Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2014 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року було розірвано. За час перебування у шлюбі, сторони придбали транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип - загальний легковий седан, VІN - код [NUMBER] , рік випуску - 2014, колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , а також гараж капітальний № [NUMBER] , розташований у Гаражному Кооперативі «РАНОК» по вул. Береговій, буд. 164А у м. Дніпрі. Вищезазначене майно було зареєстровано на відповідача. Вважає, що оскільки транспортний засіб та гараж було придбано під час шлюбу, вони є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Утім, після припинення шлюбних відносин, згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя сторонами не досягнуто. На підставі викладеного, позивач просила суд визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип - загальний легковий седан, VІN - код [NUMBER] , рік випуску - 2014, колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , та капітальний гараж № [NUMBER] , розташований у Гаражному Кооперативі «РАНОК» по [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого майна, а саме транспортного засобу - автомобіля марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип - загальний легковий седан, VІN - код [NUMBER] , рік випуску - 2014, колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , та капітального гаражу № [NUMBER] , розташованого у Гаражному Кооперативі «РАНОК» по вул. Береговій, буд. 164А у м. Дніпрі в розмірі 330\~000,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою суду від 31 січня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також витребувано у Гаражного Кооперативу «РАНОК» завірені належним чином копії правовстановлюючих документів на капітальний гараж № [NUMBER] у Гаражному Кооперативі «РАНОК», розташованого за адресою: вул. Берегова, буд. 164А, м. Дніпро (або інформацію щодо власника капітального гаража за період з 2018 по 2021 роки); витребувано у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській області завірені належним чином копії свідоцтва про реєстрації транспортного засобу (правовстановлюючі документи) на автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип - загальний легковий седан, [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , рік випуску - 2014, колір червоний. 12 квітня 2023 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат Корольов Д.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Додатково зазначив, що спірний транспортний засіб та гараж було придбано сторонами за час перебування у шлюбі, а відтак таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними. Відповідач [PERSON] мав можливість звернутися з відповідним позовом до суду про визнання особистою приватною власністю спірного автомобіля. Утім, в матеріалах справи відсутні докази про те, що автомобіль марки HYUNDAI, 2014 року випуску, а також капітальний гараж є особистою приватною власністю відповідача. Також суду повідомив, що на весілля позивачу та відповідачу було подаровано грошові кошти, на які в інтересах сім`ї було придбано автомобіль DAEWOO LANOS, який в подальшому було відчужено. На теперішній час, спірним автомобілем марки HYUNDAI користується відповідач. Оскільки відповідач відчужив спірний автомобіль без згоди позивача, просив стягнути грошову компенсацію у розмірі половини від ринкової вартості легкового автомобіля. Що стосується капітального гаражу, то під час розгляду справи з`ясувалося, що право власності на гараж не оформлено, а відтак він не може бути предметом спору. На підставі викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням відповіді на відзив, в якій позивач не ставить питання щодо компенсації за гараж. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Зазначив, що грошові кошти на придбання автомобілю DAEWOO LANOS, в розмірі 3 300 доларів США дали його батьки. Після чого, даний автомобіль було продано, його батьки надали ще 4 000 доларів США і сім`єю [PERSON] було придбано автомобіль марки HYUNDAI. Сторони проживали в орендованій квартирі, на оренду якої грошові кошти надали батьки відповідача у розмірі 30\~000 грн., на умовах, що [PERSON] перереєструє автомобіль марки HYUNDAI на свою матір, що і було зроблено, а тому в договорі купівлі-продажу ціна зазначена 30\~000 грн. Позивач знала про дані обставини та надала усну згоду на продаж автомобіля марки HYUNDAI. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача адвокат Трегуб Ю.Є. заперечувала проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, право власності на гараж ні за ким не зареєстровано, користування відбувається на підставі членства в кооперативі, а членом кооперативу є мати відповідача. При цьому, не заперечує факт придбання автомобіля марки HYUNDAI в період шлюбу. Утім, джерелом придбання автомобіля були кошти надані батьками відповідача. Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Суд, вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2014 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 травня 2021 року було розірвано. У період зареєстрованого шлюбу, а саме 18 березня 2017 року, сторонами було придбано автомобіль марки HYUNDAI, \~ \~ \~ \~модель ACCENT, тип - загальний легковий седан, VІN - код [NUMBER] , рік випуску - 2014, колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , покупцем якого зазначено [PERSON] , дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу №1249/2017/376460. До серпня 2020 року сторони жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом працювали, отримували доходи та заощаджували гроші. Судом встановлено, що грошові кошти на придбання рухомого майна були перераховані сторонами під час їх перебування в зареєстрованому шлюбі. При цьому, суд враховує, що відповідач у відзиві на позов не заперечує факт придбання спірного автомобіля під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Так, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка повідомила, що фінансовий стан сторін під час перебування у шлюбі, був нормальний, обидва працювали. Автомобіль марки HYUNDAI було придбано за кошти від продажу автомобіля DAEWOO LANOS. Щодо реєстрації права власності на гараж капітальний № [NUMBER] , розташований у Гаражному Кооперативі «РАНОК» по [ADDRESS] їй нічого не відомо. Також не відомо чи допомагали грошовими коштами батьки відповідача подружжю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що особисто надавав сину [PERSON] 4 000 доларів США на придбання автомобілю DAEWOO LANOS. Після чого, разом з дружиною передавали сину 3300 доларів США для придбання автомобіля HYUNDAI. Також зазначив, що разом з дружиною передавали [PERSON] 30\~000 грн. для оренди квартири в обмін на переоформлення права власності автомобіля HYUNDAI на [PERSON] . Свідку також відомо зі слів сина [PERSON] , що позивач надавала усну згоду на переоформлення автомобіля HYUNDAI на [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала аналогічні покази показам свідка [PERSON] . Додатково зазначила, що є членом Гаражного Кооперативу «РАНОК». Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містяться також у статті 368 ЦК України. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідачем [PERSON] не спростовано презумпцію спільності майна подружжя, придбаного під час шлюбу. Останній не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту належності спірного автомобіля йому особисто та/або третім особам, його батькам. Суд не може взяти до уваги, в даному випадку, покази свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони є зацікавленими особами, належних доказів, що автомобіль було придбано за їх кошти суду не надали. Таким чином, судом встановлено, що транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDAI,модель ACCENT, тип - загальний легковий седан, VІN - код [NUMBER] , рік випуску 2014, колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно вимог частини 1,2,3 статті 65 СК України \~ дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення\~одним із\~подружжя договорів,\~які потребують\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~а також\~договорів стосовно\~цінного майна,\~згода другого\~з подружжя\~має бути\~подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Судом встановлено, що при відчуженні спірного автомобіля, письмова згода [PERSON] , як другого з подружжя, відсутня. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в\~постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц\~(провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах. Підстав для відступу від нього немає. Саме до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 по справі №125/2157/19. Як убачається з висновку товарознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості колісного транспортного засобу №014/23 від 27 лютого 2023 року ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI, модель ACCENT, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 272\~329,67 грн. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого майна, а саме транспортного засобу - автомобіля марки HYUNDAI, модель ACCENT, тип - загальний легковий седан, VІN - код [NUMBER] , рік випуску - 2014, колір - червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , що складає 136\~164, 83 грн. Що стосується позовних вимог в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] капітального гаража [ADDRESS] , то суд вважає необхідним відмовити, оскільки право власності на гараж не зареєстровано, а членом гаражного кооперативу є [PERSON] , про що визнали також сторони у судовому засіданні. Щодо позовних вимог в частині стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Корольовим Д.О. надано ордер на надання правничої (правової) допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги (наданих послуг) №1 до договору про надання правових послуг адвоката №б/н від 08 березня 2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №127 від 09 березня 2023 року. При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. З огляду на викладене, проаналізувавши належним чином матеріали справи та долучені представником відповідача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 9 678,00 грн. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 361,64 грн.

Outcome: partial