Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

В квітні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа - Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що 05.05.2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. До шлюбу вони з відповідачкою зустрічалися, а після весілля почали мешкати разом за адресою [ADDRESS] . Разом вони прожили декілька тижнів, поки він не дізнався від спільних друзів про те, що дружина кохає іншого чоловіка, а за нього вийшла заміж на зло, а тепер знову з ним зустрічається. Після з`ясування стосунків з відповідачкою, наприкінці травня 2007 року вона переїхала мешкати до себе додому і більше вони не зустрічались. Він дуже переживав розрив та зраду дружини, тому на пропозицію матері переїхав на декілька років пожити до неї в Білорусь. Потім він знову приїхав у м.Дніпро, винаймав квартиру разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] , неодноразово бачив відповідачку на вулиці, однак вони не спілкувалися і про те, що вона народила він нього дитину вона нічого йому не казала і сплату аліментів не вимагала. Від друзів він дізнався, що вона вийшла заміж і має двох дітей. Про те, коли відповідачка отримала розлучення, він не знав, на розірвання шлюбу він не подавав, однак розумів, оскільки вона заміжня, то вже розлучена з ним, про що свідчить її прізвище - [PERSON] . Оскільки він не мав намірів одружуватись вдруге, то не цікавився цим питання, він неодноразово їздив до матері у Білорусь, будь-яких питань у нього на кордоні не виникало. Позивач у позові вказує на те, що вирішивши вкотре відвідати матір, він знову поїхав до білорусі, проте 16.02.2020 року йому було відмовлено у перетині кордону в зв`язку з тим, що щодо нього діють неврегульовані аліментні зобов`язання чи інші невиконані зобов`язання. На адвокатський запит його адвоката з Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було отримано відповідь і копії рішень по справам про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання доньки. 10.03.2020 року на адвокатський запит до Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного МУЮ (м.Дніпро) щодо наявних відносно нього виконавчих проваджень було отримано відповідь про перебування виконавчого провадження АСВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №3534 від 30.09.2008 року Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини до повноліття у розмірі частки зі всіх видів заробітку. Оскільки сімейні стосунки з відповідачкою були припинені в травні 2007 року, на час її ймовірного зачаття він з відповідачкою не мали ніяких інтимних стосунків, тому він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , між ними відсутнє кровне споріднення, хоча в свідоцтві про її народження, виданому 20.05.2008 року Бабушкінським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №593, батьком зазначено його - позивача. Посилаючись на зазначене, позивач просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внести відповідний запис до актового запису про народження дитини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2020 року для розгляду даної справи був визначений суддя Сліщенко Ю.Г., який ухвалою від 28.04.2020 року відкрив провадження у справі та призначив проведення підготовчого засідання. Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 10.08.2020 року № 265 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. Ухвалою від 25.08.2020 року суддею відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 17.12.2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Ухвалою суду від 07.09.2021 року за клопотанням позивача у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу. Ухвалою від 09.12.2022 року поновлено провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечували. В дане судове засідання учасники справи та їх представники не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданих суду заявах позивач та його представник позовні вимоги підтримали та посили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву суду не надала. У наданому суду листі представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила їх задовольнити. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247, ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та в заочному порядку за наявними у справі доказами. Розглянувши справу, вислухавши позивача з представником, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.05.2007 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 05.05.2007 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 292, після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Вбачається, що [INFO] народилась дитина - [PERSON] , батьками якої зазначено: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про народження №593 від 20.05.2008 року, складеного Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Як зазначено у вказаному актовому запису, підставою запису відомостей про батька - [PERSON] , [INFO] , зазначено актовий запис про укладення шлюбу №292 від 05.05.2007 року, складений Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, заявником зазначено [PERSON] . Судом встановлено, 30.09.2008 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму установленого для дитини відповідного віку у місяць, починаючи стягнення з 11.07.2008 року. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2010 року, ухваленим у цивільній справі № 2-3087/10 за позовом [PERSON] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до листа Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 13.05.2021 року № 2101/05.1-42, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по поточній та поновленій державній реєстрації станом на 12.05.2021 року виявлено, зокрема, актовий запис про шлюб № 437 від 13.08.2011 року на [PERSON] , [INFO] , по Шевченківському районному у м.Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану; шлюб розірвано 23.02.2020 року за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2019 року, справа № 200/13151/19. Відповідно до листа Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України від 13.05.2021 року, згідно діючих обліків відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 03.10.2011 року змінила прізвище на [PERSON] . Вбачається, що позивач [PERSON] не визнає дитину - [PERSON] , [INFO] , такою, що походить від нього, посилаючись на відсутність між ними кровного споріднення, в зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Як зазначено у позові та пояснили в судовому засіданні позивач з представником, до шлюбу позивач з відповідачкою зустрічалися, а після одруження почали мешкати разом за адресою [ADDRESS] . Спільно вони прожили декілька тижнів, поки, за твердженням позивача, він не дізнався від спільних друзів про те, що дружина кохає іншого чоловіка, а за нього вийшла заміж на зло, а тепер знову з тим чоловіком зустрічається. Після з`ясування стосунків з відповідачкою, наприкінці травня 2007 року вона переїхала мешкати до себе додому і більше вони не зустрічались. Позивач дуже переживав розрив та зраду дружини, тому на пропозицію матері переїхав на декілька років пожити до неї в Білорусь. Потім він знову приїхав у м.Дніпро, винаймав квартиру разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] , неодноразово бачив відповідачку на вулиці, однак вони не спілкувалися і про те, що вона народила від нього дитину, вона нічого йому не казала і сплату аліментів не вимагала. Від друзів він дізнався, що вона вийшла заміж і має двох дітей. Про те, коли відповідачка отримала розлучення, він не знав, оскільки він не звертався до суду з позовом про розлучення, він не мав намірів одружуватись вдруге, тому не цікавився цим питанням, в подальшому він неодноразово їздив до матері у Білорусь, будь-яких питань у нього на кордоні не виникало. Вирішивши вкотре відвідати матір, він знову поїхав до Білорусі, проте 16.02.2020 року йому було відмовлено у перетині кордону в зв`язку з тим, що стосовно нього діють неврегульовані аліментні зобов`язання чи інші невиконані зобов`язання. На адвокатський запит адвоката позивача з Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було отримано відповідь і копії рішень по справам про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання доньки; 10.03.2020 року на адвокатський запит до Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного МУЮ (м.Дніпро) щодо наявних відносно нього виконавчих проваджень було отримано відповідь про перебування виконавчого провадження АСВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №3534 від 30.09.2008 року Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини до повноліття у розмірі частки зі всіх видів заробітку. В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що сімейні стосунки з відповідачкою були припинені в травні 2007 року і на час її ймовірного зачаття він з відповідачкою не мали ніяких інтимних стосунків, тому він не є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , між ними відсутнє кровне споріднення. З матеріалів справи вбачається, що «Рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину країни, який досяг 16-річного віку» від 16.02.2020 року [PERSON] , [INFO] , відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України з посиланням на статтю 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» з причини того, що стосовно нього діють неврегульовані аліментні зобов`язання чи інші невиконані зобов`язання. Листом від 10.03.2020 року Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного МУЮ (м.Дніпро) на адвокатський запит повідомило представника позивача про наявність відносно [PERSON] виконавчого провадження АСВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №3534 від 30.09.2008 року, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини до повноліття у розмірі частки зі всіх видів заробітку. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13, 2.13.1 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5", встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, - судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті, не допускається. Оспорити батьківство має право зокрема особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюванних відомостей з актового запису про народження дитини. На підтвердження позовних вимог та пояснень позивача в судовому засіданні надали пояснення свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його двоюрідним братом, він був на його весіллі з [PERSON] в 2007 році. Йому відомо, що після одруження [PERSON] стало відомо, що майже відразу після реєстрації з ним шлюбу [PERSON] поновила близькі стосунки з іншим чоловіком, в зв`язку з чим [PERSON] з [PERSON] посварились і вона переїхала проживати до себе додому, тобто разом вони прожили після весілля близько місяця, з цього часу вони не спілкувалися. Після цього [PERSON] перебував у депресії і його мати, яка жила в Білорусі, запропонувала йому переїхати тимчасово проживати до неї. Через деякий час він повернувся додому, у нього створилась нова сім`я. Йому - свідку стало відомо, що [PERSON] народила доньку, проте вона не казала, що це донька [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сусідкою, вони давно знайомі. Нещодавно вона зустріла [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] зареєструвала на його ім`я дитину та подала до суду на стягнення з нього аліментів. Їй відомо, що невдовзі після одруження з [PERSON] [PERSON] через скандал з приводу її зради повернулась до себе додому жити і більше вони з [PERSON] разом не жили та не спілкувалися. До [PERSON] приходило багато чоловіків додому у гості, згодом вона побачила, що [PERSON] вагітна, їй - свідку, а також іншим знайомим вона сказала, що [PERSON] не батько дитини. Потім [PERSON] народила доньку, згодом вийшла заміж за іншого чоловіка та народила хлопчика. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] близько 10 років і за цей час вона так і не змогла народити спільну з ним дитину, оскільки у них не виходило, вона впевнена, що він за станом здоров`я не може мати дитину. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07..09.2021 року за клопотанням представника позивача призначено у даній справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, на вирішення якої поставлені питання: « 1) Чи є [PERSON] , [INFO] , громадянин України, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ; 2) чи наявне кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] , громадянин України, та [PERSON] , [INFO] ?», в зв`язку з чим провадження у даній справі зупинено на час проведення експертизи. В зв`язку з поверненням цивільної справи до суду без виконання ухвали про проведення зазначеної експертизи з причини неявки обох сторін з дитиною на експертизу, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.12.2022 року провадження у даній справі поновлено, у справі призначено судове засідання. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі № 645/1098/18 зазначено, що при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зазначив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, №3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 399/1029/15-ц, експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об?єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, буквального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зі змісту ст. 109 ЦПК України вбачається, що законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, в наслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Аналогічні висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 року у справі № 676/1503/19. Отже, неприбуття відповідачки до експертної установи та не забезпечення участі дитини у проведенні судово-генетичної експертизи свідчить про неналежне виконання відповідачкою своїх процесуальних обов`язків та не вжиття заходів для спростовування позовних вимог позивача, що свідчить про розпорядження нею таким чином своїми процесуальними обов`язками. Таким чином, у даному випадку відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, зважаючи на ухилення відповідачки від подання експертам необхідних матеріалів та від участі в експертизі, а також того, що без цього провести вказану експертизу неможливо, з урахуванням всіх доказів у справі та їх сукупності, вважає можливим встановити факт, для з`ясування якого експертиза була призначена. Не з`явлення відповідачки разом з дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи без поважних причин свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства. Відповідач не довела наявність поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом із дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі № 478/690/18 та від 09.09.2020 року у справі № 277/836/16-ц. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі та ухвалення рішення про виключення відомостей про [PERSON] , [INFO] , як батька з актового запису № 593 від 20.05.2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог відповідачем суду не надано. Задовольняючи вищевказані позовні вимоги, суд вважає за необхідне зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №593 від 20.05.2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, щодо виключення відомостей про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved