Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

19.12.2014 р., [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , в праві спільної сумісної власності на садовий будинок та земельну ділянку площею 0,062 га за адресою: [ADDRESS] , та кошти, котрі знаходяться на валютних та гривневих рахунках покійного в АБ "Укргазбанк", ПАТ "Укрексімбанк", ПАТ "Марфін Банк" та ПАТ КБ "ПриватБанк", відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , становила 1/2 частину; визначити за [PERSON] право власності на 1/2 частину в праві спільної сумісної власності на садовий будинок та земельну ділянку площею 0,062 га за адресою: [ADDRESS] , та кошти, котрі знаходяться на валютних та гривневих рахунках покійного в АБ "Укргазбанк", ПАТ "Укрексімбанк", ПАТ "Марфін Банк" та ПАТ КБ "ПриватБанк", відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] ; зобов`язати Державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори Лангольф Юлію Давидівну видати [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, а саме 1/2 частину в праві спільної сумісної власності на садовий будинок та земельну ділянку площею 0,062 га за адресою: [ADDRESS] , та кошти, котрі знаходяться на валютних та гривневих рахунках покійного в АБ "Укргазбанк", ПАТ "Укрексімбанк", ПАТ "Марфін Банк" та ПАТ КБ "ПриватБанк", відкритих на ім`я [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] . В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що [INFO] помер [PERSON] , державним нотаріусом Лангольф Ю.Д. відкрито спадкову справу. Позивач та померлий [PERSON] з 20.06.1975 р. до моменту смерті [PERSON] перебували у шлюбі, проживали разом та вели спільне господарство. За час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] було набуто садовий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,062 га за адресою: [ADDRESS] , а також кошти котрі знаходяться на валютних та гривневих рахунках покійного в АБ "Укргазбанк", ПАТ "Укрексімбанк", ПАТ "Марфін Банк" та ПАТ КБ "ПриватБанк". Позивач вказує, що вищевказане майно та кошти на рахунках були набуті [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу та є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Позивач [PERSON] вважає, що 1/2 частина вищевказаного майна та коштів належить їй, як частина майна набутого подружжям за час шлюбу, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задвольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, 10.04.2023 р. на адресу суду надійшов лист завідувача Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса Пенчева К. про розгляд справи без присутності їхнього представника, заперечень, що ухвалення рішення не мають. Третя особа та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши учасників процесу у ході судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. [PERSON] та померлий [PERSON] з 20.06.1975 р. до моменту смерті [PERSON] перебували у шлюбі, проживали разом та вели спільне господарство. За час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] було набуто садовий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,062 га за адресою: [ADDRESS] , а також кошти котрі знаходяться на валютних та гривневих рахунках покійного в АБ "Укргазбанк", ПАТ "Укрексімбанк", ПАТ "Марфін Банк" та ПАТ КБ "ПриватБанк". Суд вважає, що Державний нотаріус Шостої одеської державної нотаріальної контори Лангольф Юлія Давидівна є неналежним відповідачем в спірних правовідносинах, тому що в справі вирішується спір про право, а може бути залучений до справи лише як третя особа. Позивач та її представник не звертались до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем. [PERSON] не надала жодного належного допустимого доказу порушення її прав державним нотаріусом. 05.10.2012 р., за заявами [PERSON] та [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини та заяви [PERSON] про прийняття спадщини, державним нотаріусом Шостої державної одеської нотаріальної контори було відкрито спадкову справу №614/2012. Питання спадкування регулюються Цивільним кодексом України, зокрема Книгою 6 Главами 84-86 (ст.1216-1308) ЗУ "Про нотаріат" регулюється діяльність нотаріусів. Відповідно до приписів ч.2 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, відповідно до п.4 цієї ж статті цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до приписів ст.71 ЗУ "Про нотаріат" видача свідоцтва в разі смерті одного з подружжя та пункту 4.21 Глави 10 Порядку №296/5 відповідно до яких, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли з правовстановлюючих документів вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку у спільному майні подружжя. За наявністю такого нотаріус видає свідоцтво про право власності. Відповідно до п.1.1 Глави 11 Порядку №296/5, у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Відповідно до п.1.2, п.1.3 Глави 11 Порядку №296/5, у повідомленні, що надсилається спадкоємцям померлого, які прийняли спадщину, зазначається склад спільного майна подружжя, на частку якого другий із подружжя, що є живим, просить видати свідоцтво про право власності, а також роз`яснюється право звернення до суду у випадку оспорювання спадкоємцями майнових вимог того з подружжя, що залишився живим. Повідомлення надсилається поштою, а спадкоємці, які прибули до нотаріальної контори, повідомляються нотаріусом усно, про що робиться відмітка на заяві того з подружжя, що залишився живим. Така відмітка підписується спадкоємцями. Судом з матеріалів справи не вбачається, що позивач [PERSON] надавала державному нотаіусу необхідні документи для отримання свідоцтва на частку подружжя. Враховуючи вищенаведене, дотримуючись засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини на які посилається, позов пред`явлено до неналежного відповідача, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed