Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 лютого 2002 року між ним та відповідачкою по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2010 року з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після досягнення сином [PERSON] повноліття, розмір його аліментів на утримання доньки становить 1/6 частину його заробітку. При цьому, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року з нього були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] на час його навчання, починаючи з 20 липня 2020 року і до 30 червня 2021 року. На даний час у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, оскільки відповідачка виконавчий лист пред`явила вже після того, як син закінчив навчання, а тому виконавче провадження відносно нього не закрите. З моменту стягнення з нього аліментів та по даний час його матеріальне положення змінилось. 15 вересня 2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від шлюбу з якою вони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час спільне проживання з [PERSON] припинено і діти залишились проживати з нею, а питання щодо утримання дітей вирішено на підставі судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2020 року шляхом стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з моменту призначення аліментів на утримання доньки [PERSON] , його сімейний стан змінився і на момент подання позову до суду з нього стягуються аліменти в загальному розмірі 2/3 частини його заробітку (1/6 частина на користь відповідачки та 1/2 на користь [PERSON] на утримання дітей) за двома виконавчими листами та ще за одним виконавчим провадженням (1/6 частина) заборгованості за аліментами, яка утворилась не з його вини, а через неподання відповідачкою у визначені законом строки виконавчого документу до виконання. Також, як на підставу зменшення розміру аліментів, послався на те, що він утримує та забезпечує свою непрацездатну матір, яка є інвалідом 2 групи та потребує лікування. На даний час стан здоров`я його матері різко погіршився, оскільки вона має вразливу хворобу та потребує операційного втручання. Витрати на лікування є значними, а її пенсія є мінімальною, тому всі витрати він бере на себе. Крім цього, він і сам потребує лікування, оскільки працює вальцювальником стану холодного прокату, а вся робота полягає у фізичному навантаженні. Тому, у зв`язку з цим, стан його здоров`я погіршився і виникло захворювання, якого не було, а саме: деформаційний остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильоз з протрузіями дисків та грижа хребта і, відтак, змушений витрачати кошти і на своє лікування. Тому, звернувся до суду та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини на 1/8 частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.39-40). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористалася, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування повернувся до суду з відміткою «За строками зберігання» (а.с.43). Крім цього, відповідачка повідомлялась про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.41). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керуєтьсяст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, 16 лютого 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2010 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.7). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2010 року держаним виконавцем Тараном Є.М., на підставі вищевказаного рішення суду, було відкрито виконавче провадження № 21943863 (а.с.12). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на час його навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 20 липня 2020 року і до 30 червня 2021 року (а.с.9-11). 04 червня 2021 року держаним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Завідняком О.В. було відкрито виконавче провадження № 65684106 (а.с.13). У відповідності до поданих документів, як підставу про зменшення розміру аліментів, позивач долучив свідоцтва про народження, з яких вбачається, що 15 вересня 2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.14). Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.15-17). Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевказаного судового наказу, 02 лютого 2021 року держаним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (.Дніпро) Завідняком О.В. було відкрито виконавче провадження № 64334419 (а.с.18). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду, є зміна матеріального стану, сімейного стану платника аліментів. Зі змісту позовної заяви вбачаються обставини, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів, а саме: перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , народжених у шлюбі з [PERSON] . Крім цього, суд враховує й ту обставину, що відносно позивача наявне виконавче провадження щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, яка, у відповідності до матеріалів справи, виникла не з його вини. Також суд враховує той факт, що позивач має набуте захворювання, яке має прогресивний характер та потребує лікування. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2\~ст.51 Конституції України,\~ батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст.51 Конституції України). Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, сторони по справі в рівних частках повинні утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повнолітня, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дитини. При цьому, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь як батька в утриманні неповнолітньої доньки, яка проживає разом з відповідачкою, має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За переконанням суду, такі відомості про зміну матеріального стану позивача є суттєвими при розгляді такої категорії справи як зменшення розміру аліментів, що відповідає цільовому й системному застосуванню правових норм, закріплених в п.2 ч.1 ст.182, ст.192 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення [PERSON] до суду з даним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів обґрунтованими, вважає за можливе зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/6 частини всіх доходів до 1/8 частини, що відповідатиме інтересам відповідача, неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпеченні матеріальної підтримки дитини. При цьому, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час, з якого зменшено розмір аліментів. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved