Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно судового наказу №527/1644/17, виданого 15.09.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно виконавчого листа №527/3064/22, виданого 18.01.2023 року Глобинським районним судом Полтавської області, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, з [PERSON] по двох виконавчих провадженнях стягуються аліменти в розмірі 50 % від його доходів, тобто частина. Зазначив, що розмір стягуваних аліментів 1/4 на кожну дитину є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та не забезпечує належного існування особи, з якої стягуються аліменти і відповідно, з огляду на норми ст. 192 СК України, у зв`язку з чим просив зменшити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, за змістом якого просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що наразі вона перебуває у додатковій неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 08.06.2021 року до 17.02.2024 року вона не має можливості повноцінно матеріально забезпечити дитину. Основним її доходом є щомісячна одноразова допомога при народженні першої дитини у розмірі 860,00 грн. Зазначила, що підставами для зміни розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, за змістом якого просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що письмові докази, отримані нею, ніким не засвідчені, місцезнаходження оригіналів в позовній заяві не вказано. Зазначила, що шлюб між нею і позивачем та другий шлюб, між [PERSON] та позивачем, розірвані, діти позивача проживають разом зі своїми матерями, у зв`язку з чим судом і були призначені аліменти у розмірах, що наведені вище. Зауважила, що підставами для зміни розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану. Звертаючись до суду з позовом позивач посилався лише на те, що за судовим рішенням з нього стягуються аліменти на утримання другої дитини- [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі судового наказу №527/1644/17, виданого 15.09.2017 року Глобинським районним судом Полтавської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією постанови Глобинського РВДВС ГТУЮ в Полтавській області про відкриття виконавчого провадження №54719403 від 18.09.2017 року (а.с. 9). Згідно п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. З копії постанови Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.01.2023 року про відкриття виконавчого провадження №70790846 вбачається, що на підставі виконавчого листа №527/3064/22, виданого 18.01.2023 року Глобинським районним судом Полтавської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки- [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 10). За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень аліменти з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки- [PERSON] стягнуті відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 12.12.2022 у справі №527/3064/22. Вказане рішення [PERSON] не оскаржив та воно набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до копії витягу з наказу №115 від 08.06.2021 року [PERSON] вибула у додаткову неоплачувану відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 08.06.2021 року до 17.02.2024 року (а.с.30). [PERSON] перебуває на обліку в відділу №2 УСЗН Кременчуцької РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народжені 1-єї дитини, за період з листопада 2022 по лютий 2023 року отримано допомогу в розмірі 3440,00 грн., що підтверджується довідкою №463/9-10 від 27.02.2023 року ( а.с.31). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що розмір стягуваних аліментів (одна четверта частина на кожну дитину) є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та не забезпечує належного існування особи, з якої стягуються аліменти, оскільки по двох виконавчих провадженнях стягуються аліменти в розмірі 50 % від його доходів, тобто частина. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що з позивача за судовим наказом і рішенням суду стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по частини його заробітку(доходу), щомісячно, відповідає нормам діючого законодавства, та зменшення розміру аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їхнім інтересам. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20; провадження № 61-7397св21. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зміни сімейного стану, покращення матеріального становища відповідачів чи погіршення його матеріального становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, після винесення Глобинським районним судом Полтавської області судового наказу №527/1644/17 та рішення у справі №527/3064/22, згідно яких з нього на користь відповідачів стягнуті аліменти в розмірі по частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed