Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

24 лютого 2023 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору №PLXRFD11810494 від 28.03.2007 укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 2284,00 грн на строк 10 місяців з 28.03.2007 по 28.01.2008 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди , комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(СТАНДАРТ) строки. Просив стягнути із відповідача станом на 06.02.2023 заборгованість в сумі 51907,74 грн., з яких: 47022,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованим відсотками, 4885,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2023 року справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.71). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно 28.03.2007 вона уклала договір із Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та отримала кредитну картку. Погасити не мала змоги даний кредит, у зв`язку зі складним матеріальним становищем. Заслухавши відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву позичальника №PLXRFD11810494 від 28.03.2007, згідно якої отримала кредит в сумі 2284,00 грн на строк 10 місяців з 28.03.2007 по 28.01.2008 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди , комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(СТАНДАРТ) строки. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 228,53 грн. Для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості зав кредитом, відсотків, винагороди, комісії, також інших виплат згідно з Умовами. Для виконання зобов`язань Банк відкрив позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту , відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 10,0 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов (а.с.53). [PERSON] користувалася банківськими послугами з 28.03.2007 по 01.01.2023, що підтверджується випискою за договором №PLXRFD11810494 від 28.03.2007, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] та довідкою про надання кредитних карток за договором від 28.03.2007 (а.с. 31-52). Відповідач зобов`язання по погашенню кредиту не виконує, у зв`язку з цим станом на 06.02.2023 відповідно до наданого розрахунку (а.с. 5-30) має заборгованість - 51907,74 грн., з яких: 47022,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованим відсотками, 4885,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Виходячи з положень ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової вставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У заяві позичальника №PLXRFD11810494 від 28.03.2007, підписаній сторонами, узгоджена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до даної заяви згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 10,0 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов Відповідно до п. 3.3 наданих позивачем Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою власника відносно прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, тобто даний пункт Умов не містить інформації щодо зміни розміру відсоткової ставки. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.03.2007, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», що почали діяти з 01.03.2019, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: проценти від неповернутого в строк кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву на отримання кредитної карки, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів в розмірі зазначеному позивачем в позові, 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua.) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг при укладенні договору №PLXRFD11810494 від 28.03.2007, надані банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору та щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.03.2007 шляхом підписання заяви позичальника. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, саме в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд», як вказує в позові позивач. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина України [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна бути врахована при застосуванні судами аналогічних норм права. За таких обставин, оскільки при підписанні відповідачем договору (заяви) від 28.03.2007, була визначена процентна ставка у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, однак в розрахунку заборгованості в період на який був наданий кредит, позивач вказує проценту ставку в розмірі 3% в місяць (36% річних), і надалі його періодично змінює самостійно, суд приходить до висновку, що заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 4885,64 грн не підлягає стягненню. Враховуючи вищевикладене, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №PLXRFD11810494 від 28.03.2007 у розмірі 47022,10 грн., з яких: 47022,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту, станом на 06.02.2023. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк", 2684 гривень 00 копійок - судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved