Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

20.01.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2021 між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача у позику 164 000,00 грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 10.10.2021. Згідно з розпискою, відповідач зобов`язався повернути позику 10.10.2022. Однак, в обумовлений договором строк відповідач позику не повернув, тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості розміром 164 000,00 грн. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою від 01.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 06.03.2023, встановлено строки для подання заяв по суті справи. Копію ухвали від 01.02.2023, а також копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» від 15.02.2023. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копіями позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суду про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останньому були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів. 06.03.2023 на адресу суду електронною поштою надійшла заява від імені [PERSON] про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, яка не підписана із накладанням електронного цифрового підпису. Тому ця заява до уваги судом під час розгляду справи не прийнята. Відзив на позов відповідач не надав. У зв`язку із неякою сторін в судове засідання, призначене на 06.03.2023, розгляд справи було відкладено на 11.04.2023. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. 10.04.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій позов підтримала, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим поштовим повідомленням, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, відзиву на позов не подав. Враховуючи викладене, а також з урахуванням положень ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача заочно, проти чого позивач у поданій нею письмовій заяві не заперечувала. За таких обставин, судомв судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 10.10.2021 між [PERSON] як Позикодавцем і [PERSON] як Позичальником укладено договір позики на суму 164 000 грн., на підтвердження чого [PERSON] видав [PERSON] власноруч написану розписку, за змістом якої він отримав від [PERSON] суму позики 164 000 грн., яку зобов`язався повернути до 10.10.2022. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками. Як передбачено положеннями ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Судом встановлено, що відповідач в обумовлений договором строк позику позивачеві не повернув. Станом на час розгляду справи судом зобов`язання відповідача за договором позики залишаються не виконаними. Також суду не надана відповідна розписка позивача про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Оскільки на порушення норм закону та умов договору позики відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, позику у визначений договором строк не повернув, у зв`язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору шляхом стягнення з відповідача суми боргу. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, з огляду на що задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] на її користь суми боргу за договором позики розміром 164 000,00 грн. На підставі статті 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 1 640,00 грн. (а.с. 1). На підставі ст.ст. 19, 89, 141, 244-245, 259, 264, 265, 272-273, 280-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved