Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач, від імені\~та в\~інтересах якого\~на підставі\~договору діє\~адвокат Дмитренко\~І.М., звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок. У своїх вимогах позивач посилається на те, що 28 вересня 2010 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] за 40000,00 грн., про що сторони склали відповідну розписку. Після укладення угоди, [PERSON] передав позивачу у власність дане нерухоме майно, правовстановлюючі документи на нього і зобов`язався вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного між ними договору купівлі-продажу. [INFO] [PERSON] помер,\~ \~ \~ \~спадкоємці після його смерті відсутні. З 2010 року позивач фактично володіє вищезазначеним будинком на свій розсуд, проживає у ньому, ремонтує і облаштовує його. З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконала всі умови договору, передавши [PERSON] грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок, проте [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим його зобов`язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором, залишилися невиконаними, відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 28.09.2010 року, укладений між нею та [PERSON] та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. \~ \~ \~ \~Представник відповідача - Костянтинівської сільської ради Миколаївського району, Миколаївської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяви, в яких не заперечували проти позовних вимог позивача, просили справу слухати за їх відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - АТ «Миколаївобленерго», в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшо пояснення від представника АТ «Миколаївобленерго», згідно якого зазначено, що станом на 01.01.2019 року була заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 119,29 грн., а оскільки договір про користування електроенергією та особовий рахунок було відкрито на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до цього, АТ «Миколаївобленерго» спрямувало до спадкоємців померлого претензію до Новоодеської державної нотаріальної контори. 16.09.2020 р. на банківський рахунок філії АТ «Миколаївобленерго» надійшли кошти в розмірі 119,29 грн. з призначенням платежу «активна електроенергія, [PERSON] ». З посиланням на те, що на даний час відсутня заборгованість по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] по оплаті електроенергії перед АТ «Миколаївобленерго» за вищевказаною адресою, представник третьої особи просив суд розглядати справу у їх відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 20.09.1988 року. Згідно розписки від 28.09.2010 року, [PERSON] отримав від\~ [PERSON] \~ грошові\~кошти в\~сумі 40000\~(сорок\~тисяч)\~гривень за\~продажу житлового\~будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] та зобов`язався оформити договір купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку. [INFO] [PERSON] \~помер,\~ \~ після\~його смерті\~ніхто \~спадщину \~не прийняв,\~ \~спадкова справа\~після його\~смерті була\~заведена на\~підставі претензії\~кредитора -АТ\~ «Миколаївобленерго»,\~що підтверджено відповіддю Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25.07.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4\~ст. 203 ЦК України,\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 657 ЦК України\~встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3\~ст. 640 ЦК України,\~договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9\~роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.\~210,\~640 ЦК України\~пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення\~статті 220 ЦК України,\~можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Із наданих суду доказів встановлено, що 28.09.2010 року, на момент укладення угоди про купівлю-продаж належного [PERSON] будинку, між сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, як то вартість будинку тощо, відбулося повне виконання договору, але втрачена можливість нотаріального посвідчення вказаної угоди в зв`язку зі смертю [PERSON] . Отже, за вказаним договором, позивач набув право власності на вказаний будинок. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст.\~3\~ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України\~передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на нього судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору ухвалює покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved