Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що з 04.11.2000 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Можливість зберегти сім?ю не має. Втрачено почуття взаємної любові та поваги, довіри. Подружні відносини припиненні з 2019 року. З того часу не ведеться спільне господарство. Позивач зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання позивач не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити вимоги, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач, повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації Запорізької міськради, 04.11.2000 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №563. Прізвище після укладання шлюбу « [PERSON] та [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9) Судом також встановлено те, що, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, взаємини подружжя не підтримують. Бажання до примирення у позивача відсутнє, а отже, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.\~Статтею 21 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1\~ст.113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved