Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

У березні 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов. Стислий виклад позиції позивача. 15 серпня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке повторно видано Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 28. Проте, з 1993 року позивач не проживає разом з відповідачкою, місце її перебування йому невідомо, тобто, фактично шлюбні відносини носять формальний характер. Стислий виклад заперечь відповідачки. [PERSON] належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, частини 10 статті 187 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, відзив у встановлених судом строк не подала, про причини неявки суду не повідомила. Заяви, клопотання. 15 березня 2023 року на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 20). Процесуальні дії у справі. 15 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а.с. 15-16). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 15 серпня 1992 року, про що складено відповідний актовий запис № 28, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке повторно видано Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 3). Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлено, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб, проте сторони тривалий час проживають окремо, та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Так, згідно положень статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до диспозиції статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд в постанові від 03 грудня 2020 року (справа №456/848/16) зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Положення частини першої статті 280 ЦПК України визначають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка у встановлений судом строк відзив на позов не подала, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. При цьому, Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. На підставі статей 24, 56, 110, 112, 114, 115 СК України, та

Outcome: approved