Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

у січні 2023 року [PERSON] звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Гусак О.С. Ухвалою від 1 березня 2023 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків п`ять днів з дня вручення вказаної ухвали. 13 березня 2023 року від позивача надійшла заява на усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року відкрито провадження у справі вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18. Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 21 липня 2020 року Оболонським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 744. Із позовної заяви вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, позивач та відповідач втратили почуття любові та взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені, шлюб існує лише формально, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно із статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). На підставі статтей 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved