Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

В лютому 2023 року позивач [PERSON] , який діє в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , яка є законним представником малолітнього [PERSON] , [INFO] , про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 10 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої малолітній [PERSON] , а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Позов обґрунтований тим, що 15 грудня 2022 року об 11 годині 30 хвилин малолітній [PERSON] , 2014 року народження, знаходячись на території стадіону ліцею №3 по [ADDRESS] , кинув сніжкою по обличчю [PERSON] , 2013 року народження, унаслідок чого утворилася забійна рана верхньої губи. Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року встановлено, що 15 грудня 2022 року о 11 год. 30 хв. [PERSON] неналежно виконала свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] , [INFO] , який 15.12.2022 о 11 год. 30 хв. на території стадіону ліцею №3 по [ADDRESS] , кинув по обличчю сніжкою [PERSON] , 2013 року народження, унаслідок чого утворилася забійна рана верхньої губи. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №408850 від 15.12.2022 підтверджуються рапортом працівника поліції ВП №3 Гайсинського РУП; заявою [PERSON] ; довідкою від 15.12.2022, виданої КП «Ладижинська міська лікарня»; письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначеною постановою [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. У зв`язку з отриманими внаслідок протиправних дій малолітнього [PERSON] , 2013 року народження, тілесними ушкодженнями, неповнолітня [PERSON] , 2014 року народження, зверталася за медичною допомогою у відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КП «Ладижинська міська лікарня», де був встановлений діагноз: забійна рана верхньої губи, гематома, і рекомендовано: обробка рани, огляд стоматолога. Після отримання тілесних ушкоджень малолітня [PERSON] , [INFO] , відчувала надзвичайний фізичний біль, отриманий від удару сніжкою, певний час не відвідувала школу, адже рана загоювалася тривалий час, і їй було соромно з`являтися із тілесними ушкодженнями до школи. Тривале лікування, період реабілітації та інші заходи невідкладної допомоги позначили негативні зміни у житті дитини: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події продовжують її турбувати. У неї виник страх можливого повторення ситуації, насторога, стривоженість, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, реакції замикання та почуття приниженої гідності. Наслідки перенесеної травми призвели до появи стійкого безсоння та сильної депресії, замкнутості в собі, сором за те, що сталося перед однолітками. З огляду на глибину душевних і моральних страждань малолітньої [PERSON] , [INFO] , позивач оцінює розмір завданої моральної шкоди в 10 000 гривень. Враховуючи те, що шкода завдана [PERSON] , [INFO] , який є малолітньою особою, відповідальність за завдану ним шкоду повинна нести його мати [PERSON] ., яка є відповідачему справі. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження з матеріалами справи отримала особисто в приміщенні суду 22.03.2023 року, відзив на позовну заяву не подала. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Бодачевська М.В. позов підтримала в повному обсязі з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідальність за шкоду завдану малолітній [PERSON] повинен нести навчальний заклад Ліцей №3, оскільки завдання тілесних ушкоджень сталося на території навчального закладу після закінчення уроків. Крім того, її малолітній син [PERSON] , [INFO] , спричинив шкоду малолітній [PERSON] , [INFO] , ненавмисно, тому вважає завищеною суму визначеної позивачем моральної шкоди. Суд, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2022 року об 11 годині 30 хвилин малолітній [PERSON] , 2014 року народження, знаходячись на території стадіону Ліцею №3 по вул. П.Кравчика, 53 , кинув сніжкою по обличчю [PERSON] , 2013 року народження, унаслідок чого утворилася забійна рана верхньої губи. Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року у справі №135/1374/22 [PERSON] на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП України та, оголошено усне зауваження. Постанова не оскаржена та набрала законної сили 03.01.2023. Згідно вказаної постанови, 15 грудня 2022 року о 11 год. 30 хв. [PERSON] неналежно виконала свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] , [INFO] , який 15.12.2022 о 11 год. 30 хв. на території стадіону ліцею №3 по [ADDRESS] . Кинув по обличчю сніжкою [PERSON] , 2013 року народження, унаслідок чого утворилася забійна рана верхньої губи. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №408850 від 15.12.2022 підтверджуються рапортом працівника поліції ВП №3 Гайсинського РУП; заявою [PERSON] ; довідкою від 15.12.2022, виданої КП «Ладижинська міська лікарня»; письмовими поясненнями малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 15 грудня 2022 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зверталася за медичною допомогою у відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КП «Ладижинська міська лікарня», де був встановлений діагноз: забійна рана верхньої губи, гематома, і рекомендовано: обробка рани, огляд стоматолога. Згідно з ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам суд, виходячи з вище встановлених обставин доходить висновку про причинно-наслідковий зв`язок між винними та протиправними діями малолітнього [PERSON] , [INFO] та заподіянням ним шкоди - завдання тілесного ушкодження малолітній [PERSON] , 2013 року народження. Нормами чинного законодавства, зокрема цивільного та кримінального, передбачено, що за дії дитини, яка не досягла 14 років усю відповідальність несуть батьки. Підставою притягнення батьків до цивільно-правової відповідальності за правопорушення, вчинені неповнолітніми дітьми, виступає їх власне правопорушення, під яким слід розуміти винне, протиправне невиконання покладених на них обов`язків щодо належного виховання дітей. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки, або особи, які їх змінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є рідною матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому має відшкодувати спричинену шкоду її сином. Виходячи з вищевикладеного, застосуванню у даній справі підлягають положення ч.4 ст.1178 ЦК України, оскільки в судовому засіданні доведено, що малолітня особа завдала шкоди з вини матері, яка полягає у недостатньому здійсненні виховання щодо поваги прав інших осіб, духовного та морального розвитку. Судом встановлено, що шкода заподіяна здоров`ю малолітньої [PERSON] була спричинена саме внаслідок нездійснення відповідачем [PERSON] належного догляду і контролю за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , 15 грудня 2022 року під час перебування останнього на території стадіону ліцею №3. Відповідачем не спростовано, що шкода завдана позивачу є наслідком несумлінного здійснення нагляду за малолітнім сином. Крім того, стаття 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В даному випадку відповідачем не було здійснено належного нагляду за неповнолітнім сином, що встановлено відповідною постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року у справі №135/1374/22, якою [PERSON] на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 КУпАП України та оголошено усне зауваження, що має наслідком необхідність відшкодування завданої шкоди відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України. Доводи відповідача [PERSON] щодо того, що відповідальним за завдану шкоду повинен бути навчальний заклад ліцей №3, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не доведено, що шкода малолітній [PERSON] завдана внаслідок нездійснення навчальним закладом належного контролю за неповнолітнім [PERSON] у час знаходження його під їхнім наглядом. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі №635/6868/16-ц. При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди. Тобто, відшкодування моральної шкоди передбачають необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі №761/28949/17. Суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, враховує глибину душевних страждань малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка через дії малолітнього [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження, зверталася для надання медичної допомоги, а отже, очевидним є те, що вона зазнала негативних переживань та емоцій, порушився звичний устрій її життя, що із врахуванням принципу розумності та справедливості, та враховуючи той факт, що на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей, на думку суду є підставою для визначення моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , на час завдання ним тілесних ушкоджень малолітній [PERSON] був малолітньою особою, відповідальність за завдану ним шкоду несе його мати [PERSON] , як законний представник. Відповідно до положень частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. За таких обставин позивач [PERSON] у даній справі звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди задоволені частково, розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, (розмір заявлених вимог 10 000 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 5 000 грн. (50%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 536 грн. 80 коп. Крім того, позивачем [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у даній цивільній справі, які він просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених судових витрат на професійну правову допомогу до позовної заяви долучено: договір б/н про надання правової допомоги від 12.01.2023 року, ордер на надання правової допомоги від 02.02.2023 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги від 12.01.2023 року, квитанцію б/н від 01.02.2023 року про оплату на підставі договору про надання правової допомоги в сумі 5 000 грн. Вищенаведені документи суд оцінює як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки вони підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 5000 грн. Вказаний розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та підлягає розподілу за результатами розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Outcome: partial