Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у жовтні 2017 року позивач запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 17.01.2019 року між АТ "Універсал Банк" та відповідачем на підставі анкети-заяви [PERSON] від 17.01.2019 року, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 35000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Пільгова процентна ставка за користування кредитом становила 0,00001% річних, базова - 3,2% річних на місяць, а збільшена - 6,4% річних на місяць. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу. Однак, [PERSON] у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом 24.05.2021 року утворилась заборгованість за договором кредиту у сумі 62 284,98 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.01.2019 року, яка утворилася станом на 24.05.2021 у сумі 62 284,98 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2021 позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.01.2019 року, яка утворилася станом на 24.05.2021 року та складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 62 284,98 грн., а також судовий збір - 2270,00 грн. 03.02.2022 відповідач [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій просив скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2021 та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 30.09.2022 скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.01.2021 у цивільній справі № 756/14675/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду. Представником відповідача - адвокатом Лапошою Д.Ю. було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, а також стягнути з позивача судові витрати. Зазначив, що дійсно, 17.01.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ "Універсал Банк" з анкетою-заявою для отримання кредиту. Разом з тим, сторона відповідача не погоджується з сумою заборгованості, заявленою позивачем, та вважає її безпідставною та необґрунтованою, оскільки з наданих позивачем документів не вбачається збільшення кредитного ліміту з 35 000,00 грн. до 62 284,98 грн., яку просить стягнути позивач. Так, на думку представника відповідача, заборгованість [PERSON] , на дату звернення АТ «Універсал Банк» з вказаним позовом, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, становила 17455,27 грн., а не 62 284,98 грн., як заявляє позивач. Крім того, представник відповідача вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач, коли укладав договір кредиту, оскільки пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, так як Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Розпорядженням керівника Оболонського районного суду м. Києва №116 від 21.11.2022 цивільну справу № 756/14675/21, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.11.2022 вищезазначена цивільна справа передана судді Тихій О.О. 20.10.2022 від представника АТ «Універсал банк» до суду надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначає, що 17.01.2019 між АТ "Універсал Банк" та відповідачем на підставі анкети-заяви останнього, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» в електронній формі. Посилаючись на норми Закону України «Про електронну комерцію» та Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, зазначив, що Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. При цьому, першим кроком при реєстрації у мобільному додатку «Monobank» є ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг для чого банк надає особі примірники Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк», які містять посилання на паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та тарифи, актуальні на день укладення договору. 17.01.2019 відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, у підтвердження чого [PERSON] у мобільному додатку було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер [NUMBER] . Таким чином, відповідач успішно пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, та, враховуючи алгоритм укладання кредитного договору, останній був ознайомлений з усіма істотними умовами кредитування. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), які діяли станом на 17.01.2019 та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Крім того, під час укладання Договору від 17.01.2019 сторони погоджували порядок внесення змін до нього, разом з тим, [PERSON] не звертався до Банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту. Зазначив, що позивачем додані належні та допустимі докази наявності у боржника заборгованості, зазначеної у позові, зокрема: розрахунок заборгованості та виписка з карткового рахунку, яка є первинним документом, який відображає весь рух грошових коштів по рахунку відповідача. Таблиця розрахунку заборгованості у свою чергу зображає саме наявність заборгованості. Так, заборгованість за договором кредиту у сумі 62 284,98 грн. утворилась шляхом надання кредитного ліміту у розмірі 35 000,00 грн. та відповідної суми овердрафту, який виникає у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів заборгованості, то розмір заборгованості збільшується на суму заборгованості по відсоткам та неустойці. При цьому, представник позивача зазначає, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку. 07.11.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив аналогічного змісту з письмовими поясненнями представника позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах позову міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представник відповідача - адвокат Лапоша Д.Ю. у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст.11Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 17.01.2019 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Вказана анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В Анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. На підставі вказаної заяви між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви). При цьому, згідно з позицією Верховного Суду у справі № 423/581/16-ц, відповідно до статті Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму. У заповненій відповідачем анкеті-заяві [PERSON] погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач також підтвердив, що ознайомився та отримав їх примірники у мобільному додатку, що вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на власний розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати кредитний ліміт, про що він буде повідомлений шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Згідно загальних положень Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», доступних за посиланням: https://www.monobank.ua/terms?&file=umovy-2019-01-11.pdf, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. До кредиту відносяться в тому числі суми, списані за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати мінімального обов`язкового платежу, відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно тарифу. Відповідно до п. 2.1 розділу I Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи Master Card, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Відповідно до п. 2.3 розділу «Основні положення» Умов, своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин Договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним. Пунктом 2.4 розділу «Основні положення» визначено, що укладаючи договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору. Указаними Умовами передбачені права та обов`язки сторін, порядок здійснення дистанційного обслуговування, використання електронного цифрового підпису порядок внесення змін до Договору. У п. п. 5.3, 5.8.1 п. 5 розділу I Умов визначено, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Платіжна карта передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код (п. п. 2.1, 2.4, 2.5 розділу II Умов). П. п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.5 розділу II Умов передбачено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі та відповідному додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку. Форма надання кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. Отже, суд приходить до висновку, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 17.01.2019 було укладено електронний кредитний договір в рамках банківського проекту «monobank» відповідно до вимог чинного законодавства, за яким останній отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі укладеного між АТ "Універсал Банк" та [PERSON] договору, відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] , на яку 08.03.2019 був встановлений кредитний ліміт у сумі 1 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 17.10.2022. Згідно з вказаною довідкою кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався декілька разів та складав станом на 08.03.2019 - 1 000,00 грн., 18.04.2019 - 19 000,00 грн.; 01.07.2019 - 25 000,00 грн.; 19.11.2019 - 35 000,00 грн. Про зміну кредитного ліміту відповідача було повідомлено відповідно до п. 4.3 Умов, а саме: шляхом направлення [PERSON] текстового повідомлення в електронному вигляді на номер мобільного телефону останнього та/або у мобільному додатку, що підтверджується відповідними роздруківками пуш-повідомлень, які маються у матеріалах справи. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем належними доказами, за договором № б/н від 17.01.2019 станом на 24.05.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 62 284,98 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту). З Довідки про наявність рахунку вбачається, що станом на 17.10.2022 в АТ "Універсал Банк" на ім`я відповідача відкрито рахунок № [NUMBER] , до якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] строком дії до 12/24. Відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по його рахунку про рух коштів по картці, з якої вбачається, що останній розраховувався кредитною карткою, поповнював мобільний рахунок, здійснював перерахування на інші платіжні картки, знімав готівку в банкоматах, а також частково погашав кредит, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконав, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість. Суми встановлених кредитних лімітів підтверджуються випискою, долученою до матеріалів справи. Так, з вказаної виписки вбачається, що 08.03.2019 о 15:26:31 год. залишок на картковому рахунку становить 0,00 грн. Пізніше, о 19:56:10 год. у торговій мережі EVA відповідачем було здійснено операцію на суму 389,27 грн., тобто після вказаної операції залишок на картковому рахунку повинен був становити « - 389,27 грн.», разом з тим, у виписці залишок на картковому рахунку [PERSON] зазначений, як 610,73 грн. При цьому, відповідно до Довідки про розмір встановленого кредитного ліміту 08.03.2019 о 16:48 год. відповідачу був встановлений кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн. Таким чином, рух грошових коштів у період з 15:26:31 год. по 19:56:10 год. 08.03.2019 виглядає таким чином: 0,00 грн. (залишок на картковому рахунку) [NUMBER] (встановлений кредитний ліміт) - 389,27 грн. (транзакція в мережі EVA ) = 610,73 грн. (залишок після операції). Встановлення та використання інших кредитних лімітів, зазначених у довідці, також підтверджуються випискою з карткового рахунку. Рух грошових коштів у період з 17:28:29 год. 17.04.2019 по 14:41:50 год. 19.04.2019 виглядає таким чином: 127,37 грн. (залишок на картковому рахунку) +19 000,00 (встановлений кредитний ліміт) - 8,00 грн. (транзакція у Київському метрополітені) = 18 119,37 грн. (залишок після операції). З вказаної виписки також вбачається, що 01.07.2019, у зв`язку зі збільшенням кредитного ліміту до 25 000,00 грн., залишок коштів на рахунку № [NUMBER] станом на 19:19:36 год. збільшився з 450,68 грн. до 6203,78 грн. Так, відповідно до виписки, об 11:49:04 год. 01.07.2019 залишок грошових коштів на рахунку [PERSON] становив 450,68 грн., який є залишком коштів попереднього кредитного ліміту у розмірі 19 000,00 грн., тобто станом на вказаний час відповідачем було використано 18 549,32 грн. від встановленого кредитного ліміту: 450,68 грн. (залишок коштів на рахунку) = 19000,00 (сума кредитного ліміту, встановлена 18.04.2019) - 18549,32 грн. (сума видаткових операцій). 01.07.2019 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 25 000,00 грн., що на 6000,00 грн. більше за попередній, у зв`язку з чим, залишок на картковому рахунку збільшився на вказану суму: 6203,78 грн. (залишок коштів на рахунку станом 19:19:36 год. 01.07.2019) = 450,68 грн. (залишок коштів на рахунку станом на 11:49:04 год. 01.07.2019 ) - 246,90 грн. (транзакція у БРСМ) + 6000,00 грн. (різниця між кредитним лімітом, встановленим 01.07.2019 та 18.04.2019). Крім того, 19.11.2019 в черговий раз відповідачу було збільшено кредитний ліміт до 35000,00 грн. Станом на 07:48:44 год. 18.11.2019 залишок грошових коштів на рахунку відповідача становив 100,43 грн., тобто [PERSON] на вказаний час були використані кредитні кошти у сумі 24899,57 грн. = 25000,00 (сума кредитного ліміту, встановлена 01.07.2019) - 100,43 грн. (залишок грошових коштів на рахунку). З урахуванням того, що кредитний ліміт 19.11.2019 був фактично збільшений на 10 000,00 грн., залишок кредитних коштів на рахунку відповідача станом на 19:13:13 год. 19.11.2019 змінився до 9982,43 грн. = 100,43 грн. (залишок грошових коштів на рахунку відповідача станом на 18.11.2019) + 10 000,00 грн. (різниця між кредитним лімітом, встановленим 18.04.2019 та 19.11.2019) - 118,00 грн. (транзакція у KFC). При цьому, відповідно до п. 4.4. розділу II Умов клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання. З наданої позивачем виписки вбачається, що [PERSON] після встановлення та зміни кредитного ліміту продовжував користуватись платіжною карткою, а отже відповідно до приписів п. 4.4. розділу II Умов підтвердив факт згоди з встановленням ліміту. Вказана виписка повністю спростовує розрахунок, наданий представником заявника, оскільки збільшення залишку на картковому рахунку відповідача пов`язано зі збільшенням кредитного ліміту, а не з поповненням карткового рахунку, як зазначає адвокат Лапоша Д.Ю., так як виписка по картковому рахунку відображає весь рух грошових коштів, у той час як прибуткові операції, на які посилається сторона відповідача у вказаній виписці не відображені, наприклад поповнення рахунку через термінал ПАТ «Приватбанк» на суму 10000,00 грн. 19.11.2019. Крім того, представник позивача помилково вважає операцію «переведення витрат в розстрочку» прибутковими операціями зі сторони відповідача. Так, послуга "Переведення витрати у розстрочку" - послуга, за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою здійснення платежу на строк, визначений у Заяві Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути суму Кредиту та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів (розділ IV Умов). Відповідно до п. 1.4.1. розділу IV Умов Банк має право на власний розсуд запропонувати постійним Клієнтам скористатися Послугою "Переведення витрати у розстрочку". В такому разі Банк направляє Клієнту відповідне повідомлення або надає відповідний набір функцій у сервісі Виписка Мобільного додатка із зазначенням даних Транзакції. Клієнт має право скористатися пропозицією протягом 7 днів з моменту здійснення видаткової операції шляхом направлення Банку Заяви Клієнта у Мобільному додатку. При цьому, Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на Поточний рахунок Клієнта. Використання Кредиту відбувається шляхом: а) ініціювання Транзакції в pos-терміналі (послуга "Розстрочка"); б) переведення раніше здійсненого платежу у розстрочку (Послуга "Переведення витрати у розстрочку", "Акційна розстрочка"). в) придбання Товару в магазині Партнера (Послуга "Покупка частинами"). Розмір Кредиту, виданого у рамках встановленого кредитного ліміту, дорівнює сумі Транзакції. У разі якщо сума Транзакції перевищує розмір визначеного у Заяві Клієнта кредитного ліміту, решта суми погашається за рахунок коштів Клієнта, що обліковуються на Поточному рахунку. Пунктами 1.2.10, 1.2.12. розділу IV Умов передбачено, що Клієнт доручає Банку здійснювати погашення Заборгованості щомісячно шляхом безакцептного (договірного) списання Банком з Поточного рахунку Клієнта суми Щомісячного платежу відповідно до умов Кредитного договору. В разі відсутності на Поточному рахунку Клієнта власних коштів, Банк має право здійснити списання суми Щомісячного платежу за рахунок встановленого на Поточному рахунку Клієнта кредитного ліміту. За матеріалами справи також вбачається, що деякі витрати, за період користування [PERSON] кредитною карткою, переведені останнім у розстрочку на суму 14631,22 грн., вказані операції підтверджуються заявами клієнта паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту та формою підтвердження електронного документу за відповідну дату, які підписані ЕЦП відповідача. Отже, відповідно до цієї обставини заборгованість за тілом кредиту змінювалась. У зв`язку з тим, відповідач не вносив кошти на повне погашення використаних. Таким чином не виконання боржником умов договору на які він погодився та ознайомився в анкеті-заяві заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення Цивільного права України про обов`язковість договору. Станом на 30.11.2019 відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту 35000,00 грн., у зв`язку з чим щомісячний платіж по витратах в розстрочку був списаний за рахунок овердрафту, в результаті чого баланс на кінець дня становив - (мінус) 531,16 грн. При цьому, відповідно до Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), до кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів. Таким чином, заборгованість станом на 24.05.2021, яку просить стягнути позивач - 62284,98 грн., складається зі суми використаного відповідачем кредитного ліміту - 35000,00 грн., а також суми овердрафту - 27 284,98 грн. Вказана сума заборгованості підтверджується випискою, наданою представником позивача, з якої вбачається, що за період з 17.01.2019 по 24.05.2021 сума зарахувань на картковий рахунок відповідача становить 79385,74 грн., при цьому сума видаткових операцій по вказаному рахунку складає 141 670,72 грн. Таким чином, сума коштів, яка витрачена та не повернута [PERSON] позивачу становить 62284,98 грн. = 141670,72 грн. - 79385,74 грн. Відповідно до п. 4.20 Умов термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній календарний місяць до 1-го числа. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Крім того, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2020 у цивільній справі №200/5647/18. Таким чином, виписка по рахунку [PERSON] , згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання останнім кредитних коштів та здійснення ним банківських операції у тому числі сплати процентів. Щодо розрахунку заборгованості як належного доказу існування такої заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до позиції Верховного суду у цивільній справі №278/2177/15-ц, викладеній у постанові від 17.12.2020, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, якщо він досліджується разом з іншими доказами у сукупності. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, розрахунок заборгованості, наданий представником відповідача, спростовується наявними доказами у матеріалах справи, клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру. При цьому, суд враховує позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Щодо тверджень представника відповідача про те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомлювався з ними, суд зазначає наступне. Враховуючи те, що послуги АТ "Універсал Банк" надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, суд приходить до висновку, що [PERSON] був ознайомлений з Правилами, які діяли на час підписання Анкети-заяви, та відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України він добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 17.01.2019, а отже засвідчив, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови укладеного з ним договору. Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.01.2019 року у розмірі 62284,98 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved