Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23.11.2020 у розмірі 14815,58 гривень станом на 11.01.2022, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 14770,43 гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 45,15 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobankза заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobankє те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», далі - Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 23.11.2020 [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23.11.2020. Частиною 6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 23.11.2020 [PERSON] просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 10500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідачка зобов`язання за Договором не виконала, внаслідок чого станом на 11.01.2022 утворилась заборгованість у розмірі 14815,58 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 14770,43 гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 45,15 грн., яка до теперішнього часу відповідачкою не погашена. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.09.2022 на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що позивач вимагає стягнути 14815,58 грн. заборгованості та при цьому посилається на Умови та правила обслуговування, що розміщені на сайті monobank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила обслуговування розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір б/н від 23.11.2020, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розміру та порядок нарахування. Зазначила, що в анкеті-заяві процентна ставка не зазначена. Крім того, у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Отже, банк не мав права нараховувати відсотки. Але із розрахунку заборгованості, наданого банком в додатках до позовної заяви, слідує що банк систематично, кожного першого числа місяця, нараховував відсотки за користування кредитом. Тобто, до суми тіла кредиту позивачем безпідставно додавалися відсотки за користування кредитом. Після нарахування відсотків позивач протиправно перевів їх в тіло кредиту. Також зазначила про те, що фактично, немає ані жодних доказів надання банком коштів в кредит, ані конкретної суми кредиту (а.с. 42 - 47). 03.10.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зокрема зазначив про те, що підписанням анкети - заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних, умов надання кредиту, які діяли станом на 23.11.2020, а також засвідчив, що повідомлений Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Використання кредитних коштів підтверджується випискою, отже Боржник погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «monobank», бо інакше він не мав би взагалі технічної можливості користуватися додатком «monobank» жодним чином. Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. У зв`язку з тим, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку й виникла заборгованість. Також зазначив, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 10500.00 грн., баланс складає (мінус) - 4 315,58 грн., отже заборгованість складає 14815,58 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 10500,00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 4315,58 грн. (а.с. 49 - 55). 12.10.2022 на адресу суду від відповідачки надійшли письмові заперечення, в яких зокрема просить не приймати до розгляду документи, що подані позивачем в додатках з відповіддю на відзив, а саме «виписку по рахунку», «довідку про наявність рахунку», «видрук пуш-повідомлення з мобільного додатку», «копії пуш-повідомлень про зміни кредитного ліміту», «копія заяви клієнта від 30.04.2021», оскільки таки подані з порушенням встановленого законом строку (а.с. 73 -75). Представник АТ «Універсал Банк» в судове засідання призначене на 02.02.2023 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутністю представника банку. Відповідачка у судове засідання призначене на 02.02.2023 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 13 квітня 2023 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2020 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 23.11.2020. В анкеті-заяві вказано, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала у мобільному додатку їх примірники. [PERSON] погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що повідомлятиме його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (пункти 1-3 анкети). Частиною 6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 23.11.2020 [PERSON] просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. В Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 23.11.2020 позичальник просить відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму вказану у мобільному додатку (а.с.7). З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11.01.2022 у [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 14815,58 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 14770,43 гривень, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 45,15 грн. (а.с. 6). Як вбачається з наданого представником позивача руху коштів по картці від 29.09.2022 (виписку) за період з 23 листопада 2020 року по 01 січня 2022 року, з якої вбачається, що баланс станом на 23.11.2020 становить 7000,00 грн., баланс на 01.01.2022 - -4315,58 грн. При цьому з цієї виписки вбачається, що [PERSON] внесені в рахунок погашення заборгованості - 11860,00 грн., а знято з картки - 23821,69 грн. (а.с. 56 - 58). Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту [PERSON] 23.11.2020 встановлено суму кредитного ліміту 7000 грн. та 30.04.2021 - 10500 грн. (а.с. 59). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК або ГК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство «Універсал банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Як вбачається з наданих банком доказів, анкета-заява містить лише підпис відповідача. Водночас, анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов. При цьому, банком надано належні докази на підтвердження отримання відповідачем кредитного ліміту у розмірі 10500,00 грн., зокрема, рух коштів по картці з 23 листопада 2020 року по 01 січня 2022 року (виписка по рахунку), розрахунок заборгованості. Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Наданий позивачем примірник умов належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення. Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зазначений висновок узгоджується з висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту. З наданого Акціонерним товариством «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості. Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 14815,58 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались відсотки на заборгованість за кредитом. [PERSON] неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала. При цьому, як вбачається з виписки щодо руху коштів по картці [PERSON] , банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, щомісячних платежів, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] з моменту укладення договору витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 11961,69 грн. (23821,69 грн. - 11860,00 грн.), що і підлягає стягненню з відповідачки. Інші нарахування, а саме, списання відсотків, щомісячних платежів не узгоджені умовами договору та не є сумами грошових коштів фактично використаних відповідачем. Твердження банку про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 14770,43 грн., суд відхиляє, оскільки з виписки вбачається, що до вказаної суми банком також враховано суми автоматичного списання відсотків, щомісячних платежів, а їх нарахування у відповідності до Умов обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачкою не підписані, є безпідставним. Доказів щодо наявності у відповідачки заборгованості перед банком саме в заявленому в позові розмірі немає. Також не підлягає стягненню з відповідачки заборгованість за порушення грошового зобов`язання у розмірі 45,15 грн., оскільки доказів того, що це узгоджено умовами договору суду не надано. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial