Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Представник позивача, звернувшись в суд із вказаним позовом, посилається на те, що позивач разом із відповідачкою проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з грудня 2020 року. Від вказаних стосунків в них народився син [PERSON] , [INFO] . На той час, по 13 липня 2021 року, [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , а тому його і було записано батьком дитини, оскільки дитина народилася в десятимісячний строк з дня розірвання шлюбу. Вказує, що відповідач на момент народження дитини перебував за кордоном та не міг подати відповідну заяву про те, що не є батьком дитини. Позивач та відповідачка, разом із сином проживають спільно та мають намір зареєструвати шлюб. Тому представник позивача просить виключити з актового запису про народження сина [PERSON] відомості про [PERSON] як батька дитини, та визнати його батьком і внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, змінити його прізвище та по батькові. В підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечила. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи в його відсутності не подав, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Із дослідженого вбачається, що відповідачі перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 січня 2020 року по 13 липня 2021 року, який було розірвано рішенням суду (а.с. 9). [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу (а.с.10). З позовної заяви вбачається, що ще до розірвання шлюбу відповідачі припинили спільне проживання та не підтримували подружніх відносин. З грудня 2020 року позивач та відповідачка [PERSON] проживали спільно як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] . Відповідно до висновку експерта від 09 березня 2023 року № СЕ-19/109-23/102-БД [PERSON] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,9999% (а.с. 73-77). Враховуючи надані позивачем докази, висновок експерта, який підтверджує наявність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , а також визнання відповідачкою позову, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного та ст. 58 Конституції України, Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 128, 134 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved