Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У зареєстрованому в канцелярії суду 19 липня 2021 року первісному позові АТ "Банк Кредит Дніпро" (далі Банк) заявило вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 22037000245727 від 11 грудня 2019 року (далі Договір) в загальній сумі 103\~686,18 гривень, з яких: 58\~969,38 грн залишку строкового кредиту, 2\~609,52 грн залишку простроченого кредиту, 0,68 грн прострочених відсотків, 42\~106,60 грн прострочених комісій. Вимоги цього позову обґрунтовані тим, що за вказаним Договором відповідачу надано в тимчасове платне користування на споживчі потреби кошти в сумі 62\~000,00 грн на строк до 11 грудня 2024 року під 0,001% річних із щомісячною комісією на обслуговування кредиту в розмірі 3,5% від його суми та ставкою у 56% річних на прострочену заборгованість. В межах дії Договору Банк здійснив кредитування відповідача, надавши можливість використовувати кредитні кошти, які своєчасно повернуті не були. Ухвалою від 10 серпня 2021 року позов прийнято до розгляду, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву Банку відповідач не подала. Натомість 14 вересня 2021 року у канцелярії суду зареєстровано зустрічний позов відповідача [PERSON] до АТ "Банк Кредит Дніпро". У цьому позові [PERSON] заявила вимогу про визнання недійсним пункту 1.2 кредитного договору № 22037000245727 від 11 грудня 2019 року в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту та покладення на АТ "Банк Кредит Дніпро" обов`язку здійснити перерахунок кредитної заборгованості, зарахувавши сплачені суми по комісії в рахунок погашення основного боргу (кредиту). Такі вимоги обґрунтовано тим, що оспорюваним пунктом 1.2 Договору фактично встановлено плату за надання інформації щодо отриманого відповідачем кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена у ч.1 ст.11 Закону України "Про споживче кредитування". Такі умови Договору є несправедливими і надуманими та містять ознаки нечесної підприємницької (банківської) практики з боку Банку. Ухвалою від 20 вересня 2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду, постановлено перейти до загального позовного провадження. У відзиві на зустрічний позов представник Банку цей позов не визнав і зазначив, що Договором передбачено комісію за розрахунково-касове обслуговування, що відображено як щомісячні ануїтетні платежі в графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору. В цьому ж графіку зазначено реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту. Підготовче провадження в справі закінчено 09 листопада 2021 року, призначено судовий розгляд позову. Ухвалою від 05 липня 2022 року провадження в справі зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи №\~496/3134/19, ухвалою від 20 січня 2023 року провадження поновлено і призначено судовий розгляд позову. В судовому засіданні 04 квітня 2023 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] заявлені Банком вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Терещенко Л.В. в це засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце його проведення, зокрема через адресу електронної пошти представника в підсистемі "Електронний суд". З цієї електронної пошти перед засіданням 16 березня 2023 року надійшла заява адвоката Терещенко Л.В. про розгляд справи за її відсутності та підтримання зустрічних позовних вимог. Заяви про відкладення розгляду чи зміну правової позиції до судового засідання 04 квітня 2023 року від цих учасників справи не надходили Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 11 грудня 2019 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 22037000245727. Відповідно до п.1.1 Договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. Згідно з п.1.2 Договору кредит надано в сумі 62\~000,00 грн; кінцева дата кредитування 11 грудня 2024 року; цільове призначення споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена на період з 11 грудня 2019 року по 10 квітня 2021 року в розмірі 5% від суми кредиту, з 11 квітня 2021 року по 10 липня 2022 року 4% від суми кредиту, з 11 липня 2022 року по 10 жовтня 2023 року 3% від суми кредиту, з 11 жовтня 2023 року по 11 грудня 2024 року 1,95% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом визначена у 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56% річних. Відповідно до п.1.3 Договору банк формує графік платежів/розрахунок вартості кредиту. В цьому графіку визначено щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування відповідно до періодів і ставок, вказаних в п.1.2 Договору. Між Банком та відповідачем [PERSON] також 11 грудня 2019 року підписано паспорт споживчого кредитну та заяву-згоду на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. З розрахунку заборгованості відповідача та банківських виписок по Договору вбачається невиконання [PERSON] з квітня 2020 року умов договору щодо щомісячної сплати кредиту та комісії і виникнення заборгованості у відповідача, яка станом на 21 травня 2021 року становила заявлений розмір позовних вимог. Відповідач та її представник оспорювали розмір заборгованості у зустрічній позовній заяві, вважаючи умови договору в частині встановленні комісії за обслуговування кредиту недійсними через їх несправедливість. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (частина друга статті 1050 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції станом на дату укладення Договору 11 грудня 2019 року) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Пунктами 1-4 ст.1 Закону України (тут і далі в редакції станом на 11 грудня 2019 року) встановлено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 2) загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; 3) загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; 4) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються … процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). У частинах 1 та 2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит. В цій справі встановлено, що передбачена в Договорі і включена до позовних вимог Банку комісія стосується розрахунково-касового обслуговування кредиту, а не є платою за надання інформації щодо кредиту, як про це вказано в зустрічній позовній заяві. Як щомісячний розмір такої комісії відповідно до узгодженої ставки та періоду, так і загальний розмір комісії за весь строк кредитування вказані в графіку платежів та включені для визначення реальної процентної ставки. При цьому слід зауважити, що графік платежів відповідає Додатку 2 до Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року №\~49, а встановлення такої комісії не суперечить законодавчим приписам, в тому числі щодо споживчого кредитування, і належить до істотних умов Договору, узгоджених Банком та відповідачем. Таким чином, по справі встановлено, що вимоги первісного позову належним чином обґрунтовані, доведені і підлягають повному задоволенню, а через такий висновок підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача за первісним позовом; його ж витрати через відмову у задоволенні зустрічного позову відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved