото 7-10), що становить 0,32 м на місцевості ця фактична межа земельної ділянки [PERSON] розташована східніше межі, що визначена документацією із землеустрою ФОП [PERSON] 2003 р. (див. Додаток 2 до даного висновку та рис. 14, що є невід`ємними частинами висновків даного дослідження). Розташування на місцевості цієї ж межі земельної ділянки [PERSON] в цілому відповідає розташуванню відповідно до документації із землеустрою, виготовленою ФОП [PERSON] у 2020 р, (див. Додаток 2 до даного висновку та рис. 14). Схему взаємного розташування зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та згідно з координатами за документацією із землеустрою представлено у Додатку 2 та на рис. 14. Визначити, чи відповідає розташування та чи існує взаємний перетин досліджуваних земельних ділянок саме із межами земельної ділянки [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 369075) відповідно до інформації з Державного земельного кадастру можливості не надалося з причин відсутності відомостей про цю земельну ділянку в зазначеному кадастрі. Також неможливо визначити, чи відповідає розташування та чи існує взаємний перетин досліджуваних земельних ділянок саме із межами земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) відповідно до даних документації із землеустрою з причин відсутності у наданих на дослідження матеріалах жодної з таких документацій щодо цієї земельної ділянки. Окрім того, не надалося можливості визначити, чи відповідає розташування та чи існує взаємний перетин досліджуваних земельних ділянок саме відповідно до фактичного використання земельних ділянок [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) та [PERSON] (кадастровий номер 3222782600:07:015:0085), оскільки на місцевості не було виявлено земельних ділянок, якими фактично користуються [PERSON] та [PERSON] . Також експерт зазначив у висновку, що взаємний перетин земельних ділянок [PERSON] (Державний акт право на право приватної власності на землю серії Р2 № 369075), [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) та [PERSON] (кадастровий номер 3222782600:07:015:0085) відповідно до фактичного використання, за координатами поворотних точок меж цих земельних ділянок за даними документації із землеустрою та інформації про ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі, існує. Схема взаємного розташування (перетину) зазначених земельних ділянок представлена у Додатках 2-4 до даного висновку та на рис. 14, що є невід`ємними частинами висновків даного дослідження. З урахування результатів візуально-інструментального обстеження та аналізу наданих на дослідження матеріалів, зокрема, при зіставленні в одній системі координат та в одному масштабі меж досліджуваних земельних ділянок [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №369075), [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) та [PERSON] (кадастровий номер 3222782600:07:015:0085 в с. Березівка на території Колонщинської сільської ради Макарівськського району Київської області за фактичним використанням, відповідно до даних документації із землеустрою та інформації з Державного земельного кадастру (див. Додаток 2-4 до даного висновку, а також рис. 14, експертом було виявлено порушення меж (накладання) вказаних земельних ділянок, а саме: 0,2028 га [2028 кв.м.] - площа перетину земельної ділянки [PERSON] відповідно до її фактичного використання та земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) відповідно до координат поворотних точок, які містяться в Державному земельному кадастрі (на плані у Додатку 2 заштриховано синім кольором); заступ/перетин земельної ділянки [PERSON] (за координатами в ДЗК) та фактичної земельної ділянки [PERSON] , що утворився внаслідок порушення меж, складає приблизно 28,67 м...28,7 м; 0,0524 га [524 кв.м.] - площа перетину земельної ділянки [PERSON] відповідно до її фактичного використання та земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222782600:07:015:0085) відповідно до координат поворотних точок, які містяться в Державному земельному кадастрі (на плані у Додатку 2 заштриховано зеленим кольором); заступ/перетин земельної ділянки [PERSON] (за координатами в ДЗК) та фактичної земельної ділянки [PERSON] , що утворилося внаслідок порушення меж, складає приблизно 7,43 м...7,55 м; 0,2038 га [2038 кв.м.] - площа перетину земельної ділянки [PERSON] відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 369075 (ФОП [PERSON] 2003 р.), та земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) відповідно до координат поворотних точок, які містяться в Державному земельному кадастрі (на плані у Додатку 3 заштриховано синім кольором); заступ/перетин земельної ділянки [PERSON] (за координатами в ДЗК) та земельної ділянки [PERSON] (за координатами з документації із землеустрою ФОП [PERSON] 2003 р.), що утворився внаслідок порушення меж, складає 29,0 м (тобто, на всю ширину земельної ділянки [PERSON] ); 0,0499 га [499 кв.м.] - площа перетину земельної ділянки [PERSON] відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 369075 (ФОП [PERSON] 2003 р.), та земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222782600:07:015:0085) відповідно до координат поворотних точок, які містяться в Державному земельному кадастрі (на плані у Додатку 3 заштриховано зеленим кольором); заступ/перетин земельної ділянки [PERSON] (за координатами в ДЗК) та земельної ділянки [PERSON] (за координатами з документації із землеустрою ФОП [PERSON] 2003 р.), що утворився внаслідок порушення меж, складає 7,14 м...7,18 м; 0,2018 га [2018 кв.м.] - площа перетину земельної ділянки [PERSON] відповідно до документації із землеустрою, виготовленої ФОП [PERSON] у 2020 р., та земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222782602:02:010:0028) відповідно до координат поворотних точок, які містяться в Державному земельному кадастрі (на плані у Додатку 4 заштриховано синім кольором); заступ/перетин земельної ділянки [PERSON] (за координатами в ДЗК) та земельної ділянки [PERSON] (за координатами з документації із землеустрою ФОП [PERSON] 2020 р.), що утворився внаслідок порушення меж, складає 28,52 м...28,59 м; Відображення окремих розмірів (відстаней) зміщення меж досліджуваних земельних ділянок та їх поворотних точок (більш докладно) відображено графічно у Додатках 2-4 до даного висновку; відображення невідповідності кожної точки меж досліджуваних земельних ділянок та їх поворотних точок (без виключення) у даному випадку є недоцільним, оскільки їх позначення на планах носитиме непридатний до сприйняття характер. При цьому, перетину земельної ділянки [PERSON] (кадастровий №3222782600:07:015:0085) відповідно до документації із землеустрою ФОП [PERSON] 2006р. (на підставі якої на його ім`я було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.10.2006 р., бланк серії ЯД № 677752): - із земельною ділянкою [PERSON] відповідно до її фактичного використання немає. - із земельною ділянкою [PERSON] відповідно до даних документацій із землеустрою ФОП [PERSON] 2003 р. та ФОП [PERSON] 2020 р. також немає. Відсутній також перетин вказаної земельної ділянки [PERSON] (кадастровий №3222782600:07:015:0085) відповідно до документації із землеустрою ФОП [PERSON] 2006р. із земельною ділянкою [PERSON] відповідно до даних із Державному земельному кадастрі. Також, не перетинаються між собою земельна ділянка [PERSON] (кадастровий №3222782600:07:015:0085) відповідно до документації із землеустрою ФОП [PERSON] 2006р. (на підставі якої на його ім`я було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.10.2006 р., бланк серії ЯД №677752) та земельна ділянка [PERSON] (кадастровий №3222782602:02:010:0028) відповідно до даних із Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 116 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Виходячи з положень ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Аналіз наведених норм вказує на те, що орган місцевого самоврядування має повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність виключно зі складу земель комунальної власності. Також орган місцевого самоврядування може передати у приватну власність земельну ділянку, яка перебуває в користуванні відповідної фізичної особи відповідно до положень п. «а» ч. 3 ст. 116 ЗК України. Однак з доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач [PERSON] , набув право власності на належну йому земельну ділянку на підставі рішення Колонщинської сільської ради від 19.12.2002р №30-4-XXIV. На підставі зазначеного рішення Колонщинської сільської ради від 19.12.2002р позивачу 23.04.2003р. було видано державний акт, яким посвічується право власності на належну йому земельну ділянку. Як було зазначено вище, відповідач [PERSON] , набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення Колонщинської сільської ради від 21.06.2005р., відповідач [PERSON] - на підставі рішення від 17.11.2003р. В той же час [PERSON] , [PERSON] , фактично було передано у власність земельні ділянки, які на той час вже належали на праві власності позивачу [PERSON] . При цьому на час прийняття Колонщинською сільською радою рішень від 21.06.2005р., від 17.11.2003р. право власності позивача на належну йому земельну ділянку у встановленому ст. 140 ЗК України порядку не було припинено. Внаслідок вказаних порушень чинного законодавства у володінні відповідачів опинились земельні ділянки позивачів, що підтверджується фактом взаємного перетину (накладання) земельних ділянок сторін. Щодо обраного способу захисту порушених прав позивачів зауважу наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Окрім того відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Дану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.10.2018р. у справі N2362/884/16-4 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі №2-3007/11, провадження №14-525цс18. При цьому не вимагається визнання недійсним рішень Колонщинської сільської ради від 21.06.2005р., від 17.11.2003р. на підставі яких спірні земельні ділянки були передані у власність первісним набувачам. Зазначені рішення сільської ради є ненормативними правовими актами індивідуального характеру, які вичерпали свою дію їх виконанням і на підставі якого у первісних набувачів виникло право власності на спірні земельні ділянки. А тому оскарження такого рішення органу місцевого самоврядування не матиме жодних правових наслідків для відповідачів. Відповідний правовий висновок викладено Великою палатою ВС у постанові від 26.03.2019р. у справі №911/2764/13. Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна з чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Даний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від від 01.12.2020р. у справі №915/1784/18. Окрім визнання недійсними державних актів, якими посвідчується право власності відповідачів на спірні земельні ділянки, ефективним способом захисту порушеного права позивачів є припинення речових прав та скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до чинної редакції ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про Скасування державної реєстрації земельної ділянки. Таким чином наведені положення чинного законодавства вказують на те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки має наслідком скасування її кадастрового номера. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Формування та державна реєстрація земельних ділянок кадастровими номерами 3222782602:02:010:0028 та 3222782600:07:015:0085 була проведена незаконно, що вбачається з обставин, наведених вище. А тому державна реєстрація спірних земельних ділянок підлягає скасуванню з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо них. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державно реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.04.2021р. №252300167 та від 12.04.2021р. №252300264 вбачається, що речові права щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 3222782600:02:010:0028 та 3222782600:07:015:0085 не зареєстровані (копії інформаційних довідок додаються до позовної заяви). Таким чином з врахуванням положень ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та абз. 4 та 5 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» суд може ухвалити рішення про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 3222782600:02:010:0028 та 3222782600:07:015:0085 без припинення речових прав щодо них. Згадана ч. 13 ст. 79-1 ЗК України визначає випадки припинення речових прав на «земельні ділянки у випадку визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. При цьому не вимагається залучення до участі у справі суб`єкта державної реєстрації, який приймав рішення про державну реєстрацію речових прав на спірні земельні ділянки за відповідачкою. У постанові від 13.06.2018 р. у справі №361/4307/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення по державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію. У даній справі позивачами не оскаржується законність дій суб`єкта державної реєстрації речових прав та не пред`явлено жодних вимог зобов`язального характеру до нього, оскільки підставою подання позову є наявність факту взаємного перетину земельних ділянок сторін по справі. Відновлення порушених прав позивачів в цьому випадку можливе шляхом скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок. В свою чергу з огляду на положення ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» скасування державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав можливе лише після припинення речових прав на цю земельну ділянку. А тому в цьому спорі вимога про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно фактично має похідний характер і не стосується прав та обов`язків суб`єкта державної реєстрації, рішення якого оскаржується. Обраний позивачами спосіб захисту до реального відновлення порушеного права на землю, що в свою чергу забезпечує реалізацію права позивачів на ефективний засіб юридичного захисту, яке гарантоване статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у розмірі 3 632 грн., слід стягнути з відповідачів у рівних частинах, по 1 816 грн., з кожного. Однак, враховуючи, що відповідач [PERSON] , визнав позов до початку розгляду справи, з нього підлягає стягненню 50% суми, а саме 908 грн., а інші 908 грн., слід повернути позивачеві з державного бюджету. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved