Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 03 листопада 2022 року директор Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Дрозд С.Я. (далі - представник) в інтересах Акціонерного Товариства «Укрпошта» (далі - також позивач) подав до суду позовну заяву до [PERSON] (далі - також відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись, що відповідач не виконує умови договору позики, тому просить стягнути з неї заборгованість в загальному розмірі 37379 гривень 79 копійок та судові витрати в розмірі 2481 гривень (далі - також позовна заява). Відповідач не подала до суду відзив проти позову. 2. Суд щодо неявки в судове засідання сторін, зазначає таке. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суд не повідомила, заяв та клопотань до суду не подавала, хоча повідомлена про час, дату і місце судового розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. 3. Учасники судового провадження висловили таке. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив таке: договори новації та короткострокової безвідсоткової позики укладені відповідачем добровільно та нею підписані; матеріали службового розслідування щодо привласнення відповідачем майна натепер надати не може; відповідний наказ про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності не видавався; відповідач частково виконала договір позики, шляхом повернення частини грошових коштів; позивач не надавав відповідачу грошові кошти в позику; відповідач визнана такою, що має борг перед позивачем. 4. Процесуальні рішення та дії у справі такі. Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 21 листопада 2022 року прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснив право подати до суду відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати до суду докази (а.с. 37-39). Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 14 грудня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відклав розгляд, через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача (а.с. 51). Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 21 грудня 2022 року, відклав розгляд справи визнав неявку сторін в судове засідання неповажною та визнав явку сторін в судове засідання 23 січня 2022 року обов`язковою (а.с. 68-69). Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 23 січня 2023 року, відклав розгляд справи визнав неявку сторін в судове засідання неповажною та визнав явку сторін в судове засідання 22 лютого 2022 року обов`язковою (а.с. 107-108). Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 20 березня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відклав розгляд, через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача (а.с. 124). 10 квітня 2023 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. 5. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. Відповідач працювала в АТ «Укрпошта» за трудовим договором на посаді начальника ПВПЗ №37. 09 листопада 2021 року позивач та відповідач уклали Договір короткострокової безвідсоткової позики №11-514 (далі - також Договір позики, а.с.6-8). Позичальник відповідно до цього Договору позики, який укладено відповідно до договору новації від 09 листопада 2021 року укладеного між тими самими сторона, зобов`язується у строк і в порядку, визначеному цим договором позики повернути грошові кошти в розмірі 40198 гривень 80 копійок, а позикодавець зобов`язується прийняти грошові кошти в порядку визначеному цим Договором (пункт 1.1 Договору позики). Сторони домовились, що проценти за користування Позикою встановлюється у розмірі 0 відсотків (пункт 1.2 Договору позики). Сторони досягли згоди, що утримання із заробітної плати, які будуть здійснюватися згідно пункту 3.1 цього Договору, є договірними і не є відрахуваннями із заробітної плати у розумінні статті 26 Закону України «Про оплату праці» (пункт 2.2 Договору позики). 09 листопада 2021 року позивач та відповідач уклали Договір новації № 11-515 про заміну первісного зобов`язання, яке виникло внаслідок протиправного заволодіння відповідачем під час виконання трудових обов`язків грошовими котами в розмірі 40198 гривень 80 копійок (далі - також Договір новації, а.с. 10). Відповідач у зв`язку з неможливістю відшкодувати матеріальну шкоду завдану позивачу в сумі 40198 гривень 80 копійок, яка була завдана шляхом протиправного заволодіння відповідачем вказаною сумою під час виконання трудових обов`язків, та позивач прийшли до згоди про заміну зобов`язання про відшкодування зазначеної завданої матеріальної шкоди новим зобов`язанням відповідно до статті 604 та статті 1053 Цивільного кодексу України (пункт 1 Договору новації). Первісне зобов`язання припиняється з моменту набрання чинності цього Договору (новації) (пункт 2 Договору новації). Зміст і умови нового зобов`язання викладені у Договорі позики, в якому сторонами є сторони за первісним зобов`язанням і за цим договором (пункт 3 Договору новації). Відповідач 09 листопада 2021 року надала згоду на добровільне відшкодування суми шкоди за відсутнє майно позивача - готівка, в сумі 40198 гривень 80 копійок, на умовах укладення договору новації/позики та шляхом утримання усіх коштів нарахованих їй до виплати (а.с. 11). Відповідно до довідки від 24 червня 2022 року, відповідач за період з 09 листопада 2021 року по 24 червня 2022 року погасила позику в розмірі 11542 гривня 21 копійка. Заборгованість відповідача перед відповідачем становить 28656 гривень 59 копійок (а.с. 12). Згідно наданого позивачем розрахунку, за договором позики утворилася заборгованість, на загальну суму 37379 гривень 79 копійок, що складається з заборгованості: за основним боргом 28656 гривень 59 копійок; пеня - 8023 гривні; 3 відсотки річних - 699 гривень 52 копійки. 6. Норми права, які застосував суд такі. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства (частина 1 статті 6 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. \~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина 1, 2 статті 207 ЦК). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК). Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація) (частина 2 статті 604 ЦК). Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК). За домовленістю\~сторін борг,\~що виник\~із договорів\~купівлі-продажу,\~найму майна\~або з\~іншої підстави,\~може бути\~замінений позиковим\~зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу) (частина 1, 2 статті 1053 ЦК). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина 1 статті 1046 ЦК). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина 1 статті 1047 ЦК). Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків (частина 1 статті 130 Кодексу законів про працю, далі - також КЗпП). При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством (частина 2 статті 130 КЗпП). Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, далі -ЦПК). 7. Мотиви застосування норм права такі. Системний аналіз норм зазначених у пункті 6 мотивувальної частини рішення, свідчить, що характерними для новації є наявність взаємної згоди сторін щодо припинення дії попереднього зобов`язання та щодо умов нового зобов`язання, припинення попереднього зобов`язання і виникнення між тими ж сторонами нового зобов`язання. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує в майбутнього для позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Суд зазначає, що в позовній заяві та Договорі новації лише зазначено, що первісне зобов`язання між сторонами виникло, під час виконання трудових обов`язків, внаслідок протиправного заволодіння відповідачем грошовими коштами в розмірі 40198 гривень 80 копійок. Представник позивача не довів, що відповідачу фактично надавалися кошти в позику, та не були надані належні, допустимі та достатні в своїй сукупності докази, щодо існування, між позивачем та відповідачем, попередніх зобов`язальних відносин цивільно-правового характеру, їх виду та розміру, а тому фактично предметом позову є відшкодування позивачу майнової шкоди, завданої працівником при виконанні своїх трудових обов`язків. Суд наголошує, що порядок відшкодування такого виду шкоди регламентується нормами трудового законодавства. КЗпП передбачена матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, у межах середнього місячного заробітку та випадки обмеженої та повної матеріальної відповідальності працівників. Відтак, укладений між сторонами Договір позики, не підтверджує виникнення нового зобов`язання та досягнення згоди щодо всіх його істотних умов, оскільки реальної передачі позичальникові грошових коштів у розмірі 40198 гривень 80 копійок не відбулося, і зазначений розмір грошових коштів відповідач від позивача не отримувала та уклала безгрошовий договір позики щодо суми протиправного заволодіння грошовими коштами під час виконання нею трудових обов`язків, а порядок відшкодування такого виду шкоди регламентується нормами трудового законодавства. Суд констатує, що спричинена позивачу як роботодавцю матеріальна шкода, внаслідок недостачі грошових коштів, які належать позивачу, не є боргом в розумінні позики, а тому договір короткострокової безвідсоткової позики не є новацією цього боргу. Спричинена відповідачем шкода, в разі її підтвердження у встановленому законом порядку, може бути стягнута в порядку відшкодування шкоди, спричиненої працівником відповідно до норм КЗпП або ЦК. Зважаючи на це, та враховуючи приписи статті 115 ЦПК, обґрунтування, які наведені в поданому позивачем науково-правовому висновку від 10 грудня 2021 року, не спростовують висновків суду. 8. Суд застосовує таку практику Верховного Суду. Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року в справі № 560/1299/17. 9. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить висновку щодо відмови у задоволенні позовної заяви. 10. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Виходячи з приписів частини 1 статті 141\~ЦПК судові витрати покладаються на позивача оскільки у позові відмовлено.

Outcome: dismissed