Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

В вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 731700 грн втраченого заробітку внаслідок каліцтва за період з 01.12.2020 по 01.12.2022 та стягнути витрати на медичний та побутовий догляд за період з 01.12.2020 по 01.12.2022 в розмірі 121950 грн. В обґрунтування позову зазначає наступне. 15 жовтня 1992 року позивач потрапила в дорожньо-транспортну пригоду з вини водія Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області. За скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій установи,правонаступник якого став після декількох реорганізацій відповідач [PERSON] був засуджений згідно із вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.215 КК України. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди відповідачу у відповідності до висновків МСЕК від 13 березня 1996 року та від 15 грудня 1998 року було встановлено 90% втрати працездатності безстроково, я визнана інвалідом 1-ї групи. У зв`язку із викладеним позивач неодноразово зверталася до суду із позовами до Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області щодо відшкодування спричиненої мені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди. Рішенням суду від 19 квітня 2006 року встановлений розмір відшкодування шкоди, а саме щомісячні виплати у зв`язку з втратою працездатності у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні та 75% на медичний та побутовий догляд. Останнім рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року, яке було залишено без зміно відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року (справа N№ 185/7922/20) з Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області на користь позивача стягнуто відшкодування заробітку внаслідок каліцтва 479623 грн. та 79937 грн. витрат на медичний та побутовий догляд за період часу з 01 грудня 2018 року по 01 грудня 2020 року. На даний час відповідачем утворена заборгованість по відшкодуванню втраченого заробітку за період з 01 грудня 2020 року по теперішній час. Позивачем наведений у позовній заяві розрахунок розміру заборгованості з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати станом на період розрахунку. Ухвалою суду від 30.09.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23.11.2022 третьою особою Міністерством внутрішніх справ України надано пояснення на позов, за змістом якого МВС України не є правонаступником Павлоградського міського відділу (з обслуговування м.Павлоград та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області і не може нести відповідальності перед позивачем. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому, мають бути капіталізовані з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов`язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого. 02.12.2022 Головою ліквідаційної комісії Павлоградського міського відділу (з обслуговування м.Павлоград та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області Ноженком А.Г. надано відзив, згідно якого представник відповідача позовні вимоги не визнає, посилаючись на наступне. Згідно з частиною 3 розділу І Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VII мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2018 року. З урахуванням викладеного сума втраченого заробітку [PERSON] за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2022 року повинна складати 56582,00 грн, Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 19 квітня 2006 року у справі № 2-941/06 не покладено обов`язок на Павлоградський МВ ГУМВС виплачувати щомісячні виплати [PERSON] у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні та 75% на медичний та побутовий догляд. Позивачем на надано належних та допустимих доказів наявності іншого судового рішення, яким встановлено обов`язок відповідача щодо таких виплат. Ухвалою суду від 24.11.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав відзив. Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав пояснення по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 жовтня 1992 року [PERSON] отримала важкі тілесні ушкодження під час ДТП, що сталося з вини водія Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] . Внаслідок цього позивачу встановлено інвалідність першої групи з втратою 90% працездатності безстроково. Відповідачем у добровільному порядку не здійснювалися виплати у відшкодування шкоди, заподіяної його працівником. Тому [PERSON] неодноразово зверталась до суду з позовами про захист свого порушеного права. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 19 квітня 2006 року було встановлено обов`язок Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області сплачувати позивачу щомісячне відшкодування втраченого заробітку з подальшим перерахунком у разі зміни ступеня втрати працездатності та зміни розміру мінімальної заробітної плати. Зазначене рішення належним чином не виконувалось, тому у листопаді 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області про стягнення відшкодування втраченого заробітку за період з 01.12.2018 по 01.12.2020 після винесення останнього судового рішення. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 24.03.2021 позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] втрачений заробіток внаслідок каліцтва та витрати на медичний та побутовий догляд за період з 01.12.2018 по 01.12.2020. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.09.2021 рішення Павлоградського міськрайонного суду від 24.03.2021 залишено без змін. Зазначеним рішенням встановлено, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача втрачений заробіток у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні щомісячно, а також 75% мінімальної заробітної плати щомісячно на медичний та побутовий догляд. Таким чином рішенням суду у справі № 185/7922/20, яке набрало законної сили, встановлено обов`язок Павлоградського міського відділу (з обслуговування м.Павлоград та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області щодо виплати позивачу щомісячно втраченого заробітку у розмірі 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні, а також витрат на медичний та побутовий догляд у розмірі 75% мінімальної заробітної плати. Відповідно до частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до частини 1 статті 1197 Цивільного кодексу України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Посилання відповідача на те, що при розрахунку сум слід було брати за розрахункову величину прожитковий мінімум для працездатної особи замість мінімальної заробітної плати, та відсутність встановленого рішенням розмір відсотків, суд вважає безпідставними з огляду на те, що обов`язок відповідача по виплаті позивачці 90% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати в Україні щомісячно, а також 75% мінімальної заробітної плати щомісячно на медичний та побутовий догляд встановлено рішенням суду від 19.04.2006 в зазначених відсотках від розміру мінімальної заробітної плати в Україні, та він виник до внесення відповідних змін у законодавство. На теперішній час ступінь втрати позивачем працездатності 90% - не змінився, тому розмір втраченого заробітку за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2022 року з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати слід розрахувати наступним чином: (розмір мінімальної заробітної плати х 5 х 90% х кількість місяців у періоді, коли розмір мінімальної заробітної плати не змінювався. \~- розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 грудня\~2020\~року по 31 грудня\~2020\~року -\~5000\~грн. щомісячно х 5 х 90 % ? 1 місяць = 22500 грн. - розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 січня\~2021\~року по 30 листопада\~2021\~року -\~6000\~грн. щомісячно ? 5 х 90 % ? 11 місяців = 297000\~грн. - розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 грудня\~2021\~року по 01 жовтня\~2022\~року -\~6500\~грн. щомісячно ? 5 х 90 % ? 11 місяців = 321750\~грн. - розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 жовтня\~2022\~року по 01 грудня\~2022\~року -\~6700\~грн. щомісячно ? 5 ? 90% ? 3 місяці = 90450 грн. Загальна сума втраченого заробітку за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2022 року складає 731700 грн. Також з відповідача підлягає стягненню 75% мінімальної заробітної плати щомісячно на медичний та побутовий догляд за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2022 року згідно розрахунку: - розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 5000 грн. щомісячно х 75 % х 1 місяць = 3750 грн. - розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 січня 2021 року по 30 листопада 2021 року - 6000 грн. щомісячно х 75 % ? 11 місяців = 49500 грн. - розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 грудня 2021 року по 01 жовтня 2022 року - 6500 грн. щомісячно х 75 % ? 11 місяців = 53625 грн. ??- розмір мінімальної зарплати в Україні в період з 01 жовтня 2022 року по 01 грудня 2022 року - 6700 грн. щомісячно х 75 х 90% ? 3 місяці = 15075 грн. Загальна сума витрат на медичний та побутовий догляд за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2022 року складає 121950 грн. Посилання відповідача на передчасність позовних вимог за період з 01.10.2022 по 01.12.2022 суд, також, вважає, необгрунтованими, так як відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, стягнення проводиться за період до до дати ухвалення рішення по справі, і не є вимогою на майбутнє. Таким чином позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 8536,50 грн.

Outcome: approved