Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 3520886900:02:000:0234, загальною площею 5,66 гектарів з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району (Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району) Кіровоградської області. 24.11.2011 року секретарем виконавчого комітету Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Шевченко Л.І. від імені [PERSON] був посвідчений заповіт за №79, яким заповів позивачу вказану земельну ділянку. Про існування заповіту не знав, оскільки не був родичем померлого та разом з ним не проживав та дізнався про заповіт у жовтні 2019 року від Солонцюватської сільської ради. Заповіт складено особою, яка мала на це право, з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення. Зазначив, що померлий [PERSON] проживав один, одруженим не був, дітей не мав, у зв`язку з чим після посвідчення заповіту віддав його на збереження до Солонцюватської сільської ради. Згодом, Солонцюватська сільська рада йому повідомила, що про наявність заповіту вони забули, оскільки ніхто до них не звертався, так як інших спадкоємців у померлого немає. У грудні 2019 року маючи намір прийняти спадщину він звернувся до державного нотаріуса Бобринецької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, однак, постановою від 21.12.2019 року за №868/02-31 державний нотаріус Дроздова О.П. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку через те що: заповіт складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (надруковано) секретарем виконкому сільської ради, але перед підписом не зазначено про те, що заповіт вголос прочитано заповідачем; нотаріусу не надано документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку; пропуск шестимісячного строку встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ст.63 Закону України «Про нотаріат», пункти 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном один місяць. Ухвалою суду від 23.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.37-38). Ухвалою суду від 21.02.2023 року продовжено строк проведення підготовчого провадження з 22.02.2023 року (а.с.67). Ухвалою суду від 23.03.2023 року задоволено клопотання про витребування доказів, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалено про виклик на розгляд справи по суті позивача для допиту в якості свідка (а.с.79-81). Позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник якого в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги залишив на розсуд суду (а.с.92). Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. [INFO] у с. Трудолюбівка Бобринецького району Кіровоградської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 06.12.2019 року (а.с.46). Часом відкриття спадщини [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , входить земельна ділянка площею 5,66 гектарів, кадастровий номер 3520886900:02:000:0234, що розташована на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області і належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №020336, виданого 29.03.2002 року Бобринецькою районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №26-215ч, що підтверджується копією вказаного державного акту (а.с.17). Згідно копії довідки виданої старостою [PERSON] на бланку Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області за вихідним №48 від 07.04.2022 року відповідно журналу записів нотаріальних дій з 2001 по 2011 роки (запис №79 від 24.11.2011 року) посвідчений секретарем виконавчого комітету Солонцюватської сільської ради Шевченко Л.І. заповіт [PERSON] відносно [PERSON] (оригінал якої міститься в матеріалах цивільної справи №383/162/22, провадження 2/383/154/22 на а.с.81) (а.с. 93). Згідно заповіту від 24 листопада 2011 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Шевченко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №79, [PERSON] на випадок смерті вказану земельну ділянку заповідав [PERSON] , що підтверджується його копією (а.с.49). Згідно посвідчувального напису секретаря Л.І.Шевченко заповіт складений зі слів заповідача [PERSON] , який до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний в її присутності. З тексту заповіту вбачається, що він складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №58792218, виданої 18.12.2019 року, заповіт [PERSON] посвідчено 24.11.2011 року та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за №79 в Солонцюватській сільській раді Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрований у Спадковому реєстрі 13.11.2012 року за №53707001 (а.с.47). 18.12.2019 року позивач звернувся до Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.43). Після смерті [PERSON] Бобринецькою державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 18.12.2019 року заведена спадкова справа №207-2019 на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.2019 року, що підтверджується її копією (а.с.43-53). За змістом спадкової справи вбачається, що заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, зокрема [PERSON] , не подавались. Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. Згідно з довідкою Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 10.12.2019 року, №120, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , який народився [INFO] і помер [INFO] , з 1980 року до дня смерті проживав в житловому будинку за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Трудолюбівка. На час смерті проживав один (а.с.48). Постановою державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дрозової О.П. від 21.12.2019 року, вих. №868/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 5,66 га, розташовану на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки заповіт складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (надруковано) секретарем виконкому сільської ради, але перед підписом не зазначено про те, що заповіт вголос прочитано заповідачем та не надано документ, що посвідчує право власності заповідача на земельну ділянку, вказано у заповіті. Також нотаріусом встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, за даними довідки про місце реєстрації спадкодавець на момент смерті проживав один, склад спадкового майна не підтвердив (а.с.49-50). На обґрунтування позову позивач посилається на показання свідка [PERSON] , які зазначені в рішенні Бобринецького районного суд Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року по справі №383/162/22 за позовом [PERSON] до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, з копії якого вбачається, що [PERSON] з 10.11.2010 року по 10.11.2020 року обіймала посаду секретаря Солонцюватської сільської ради, а з 07 січня 2021 року по даний час обіймає посаду фахівця Кетрисанівської об`єднаної територіальної громади сіл Солонцюватка, Трудолюбівка, Завадівка. 24.11.2011 року в Соловцюватську сільську раду звернувся [PERSON] з паспортом та державним актом на земельну ділянку з питанням щодо оформлення заповіту на випадок своєї смерті. Вона з його слів склала заповіт, який він прочитав вголос та розписався в ньому, після чого вона його зареєструвала, один примірник якого видала йому на руки, а другий - залишився в сільській раді. Допитаний в судовому засіданні як свідок позивач [PERSON] пояснив, що приблизно в березні-квітні 2019 року голова Солонцюватської сільської ради Рябоконь Ольга Іванівна та секретар вказаної сільради [PERSON] повідомили йому, що знайшли заповіт [PERSON] , складеного на його користь. Отримавши вказаний заповіт він його разом зі свідоцтво про смерть та державним актом подав до державного нотаріуса для вирішення питання щодо оформлення земельної ділянки, однак нотаріус йому відмовила так як закінчився строк прийняття спадщини після чого звернувся до суду. Про заповіт до 2019 року не знав. Рішенням Бобринецького районного суд Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року, яке набрало законної сили 07.06.2022 року встановлено, що згідно копії договору оренди землі від 01.09.2010 року, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством Крєстін Олександр Васильович строком на 10 років, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.11.2010 року за №041036500029, вказана земельна ділянка перебувала в оренді Приватного підприємства [PERSON] . Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини, встановлені рішенням Бобринецького районного суд Кіровоградської області від 28 квітня 2022 року не підлягають доказуванню по даній справі. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивач постійно не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому дійшов висновку, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв. Суд критично оцінює пояснення позивача надані в судовому засіданні щодо його необізнаності про існування заповіту, та їх до уваги не приймає, адже самі лише пояснення позивача, який є зацікавленим в результатах вирішення спору, не є достатнім доказом його необізнаності про існування заповіту на його користь. Показання позивача іншими доказами не підтверджені. Тобто, позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Враховуючи те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] закінчився 26 квітня 2013 року, позивач не надав суду належних та допустимих доказів існування об`єктивних перешкод для прийняття спадщини протягом шестимісячного періоду з моменту відкриття спадщини, а також враховуючи, що позивач тривалий час не звертався до нотаріуса і після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, а звернувся із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини лише 18 грудня 2019 року, за результатом розгляду якої постановою нотаріуса від 21 грудня 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та 19.12.2022 року звернувся до суду з даним позовом, тобто через два роки одинадцять місяців з моменту відмови нотаріусом, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Крім того, згідно статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, посилання позивача на недотримання нотаріусом вимог ст.63 Закону України «Про нотаріат» є безпідставними, оскільки спадкова справа була заведена лише 18.12.2019 року, про що свідчить витяг №58792312 від 18.12.2019 року про її реєстрацію в Спадковому реєстрі за №65255385 (а.с.48) за заявою [PERSON] . До вказаної дати спадкоємці [PERSON] з повідомленням про відкриття спадщини (смерть спадкодавця [PERSON] ) до нотаріуса не звертались, про що свідчить те, що спадкова справа до 18.12.2019 року не заводилась, тому у нотаріуса не виникло до вказаної дати зобов`язання повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Таким чином, зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1270 ЦК України. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач в підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством строк, а зазначені ним причини не визнаються судом поважними. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed