Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Козятинської міської ради Вінницької області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі земельної частки (паю) членів СВАТ «Пиковецьке» с. Пиковець Козятинського району Вінницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 29.06.1998 він був направлений СВАТ «Пиковецьке» на навчання до Верхівнянської філії Житомирського агротехнічного коледжу. Саме з 29.06.1998 він став учасником СВАТ «Пиковецьке» та залишився ним після ліквідації товариства, оскільки заяви про вихід з товариства він не подавав. Завершивши навчання, на підставі наказу від 02.07.2001 №8 він був прийнятий на роботу до СВАТ «Пиковецьке» агрономом по захисту рослин, де працював до 18.07.2002 та звільнився за власним бажанням. 4 сесією 22 скликання Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області ухвалене рішення №15 від 12.03.1999 про передачу земель в колективну власність, створення фондів та видачу державного акту на право колективної власності, яким створено резервний фонд земель загальною площею 214,6 га, з них: ріллі 162,7 га та водний фонд площею 102,4 га, передано в колективну власність СВАТ «Пиковецьке» 1642,0 га земель та прийнято рішення про видачу державного акту на право колективної власності на 1642,0 га земель. В подальшому, також в період його навчання, а саме 15.03.1999, Пиковецькою сільською радою Козятинського району Вінницької області ухвалено рішення №21 про затвердження списків членів СВАТ «Пиковецьке» та виданий державний акт серії ІІ-ВН №000161. Незважаючи на те, що на час паювання земель СВАТ «Пиковецьке» він був його повноправним учасником, з невідомих йому причин, у вказані вище документи він не був включений, сертифікат про право на земельну частку (пай) не отримував. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення\~позивача та\~його представника,\~дослідивши матеріали\~справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що СВАТ «Пиковецьке» направило на навчання [PERSON] по спеціальності «Захист рослин» до Верхівнянської філії Житомирського агротехнічного коледжу з подальшим працевлаштуванням по завершенню навчання коледжу, що підтверджується листом від 29.06.1998 (а.с.7). З копії трудової книжки серії [NUMBER] від 27.06.2001 вбачається, що [PERSON] на підставі наказу №7 від 31.07.1998 зараховано студентом другого курсу денного відділення спеціальності «Захист рослин» Верхівнянської філії Житомирського агротехнічного коледжу, 27.06.2001 на підставі наказу №9 від 27.06.2001 позивач був відрахований з числа студентів у зв`язку з закінченням навчання і присвоєнням кваліфікації агроном по захисту рослин, а 02.07.2001 на підставі наказу №8 від 01.07.2001 позивач був прийнятий агрономом по захисту рослин у СВАТ «Пиковецьке» з оплатою праці згідно штатного розкладу та 18.07.2002 на підставі наказу №2 від 18.07.2002 розрахований за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України (а.с.8, зворот а.с.8). Відповідно до витягу з рішення 16 сесії 7 скликання Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 08.06.2018 «Про розгляд заяви» [PERSON] відмовлено в наданні земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.9). Як вбачається з відповіді архівного відділу Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області (а.с.10), в додатках до рішення 5 сесії 23 скликання Пиковецької сільської ради №21 від 15.03.1999 «Про затвердження списків членів СВАТ «Пиковецьке», що мають право на земельну частку (пай)», розпорядження голови Козятинської районної держадміністрації від 29.05.2006 №271 «Про затвердження протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та видачу державних актів право власності на земельні ділянки на території Пиковецької сільської ради», прізвище [PERSON] відсутнє (а.с.10). Рішенням 4 сесії 22 скликання Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області №15 від 12.03.1999 «Про передачу земель в колективну власність, створення фондів та видачу державного акта на право колективної власності на землю» вирішено створити резервний фонд земель загальною площею 214,6 га, з них: ріллі 162,7 га та водний фонд площею 102,4 га, передати в колективну власність СВАТ «Пиковецьке» 1642,0 га земель та видати державний акт на право колективної власності 1642,0 га (а.с.11). Рішенням 5 сесії 23 скликання Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області №21 від 15.03.1999 «Про затвердження списків членів СВАТ «Пиковецьке», що мають право на земельну частку (пай), вирішено затвердити списки членів СВАТ «Пиковецьке», що мають право на земельну частку (пай) в кількості 456 чоловік (а.с.12). На підставі розпоряджень Козятинської районної державної адміністрації від 29.05.2006 №267 та №271 затверджено схему поділу та проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) власникам сертифікатів на території Пиковецької сільської ради та протоколи про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), що розташовані на території Пиковецької сільської ради від 06.11.2005, а також вирішено виділити земельні частки (паї) в натурі (на місцевості), видати державні акти на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пиковецької сільської ради згідно додатку №1, а спадкоємцям померлих громадян (додаток №2) державні акти на право власності на земельну ділянку вдати після оформлення спадщини (а.с.14). Рішенням 1 сесії 5 скликання Пиковецької сільської ради Козятинського району Вінницької області №14 від 14.04.2006 «Про погодження матеріалів горизонтальної зйомки земель, що підлягають паюванню» вирішено погодити матеріали горизонтальної зйомки земель, що підлягають паюванню на території Пиковецької сільської ради з такими техніко-економічними показниками: площа ріллі, що підлягає поділу на земельні частки (паї) становить 1161,0221 га (а.с.15). Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН №000161 від 26.03.1999 (а.с.17-19) у колективну власність СВАТ «Пиковецьке» передано 1642,0 гектарів землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання. Рішенням 7 сесії 23 скликання Козятинської районної ради Вінницької області від 30.12.1999 затверджено технічну документацію по складанню державного акта на право колективної власності на землю СВАТ «Пиковецьке» (а.с.20). Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 ст. 1 даного Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 9 ст.\~5\~ЗК України кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.\~22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента\~України від\~08.08.1995\~№720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 даного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами ст.ст. 22, 23\~ЗК України та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Зміст зазначених норм законодавства вказує на те, що головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в КСП на момент реєстрації держаного акта на право колективної власності на землю. Необхідно зазначити, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що підтверджує членство в КСП, а отже і посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, також є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Згідно з ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки [PERSON] був прийнятий на роботу агрономом по захисту рослин у СВАТ «Пиковецьке» 02.07.2001 та працював у ньому до 18.07.2002. Отже, станом на дату отримання СВАТ «Пиковецьке» державного акту на право колективної власності на землю, а саме 26.03.1999, позивач у Товаристві не працював. Інших документів, що підтверджують членство в СВАТ «Пиковецьке» у цей період, позивачем не надано. В свою чергу, навчання за направленням такого факту не підверджує. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено існування підстав для визнання за ним права власності на земельну частку (пай), а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed