Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Представник позивача, адвокат Новак А.М., звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР», акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтував наступними обставинами. Позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Для обліку електричної енергії у вказаній квартирі встановлений лічильник електричної енергії, який розташований у щитовій на сходовій клітині під`їзду. У щитовій також знаходяться три інші лічильники, які належать сусідам квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Щитова під`їзду на сходових клітинах, в якій розташовані лічильники електроенергії не зачиняється, доступ до всіх лічильників є вільним. За адресою: [ADDRESS] позивач не проживає з жовтня 2018 року. В серпні 2020 року позивачем було виявлено, що показники електролічильника змінились, при тому, що позивач електричною енергією не користувався. Як виявилось, через лічильник позивача підключались сусіди, приєднавшись до вимикачів (автоматів) лічильника. Місце розміщення вузла обліку має бути захищеним від доступу сторонніх осіб, що передбачено Правилами улаштування електроустановок. Окрім того, що щитова має вільний доступ, неопломбовані вхідні та вихідні вимикачі дають можливість підключатись сусідам через лічильник позивача постійно. Позивачем була подана заява-повідомлення до Криворізького МРЕМ АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про крадіжку електроенергії, проте, відповіді не отримав. Крім цього, відповідно до п.п. 5.5.3 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 відповідальність за збереження і цілісність квартирних ЗКО, пломб та індикаторів на ЗКО, установлених на сходових клітках, покладається на власника будинку або організацію, яка є балансоутримувачем будинку. Організацією, у віданні якої перебуває буд. [ADDRESS] є ТОВ «Сітісервіс-КР». Позивач звернувся до ТОВ «Сітісервіс-КР» із запитом про надання копії акту про збереження пломб лічильника електричної енергії квартири [ADDRESS] та отримав відповідь, в якій зазначено, що товариство надає виключно житлово-комунальні послуги, акт про збереження пломб на лічильнику квартири [ADDRESS] складається між сторонами договору про надання послуг з розподілу (передачі електричної енергії). Отже, ТОВ «Сітісервіс-КР» самоусунувся від своїх обов`язків, допустив бездіяльність, не забезпечив схоронність електричних лічильників, встановлених на сходових клітинах під`їзду. Такі дії відповідачів завдали позивачу матеріальної шкоди у розмірі 1091,60 грн (заборгованість, яку позивач змушений був сплатити, внаслідок крадіжки електроенергії) та моральної шкоди, яку останній оцінює у 20000 грн. Вказану суму матеріальної та моральної шкоди позивач просив стягнути з відповідачів у судовому порядку. 30 вересня 2021 року ТОВ «Сітісервіс-КР» надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що товариство заперечує проти позову та вважає вимоги позивача безпідставними з наступних підстав. Відповідно до п.п. 5.5.1., 5.5.3. Постанови НКРЕКП №311 від 14.03.2018 власники (користувачі) електроустановок, об`єктів або окремих елементів об`єкта, території (приміщення), де встановлені ЗКО, пломби та індикатори впливу (зокрема електричного/магнітного поля) на ЗКО, а також інше обладнання вузлів обліку, відповідають за їх збереження і цілісність (зокрема дотримання обумовлених проєктом параметрів зовнішнього середовища, захист від пошкоджень та зовнішнього втручання) відповідно до акта пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗКО, установлених пломб та індикаторів). Відповідальність за збереження і цілісність квартирних ЗКО, пломб та індикаторів на ЗКО, установлених на сходових клітках, покладається на власника будинку або організацію, яка є балансоутримувачем будинку. У даному випадку ТОВ «Сітісервіс-КР» не є власником будинку або організацією, яка є балансоутримувачем будинку, а також, товариство не брало на себе обов`язку, щодо збереження пломб, так як не підписувало акту пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на зберігання ЗКО, установлених пломб та індикаторів) ЗКО квартири за адресою: [ADDRESS] . Щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування заявлених вимог в цій частині. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову. 15 вересня 2022 року представник позивача відмовився від позовних вимог до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та на підставі ухвали суду від 15.09.2022 провадження у справі в частині вимог до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» закрито. Позивач та його представник під час розгляду справи позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та убачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 7). Для обліку електричної енергії у вказаній квартирі встановлений лічильник електричної енергії, який розташований у щитовій на сходовій клітині під`їзду. За адресою: [ADDRESS] позивач не проживає з жовтня 2018 року, що підтверджується відповідними актами (а.с. 8, 9). В серпні 2020 року позивачем було виявлено, що показники електролічильника змінились, при тому, що позивач електричною енергією не користувався, заборгованість станом на 01.10.2020 складала 873,32 грн. Позивач вважає, що до його лічильника підключались сусіди, які безобліково користувалися електроенергією. Внаслідок крадіжки електроенергії позивач змушений був сплати заборгованість у розмірі 1091,60 грн. Позивач вважає, що крадіжка електроенергії сталася внаслідок бездіяльності відповідача, який відповідає за збереження і цілісність квартирних ЗКО, пломб та індикаторів на ЗКО, установлених на сходових клітках. Разом з цим, суд не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п.п. 5.5.1., 5.5.3. Постанови НКРЕКП №311 від 14.03.2018 власники (користувачі) електроустановок, об`єктів або окремих елементів об`єкта, території (приміщення), де встановлені ЗКО, пломби та індикатори впливу (зокрема електричного/магнітного поля) на ЗКО, а також інше обладнання вузлів обліку, відповідають за їх збереження і цілісність (зокрема дотримання обумовлених проєктом параметрів зовнішнього середовища, захист від пошкоджень та зовнішнього втручання) відповідно до акта пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗКО, установлених пломб та індикаторів). Відповідальність за збереження і цілісність квартирних ЗКО, пломб та індикаторів на ЗКО, установлених на сходових клітках, покладається на власника будинку або організацію, яка є балансоутримувачем будинку. У даному випадку ТОВ «Сітісервіс-КР» не є власником будинку або організацією, яка є балансоутримувачем будинку, за адресою: [ADDRESS] , що випливає з договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Центрально-Міському районі (об`єкт №1) (а.с. 93). Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази, щодо наявності акту пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на зберігання ЗКО, установлених пломб та індикаторів) лічильника електроенергії квартири за адресою: [ADDRESS] , тому підстави стверджувати, що саме відповідач є особою, яка відповідальна за збереження установлених пломб на лічильнику електроенергії позивача, відсутні. Щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди суду зазначає наступне. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. У даному випадку належних та допустимих доказів протиправних дій відповідача матеріали справи не містять, причинний зв`язок між заподіяною шкодою (крадіжка електроенергії) та діями (бездіяльністю) відповідача, відсутній. Натомість у позові позивач стверджує, що крадіжка електроенергії відбулась внаслідок протиправних дій його сусідів, які, приєднавшись до вимикачів (автоматів) лічильника, користувались електроенергією, яку обліковував електролічильник позивача, такі обставини виключають вину відповідача - ТОВ «Сітісервіс-КР» та обов`язок відшкодування позивачеві матеріальної та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на такі обставини, враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів спричинення позивачу матеріальної та моральної шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача, у задоволенні позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю. Оскільки в задоволенні позову було відмовлено, позивач від сплати судових витрат звільнена, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed