Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства, в якій вказав, що в період часу з 2008 року по 2013 рік він перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Під час цих відносин у них народився син [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищем матері. На момент народження дитини батьком у свідоцтві про народження був вказаний [PERSON] . Дитина зареєстрована за прізвищем матері ( [PERSON] ) однак ім`я, по-батькові вказано позивача « [PERSON] », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості. Після народження дитини позивач постійно спілкується з нею та проводить час, цікавиться її особистим життям, бере участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. На даний час, у зв`язку з тим, що матір дитини знаходиться на тимчасово окупованій території, а також відсутність офіційних повноважень у батька, щодо представництва дитини в органах державної влади, самостійного отримання дитиною різного роду довідок і документів до досягнення повноліття, що і стало причиною подачі даного позову. На сьогоднішній день дитина проживає разом з позивачем та його новою родиною, перебуваючи на повному утриманні позивача. Відповідачем по справі визначена [PERSON] , оскільки остання згідно з свідоцтва про шлюб від 11 травня 2019 року № [NUMBER] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Крім того, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви, [PERSON] , дає згоду на спільне проживання та відвідування за кордоном медичних, лікувальних та інших заходів, загальноосвітніх та інших навчальних закладів, тощо, для забезпечення життя, здоров`я, навчання та розвитку дитини у супроводі [PERSON] . Позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису № 24 від 27 лютого 2008 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини; внести відомості до актового запису № 24 від 27 лютого 2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України. 24 березня 2023 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій [PERSON] просив визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , місцем проживання його батька [PERSON] , та надання дозволу на відвідування за кордоном медичних, лікувальних, загальноосвітніх та інших навчальних закладів, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини, тощо, для забезпечення життя, здоров`я, навчання та розвитку неповнолітнього сина [PERSON] разом у супроводі позивача. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого судового засідання, у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] , яка про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в підготовче судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, не заперечує проти вирішення питання на розсуд суду. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд встановив, [INFO] народився [PERSON] , про що виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцевого Донецької області вчинений актовий запис № 24 від 27 лютого 2008 року. Матір`ю дитини вказана [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з свідоцтва про шлюб від 11 травня 2019 року № [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та підтримує в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.\~Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Суд приходить до переконання, що зазначені докази доводять факт батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] . Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача не надано, не містять їх і матеріали справи. Оцінюючи надані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно визнає себе батьком неповнолітнього сина, брав участь у його вихованні та утриманні разом з матір`ю дитини, з якою проживав однією сім`єю і вів спільне господарство. Встановлення вказаного факту для позивача має юридичне значення. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Згідно із\~статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Визначальним у вирішенні даної позовної вимоги є добровільна згода матері на визначення місця проживання дитини разом з батьком. Отже, враховуючи наведене, а також обставин справи, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з позивачем відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , а тому дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про надання дозволу на відвідування за кордоном медичних, лікувальних, загальноосвітніх та інших навчальних закладів, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини, тощо, для забезпечення життя, здоров`я, навчання та розвитку неповнолітнього сина [PERSON] разом у супроводі позивача, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 5 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Відповідно до рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 643/1090/17, не зазначення позивачем конкретної адреси місця перебування дитини та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та її період. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості. Отже, враховуючи наведене, а також обставини справи суд вважає, що вимога позивача в цій частині є недоведеною, а тому дійшов до висновку про відмову в задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial