Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності в порядку спадкування, в якому вказувала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка, як спадкоємиця за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька та звернулася до нотаріуса з заявою про посвідчення її спадкових прав на вказаний будинок. Проте приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. відмовила позивачці в оформленні спадкових прав щодо житлового будинку у зв`язку з наявністю в правовстановлюючому документі на вказане майно незастережених виправлень щодо особи власника. Крім цього, в правовстановлюючому документі - свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 03 серпня 1987 року неправильно зазначено прізвище власника документа та зазначеного в ньому майна, а саме (російською мовою) « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Оскільки зі смертю спадкодавця втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку, внаслідок цього позивачці створюються перешкоди у реалізації свого права на отримання спадщини, а тому [PERSON] просила в судовому порядку встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03 серпня 1987 року, а також визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року прийнято відмову [PERSON] від позовної вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Цією ж ухвалою провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Бузької сільської ради Вознесенського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документа закрито. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Бузької сільської ради Вознесенського району в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що вона не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка, як спадкоємиця за заповітом від 16 січня 2013 року, реєстр. №1, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька та звернулася до нотаріуса з заявою про посвідчення її спадкових прав на вказаний будинок. Проте приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Франкевич І.М. відмовила позивачці в оформленні спадкових прав щодо житлового будинку у зв`язку з наявністю в правовстановлюючому документі на вказане майно незастережених виправлень щодо особи власника. Крім цього, в правовстановлюючому документі - свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 03 серпня 1987 року неправильно зазначено прізвище власника документа та зазначеного в ньому майна, а саме (російською мовою) « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Однак зі смертю спадкодавця втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку. Також вказані суперечності не можуть бути вирішені шляхом встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документа в судовому порядку, оскільки згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» такий порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. В той же час, факт належності спадкодавцю спірного майна знайшов своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: - витягом з Державного земельного кадастру від 11 квітня 2023 року №НВ-5900273272023, згідно якого [PERSON] на підставі Державного акту від 15 квітня 1994 року серії МК №2376 був власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої по [ADDRESS] , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - копією Державного акту від 15 квітня 1994 року, серії МК №2376, згідно якого [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої на території с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, призначеної для обслуговування житлового будинку; - копією довідки Бузької сільської ради Вознесенського району від 14 лютого 2023 року №98/02.16, згідно якої [PERSON] з 19 квітня 1988 року до дня смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] ; - наявністю в [PERSON] , а після його смерті - в позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок по [ADDRESS] . З врахуванням встановленого, виходячи з принципу цілісності об`єкта забудови із земельною ділянкою, на якій він розміщений, суд вважає встановленим той факт, що спірне майно дійсно належало спадкодавцю на момент смерті, а тому увійшло до складу спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст.ст. 1217, 1223 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, зокрема шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом, належним чином прийняла спадщину після смерті батька. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не встановлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом, має право на спадщину у вигляді спірного житлового будинку, проте не має іншої можливості оформити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved