Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що вона являється матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . З батьком сина, [PERSON] , вона не\~перебувала взареєстрованому шлюбі. За їхньою спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Одержати будь-які додаткові доходи вона позбавлена можливості. Відповідач ухиляється від утримання дитини, всі кошти, які заробляє, повністю витрачає на свої потреби, матеріальної допомоги як такої дитині не надає і не бажає цього робити, хоча зобов`язаний таку надавати. Вона одна не зможе забезпечити належний рівень життя сина, тому вважає, що батько, який є здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в достатньому розмірі на утримання дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 5000 гривень, які необхідні для належного рівня життя дитини. Заявлений розмір аліментів пов`язує з тим, що відповідач не відвідує дитину. Даних про те, що відповідач працює, в неї немає. Представник відповідача адвокат Борисенко В.В. (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1166804 - а.с.32) у судовому засіданні заявлений позов до свого довірителя [PERSON] визнав частково, вказавши, що відповідач не заперечує, що повинен утримувати свою дитину, однак заявлена сума є непосильною для нього. Він ніде не працює, проживає разом з батьками. Суд, вислухавши пояснення позивачки,\~представника відповідача, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що у сторін, які не\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі,[INFO] народився син, [PERSON] , батьком якого на підставі п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, визнаний [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] , виданим 17.09.2019 виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 5). З інформаційної довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданої Вигодською селищною радою за №307 від 12.10.2022, встановлено про те, що до складу сім`ї [PERSON] входять [PERSON] - мати, [PERSON] брат, [PERSON] син, [PERSON] син (а.с.7). Позивачка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Як вказав представник відповідача, [PERSON] проживає разом з батьками в [ADDRESS] , на підтвердження чого долучив довідку КП Яворівської міської ради «Житлокомунсервіс» №71 від 24.01.2023 (а.с. 49). На підтвердження відсутності у [PERSON] доходів надав суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 25.01.2023, відповідно до яких відсутня інформація про доходи (а.с. 51). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні малолітньої дитини, який вказує, що не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, натомість позивачка стверджує, що саме такий розмір необхідний для утримання дитини і батько зобов`язаний його сплачувати. Позивачка у відповідності до ч.3 ст.181 СК України скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про стягнення аліментів, шляхом їх присудження у твердій грошовій сумі. Крім того, Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивачка бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з нею. Вона просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини та вказує щомісячну суму аліментів, яку вважає стягнути з відповідача - 5000 грн, однак не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Відповідач заперечує щодо стягнення з нього аліментів саме в такому розмірі. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, а позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Із матеріалів справи встановлено, що позивачка скористалась послугами адвоката Гринишина В.С. та сплатила вартість даних послуг у розмірі 1000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 156 від 13.10.2022 (а.с. 4). Враховучи те,\~що позов\~у даній\~справі задоволено\~частково,\~\~тому,\~при розподілі\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу,\~суд керується\~положеннями п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та визначає, що до відшкодування позивачці [PERSON] підлягає сума\~у розмірі\~ 500,00 грн (1000 грн/ 2). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 500,00 грн витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial