Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Дмитренко І.М., звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . У своїх вимогах позивач посилається на те, що 16 жовтня 2020 року він придбав у [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер - 4824810100:04:078:0015 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0, 0500 га, кадастровий номер - 4824810100:04:078:0014 за вищевказаною адресою. Позивач сплатив [PERSON] 150000 гривень, що становить повну вартість зазначених об`єкта нерухомості, про що склали відповідну розписку. [PERSON] передала позивачу ключі від будинку та правовстановлюючі документи на нерухоме майно і він почав проживати у вказаному будинку, проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги, де і проживає по теперішній час. При купівлі будинку сторони домовились оформити договір купівлі-продажу нотаріально. [INFO] власник нерухомого майна - [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її донька [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті матері, але свої спадкові права на вказаний будинок та земельні ділянки для обслуговування вказаного будинку та ведення особистого селянського господарства, не оформляла, свідоцтво про право на спадщину відносно вказаного нерухомо майна не отримувала. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу нотаріального оформлення будинку та земельних ділянок, але та відмовлялася у зв`язку з тим, що для цього їй потрібно було б спочатку оформити спадкові права, для чого витратити багато часу та коштів. З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконав всі умови договору, передавши [PERSON] грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок та земельні ділянки, проте [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим її зобов`язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором, залишилися невиконаними. Відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16.10.2020 року, укладений між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, натомість надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала повністю, вказавши, що їй відомо про те, що її мама за життя дійсно продала позивачу належний їй будинок та земельні ділянки, на якому той розташований, однак нотаріально угоду мама з позивачем не встигли оформити, так як мама померла, просить справу слухати за її відсутності. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок, одна з яких для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер - 4824810100:04:078:0015, а друга земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0, 0500 га, кадастровий номер - 4824810100:04:078:0014 за цією ж адресою, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.02.2001 р. за № 2-289, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800469592022 від 26.11.2022 року, № НВ-4800469582022 від 26.11.2022 року. Згідно розписки від 16 жовтня 2020 року, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень за житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер - 4824810100:04:078:0015 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0, 0500 га, кадастровий номер - 4824810100:04:078:0014 за вищевказаною адресою. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач по справі, яка прийняла спадщину після смерті матері, але свої спадкові права на вказаний будинок та земельні ділянки для обслуговування вказаного будинку та для ведення особистого селянського господарства не оформляла, свідоцтво про право на спадщину відносно вказаного нерухомо майна не отримувала, що підтверджено письмовими доказами, які знаходяться в спадковій справі № 145/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , витребуваної судом з Новоодеської державної нотаріальної контори. Накладення будь-яких видів обтяжень на вищевказану нерухомість судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення статті 220 ЦК України, можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Статтею 334\~ч.3\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку проте що позов підлягає задоволенню.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у сумі 2495,00 грн., ухвалює покласти на позивача, за його клопотанням про це.

Outcome: approved