Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період його навчання. Позивач зазначає, що він є рідним сином відповідача. В 2021 році він вступив на навчання у Вінницький національний аграрний університет на інженерно-технологічний факультет за денною контрактною формою, де зараз навчається на 3 курсі. Строк навчання до 01 липня 2024 року. Вартість навчання за контрактом складає 12\~500,00 грн на рік. Позивач також зазначає, що він у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, зокрема на витрати, пов`язанні з проїздом до навчального закладу, на навчання (канцелярські товари, оплату за навчання), харчування, одяг, взуття та інші витрати на життя. Так як останній навчається він позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має. 30 березня 2007 року шлюб між його батьками розірваний. На сьогоднішній день він проживає разом із матір`ю, яка несе основні витрати на його утримання. При цьому, його мати є інвалідом 3 групи та окрім нього на її утриманні є неповнолітня дитина від іншого шлюбу. Натомість його батько є здоровою та працездатною людиною, який багато років працює в державній установі, має стабільний дохід, а тому має можливість надати таку допомогу, однак в добровільному порядку не бажає. За таких обставин позивач просив суд стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на період його навчання, починаючи стягнення з моменту подання позову та до закінчення його навчання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслану відповідачу на адресу реєстрації його місця проживання, яку він отримав 18 березня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, ні інших заяв та клопотань до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. 182, 199, 200 СК України. Судом установлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 березня 2002 року (а.с.9). 30 березня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний та остання змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30 березня 2007 року (а.с.10). [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та є студентом 3-го курсу інженерно-технологічного факультету Вінницького національного аграрного університету денної контрактної форми навчання (термін навчання закінчується у 2024 році), що підтверджується довідкою Вінницького національного аграрного університету від 14 листопада 2022 року №2438, договором про навчання від 12 серпня 2021 року № 0776.21д-ІТФ, укладеним Вінницьким національним аграрним університетом та [PERSON] , та договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 12 серпня 2021 року за № 453.21дк-ІТФ. Освітня програма є акредитованою строком до 01 липня 2024 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 12 500,00 грн за рік навчання, за весь строк навчання - 37500,00 грн(а.с.4-8). Позивач проживає разом матір`ю, не працює, доходів не має та перебуває на її утриманні. Мати є інвалідом третьої групи та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №014721 від 03 травня 2022 року та пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с.12-13). Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжує навчання, доходів не має, проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі. При цьому суд враховує, що відповідач доказів не можливості надання такої допомоги суду не надав. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню сина, а також те, що відповідач доказів надання допомоги сину та неможливості утримувати його суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (вартість навчання, проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/6 частки доходу відповідача щомісячно. При визначені розміру аліментів суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24 грудня 2014 року в справі №6-186цс14, та врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання сина матір`ю, як-то визначено ст.200 СК України. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов та можливості їх сплати у визначеному ним розмірі відповідачем. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 16 лютого 2023 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а позов задоволений частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 536,80 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial