Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

20.04.2023 року заявник звернувся до суду з заявою про госпіталізацію громадянки у психіатричний стаціонар без її згоди відносно [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заяви посилається на те, що 19 квітня 2023 року [PERSON] була госпіталізована до 1-го відділення КНП "МОЦПЗ" МОР бригадою ШМД у супроводі працівників поліції з приводу неадекватної та агресивної поведінки . Була оглянута завідуючим І-м відділенням [PERSON] , та лікарем-ординатором Олійник Н.М,, які підтвердили необхідність обов`язкового лікеування хворої у стаціонарі, проте хвора від запропонованого лікування категорично відмовляється. У зв`язку з наявністю у хворої тяжкого психічного розладу , у стані якого вона не може адекватно оцінювати оточуючу дійсність, враховуючи її агресивну поведінку та погрози на адресу оточуючих , вона являє небезпеку для себне та оточуючих, внаслідок чого комісія ЛКК підтвердила рішення про необхідність лікування у стаціонарі без згоди на госпіталізацію. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 14, 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» просять задовольнити подану ними заяву про госпіталізацію та лікування в примусовому порядку в умовах психіатричного стаіонару КНП "МОЦПЗ" МОР [PERSON] . Ухвалою суду від 20.04.2023 відкрито провадження по цивільній справі за заявою Комунальне некомерційне підприємство "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради в особі лікаря- ординатора відділення №1 Олійник Нонни Миколаївни, заінтересована особа [PERSON] про госпіталізацію громадянки у психіатричний стаціонар без її згоди відносно [PERSON] , [INFO] . Призначено справу до судового розгляду на 20.04.2023 року на 16 год. 00 хв. У судовому засіданні представник КНП МОЦПЗ" МОР лікар-психіатр ОлійникН.М. заявлені вимоги підтримала, дала аналогічні пояснення викладеним у заяві. Вказала, що [PERSON] , страждає на тяжкий психічний розлад, лікарі встановили, що пацієнтка не є критичною до своїх дій, агресивно поводиться до всіх оточуючих , з якими разом проживає, чим становить для них небезпеку попередньо проходила стаціонарне лікування у їхньому закладі. Зазначила, що госпіталізація потрібна на строк щонайменше два місяці для стабілізації стану хворої, оскільки амбулаторна ліки приймати та дотримуватися рекомендацій лікарів вона не буде. Заінтересована особа чоловік [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав подану заяву, просив таку задоволити. Вважає, що його дружина потребує примусового лікування для надання психіатричної допомоги, оскільки така веде себе агресивно як до нього, так і до оточуючих, постійно загрожує йому фізичною розпраовю, ножем; завдає собі фізичної шкоди, адже різала собі руку , малювала власною кров`ю магічні малюнки на підлозі, вся їх квартира була в крові , у квартирі, в якій вони разом проживають малює хрести та пентаграмми. Це все дуже лякає їх двох неповнолітніх дітей, до того ж нещодавно вона забрала дітей і декілька днів, поки він їх не знайшщов, вони перебували в дуже страшних умовах. [PERSON] у судовому засіданні заперечила необхідність примусового лікування, просила відмовити в задоволенні заяви. Зазначила, що вона є здоровою, на неї наговорює чоловік за те, що в неї є коханець. Вона має навички цилітельки, може знаходити зниклих людей. Не заперечувлаа, що власною кров`ю малювала на підлозі в квартирі петаграму для того, щоб вигнати демонів з чоловіка, який рухом пальців вже вбив багато людей. В судовому засіданні вела себе неадекватно, постійно перебивала суд та пояснення сторін, намагалася втекти з зали судового засідання, вимагала дати їй цигарку, штовхала чоловіка, постійно використовувала нецензурну лексіку відносно лікаря, погорожувала всім. Прокурор в судовому засіданні підтримав подану заяву, просив таку задоволити. Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора на підтримання заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] доставлена в примусовому порядку в супроводі чоловіка До МОЦПЗ 19 квітня 2023 року бригадою ШМД у супроводі співробітника поліції. Відповідно до рішення чергових лікарів-психіатрів приймального відділення про необхідінсть лікування в умовах психіатричного стаціонару , [PERSON] в той же день оглянута в приймальному відділенні КНП лікарями-психіатрами [PERSON] , та [PERSON] , які дійшли висновку, що остання страждає на важкий психічний розлад, а саме: гострий поліморфний психотичний розлад з симмптомами шизофренії, асоційований зі стресом і потребує госпіталізації та лікування в умовах психіатричного стаціонару. 19 квітня 2023 року [PERSON] оглянута лікарською комісією у складі голови комісії медичного директора КНП Шеремет Л., членів комісії завідувача 1-м відділенням Іщенко Г., лікарем -психіатром Олійник Н. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 1 відділення КНП МОЦПЗ" МОР від 19.04.2023, [PERSON] страждає на важкий психічний розлад - гострий поліморфний психотичний розлад з симмптомами шизофренії, асоційований зі стресом, внаслідок чого остання не може адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, виявляє реальну загрозу для себе/оточуючих, проявляє агресію , висловлює прояви маячного мислення. Окрім цього, комісія дійшла до висновку, що подальшеїї лікування можливе лише в умовах психіатричного закладу в примусовому порядку, так як остання в силу свого психічного стану не може надавати усвідомлену згоду на подальше лікування в умовах КНП . Судом встановлено, що [PERSON] відмовилася від госпіталізації. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації. Відповідно до пункту 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить: а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії. Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта. Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу повинно розглядатися як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Відповідно до ч.1,2 ст.340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку,про надання особі амбулаторноїпсихіатричної допомогиу примусовомупорядку таїї продовження,про госпіталізацію до закладуз наданняпсихіатричної допомогиу примусовомупорядку тапродовження такоїгоспіталізації повинні бути зазначеніпідстави длянадання психіатричноїдопомоги упримусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченомустаттею 13 Закону України«Про психіатричнудопомогу»,є необхідною гарантією захисту її праві свобод, закріплених,зокрема,статтями 29,55Основного Закону України.Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Суд враховує, що матеріалами справи підтверджується, що раніше [PERSON] вже з 31.03.2023 до 07.04.2023 року проходила лікування в умовах психіатричного стаціонару за аналогічних обставин. Також суд враховує поведінку і самої [PERSON] , в судовому засіданні, яка дійсно ен виявляла критику до свого стану, поводила себе дещо агресивно до чоловіка та лікаря, не реагувала на зауваження, також і не заперечувала щодо необхідності проведення певних "ритуалів на крові". Враховуючи наведене, судом встановлено, що [PERSON] страждає на важкрий психічний розлад, підтримуюче лікування категорично відмовляється приймати, психічний стан пацієнтки погіршився, поведінка такої є небезпечною для неї та оточуючих, а також враховуючи висновок комісії лікарів психіатрів, відповідно до якого [PERSON] потребує подальшого лікування в примусовому порядку в психіатричному стаціонарі. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Відтак, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення, оскільки, судом встановлено, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих та те, що її лікування можливе лише в умовах стаціонарного психіатричного стаціонару для отримання такою комплексного лікування, відтак така підлягає госпіталізації у примусовому порядку до психіатричного закладу. Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved