Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 25 320 грн. 73 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, щоміж приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем 01.01.2020 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом №АО/2713565, відповідно до умов якого страховик зобов`язався у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ВАЗ 210994», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. На перехресті вулиць Братів Ельворті-Київська в м.Кропивницький, 09.11.2020 о 02 год. 10 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210994», державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріальних збитків. Згідно з постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29.04.2021 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Надалі, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/2713565. На підставі страхового акту №173/037/005287/20/1 останньому позивачем виплачене страхове відшкодування в розмірі 25 320 грн. 73 коп. Оскільки відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, тому після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, у зв`язку з чим відповідачу надіслано претензію про відшкодування збитків, однак відповіді про результати розгляду претензії отримано не було. Так як відповідач відмовляється задовольнити вимоги позивача у добровільному порядку, тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності,у якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті Знам`янського міськрайонного суду, причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав, відзив не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.01.2020 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2713565, що підтверджується витягом вказаного документу з бази МТСБУ. Відповідно до умов вказаного Полісу, приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 210994», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 260 000 грн., ліміт за шкоду майну - 130 000 грн., франшиза - 2 600 грн. [PERSON] , 09.11.2020 о 02 год. 10 хв., в м.Кропивницький по вул.Братів Ельворті,5, на перехресті нерівнозначних доріг з вул.Київська, керував автомобілем ВАЗ 210994-20, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, при цьому після ДТП водій [PERSON] зник з місця дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 29.04.2021 у справі №405/7151/20(провадження №3/405/1644/20), яка набрала законної сили 11.05.2021, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання в тому числі, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до страховика Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою від 11.11.2020 про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/2713565, що підтверджується копією заяви про страхове відшкодування №381 від 11.11.2020. На підставі страхового акту №173/037/005287/20/1 Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено [PERSON] страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 25 320 грн. 73 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №16226 від 09.07.2021. З метою досудового врегулювання спору відповідачу 15.12.2021 за вих.№РУ/005287/20/1 направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, проте в добровільному порядку відповідач заборгованість не погасив. Положеннями ч.1 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.п.33.1.1 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Згідно з п.п.38.1.1«в» п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з тим, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, тому після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна правова норма закріплена у ст.27 Закону України «Про страхування». Оскільки шкода у вигляді пошкодження транспортного засобу марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] була завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за участю двох транспортних засобів, за наявності вини відповідача, суд дійшов висновку про необхідність покладення відповідальності за завдану шкоду на останнього. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування є законними, а тому підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані вище вказаними нормами матеріального права та підтверджені належними і допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір у розмірі в сумі 2 684 грн.

Outcome: approved