Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Представник позивача Незамай А.Д., діючи в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2022 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, в обґрунтування позовних вимог, зазначив, що 19 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07146-11/2020, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно умов даного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах , визначених цим договором. 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управлінням кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників- підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору . Відповідно до Реєстру боржників № 2 від11 серпня 2021 року до Договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26375,00 грн, з яких : 9556,00 грн.-заборгованість за основною сумою боргу; 16819,00 грн-заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за пенею. Згідно з п. 3.9 Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 банківських днів з дати їх отримання, на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні боржників: прізвище, ім`я, по батькові, код номер облікової картки платників податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11 серпня 2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Тому, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 07146-11/2020 в розмірі 26375,00 грн. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 268 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно якою: договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом; якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~у певній\~формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася; якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~за допомогою\~інформаційно-комунікаційних\~систем,\~він вважається\~укладеним у\~письмовій формі; якщо\~сторони домовились\~укласти у\~письмовій формі\~договір,\~щодо якого\~законом не\~встановлена письмова\~форма,\~такий договір\~є укладеним\~з моменту\~його підписання\~сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Виходячи з вимог статті 512-514, 516 ЦК України, ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» направив, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ або за допомогою інших компаній, які займаються адресною кореспонденцією письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору. Згідно з Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відзиві\~на позовну\~заяву відповідача\~ [PERSON] )\~зазначено,\~що пред`явлений позов вона визнає частково. Вказала, що в листопаді 2020 року відповідач мала намір отримати кредит. За інформацією в мережі Інтернет вона дізналась, що ТОВ «ФК «Інвеструм» надає строкові кредити шляхом переказу коштів на банківські реквізити позичальників. Відповідач звернулась по телефону, номер якого вона знайшла на рекламних оголошеннях, до відповідальної особи ТОВ «ФК «Інвеструм». По телефону відповідачці було роз`яснено умови надання кредиту, та порядок повернення кредитних коштів.Відповідач погодилась на умови кредитування, оскільки по телефону її запевнили, що процентна ставка буде становити 1,6% на місяць. Відповідач повідомила, що бажає отримати кредит у сумі 12000 грн строком повернення один місяць. Як зрозуміла відповідач, сума нарахованих відсотків за місяць буде становити 192 грн ( із розрахунку: 12000 грн х 1,6%/ 100% = 192 грн), а сума повернення кредиту буде становити 12192 грн (із розрахунку: 12000 грн + 192 грн = 12192 грн). Далі по телефону було роз`яснено, що для отримання кредиту необхідно надіслати на електронну пошту копію паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та банківські реквізити, на які будуть перераховуватись кредитні кошти та надано реквізити банківського рахунку для повернення кредиту. Відповідач виконала ці вимоги та надіслала таку інформацію. 19 листопада 2020 року на банківські реквізити відповідача було перераховано суму у розмірі 11600 грн. 28 листопада 2020 року відповідач в рахунок повернення кредиту перерахувала ТОВ «ФК «Інвеструм» суму у розмірі 4000 грн. 19 грудня 2020 року відповідач мала намір закрити заборгованість та зателефонувала до ТОВ «ФК «Інвеструм», щоб дізнатись про суму заборгованості. По телефону їй було повідомлено, що сума заборгованості становить 12766 грн. Відповідач по телефону висловила незгоду з розміром заборгованості та попросила надіслати їй письмові примірник договору та повний розрахунок заборгованості за договором кредиту. Однак письмового розрахунку заборгованості та примірника договору кредиту відповідач від ТОВ «ФК «Інвеструм» не отримала. В серпні 2021 року на електронну адресу відповідачки з невідомої електронної адреси було надіслано сканований електронний примірник Договору фінансового кредиту № 07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року та розрахунок заборгованості за кредитом. За яким ТОВ «ФК «Інвеструм» відступив право вимоги заборгованості по Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року. Ознайомившись з умовами договору відповідач дізналась, що Договір фінансового кредиту № 07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року було підписано електронними підписами. Однак відповідач стверджує, що файлів із електронним цифровим підписом станом на 19 листопада 2020 року (дату укладання цього правочину) вона не мала. Тому, їй не відомо в який спосіб накладено цифровий підпис від її імені на Договорі фінансового кредиту № 07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року. Крім того, ознайомившись з умовами кредитування (п. 1.3 Договору фінансового кредиту № 07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року) дізналась, що за користуванням кредиту вона, як Клієнт за цим договором, повинна сплатити 584.0% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,60% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно пункту 1.4 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року для Клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, протягом 7 (семи) днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу. З 8 (восьмого) дня користування кредитом процентна ставка для такого Клієнта нараховується відповідно до пункту 1.3 договору. Згідно пункту 2.1 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно пункту 2.2 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Згідно пункту 2.3 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно пункту 3.1.1 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року Товариство має право вимагати від Клієнта повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом в повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором і Додатками до нього. Згідно пункту 4.3 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року в разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/ або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.13 цього Договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів починаючи з дня укладення Договору. Згідно пункту 5.4 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року Припинення або розірвання Договору не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Товариству наданий Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом в день припинення або розірвання Договору. Згідно пункту 6.5 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року недійсність окремих умов цього Договору не тягне за собою недійсність Договору в цілому і не звільняє Клієнта від обов`язку повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. Згідно пункту 6.8 Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року підписанням Договору Клієнт підтверджує, що він усвідомлює та погоджується із тим, що на цей Договір не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно п. 1 Додатку №1 до Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року передбачено графік розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту загальний розмір якої становить за 30 календарних днів - 17168 грн. Відповідач не погоджується з такими відсотками за користування кредиту, оскільки такі умови договору є несправедливими та непропорційно великими. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідач погоджується, з тим що укладення договору кредитування в сумі у розмірі 11600 грн відбулось шляхом прийняття нею пропозиції переказу на її банківські реквізити цієї суми та отримання цих коштів 19 листопада 2020 року. За частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація надана позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. З умовами Договору фінансового кредиту №07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року відповідач ознайомлена не була, цього договору вона цифровим підписом не підписувала. Ознайомилась з умовами договору лише в серпні 2021 року, коли на свою електронну адресу надійшов файл зі сканованими Договором фінансового кредиту №07146- 11/2020 від 19 листопада 2020 року, додатком №1 до цього договору (графіком розрахунків та сукупної вартості кредиту), договором факторингу №11022021 від 11 серпня 2021 року укладеному між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частини 3 статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. ТОВ «ФК «Інвеструм», як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукала у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для неї умовах, з якими позичальник як споживач, був позбавлений з вини кредитора реальної можливості ознайомитись та оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 року (пункти 9,13,14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Такого ж висновку дійшов Конституційний Суд України в рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/13. Також самого правового висновку, дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 по справі № 132/1006/19 провадження № 61-1602св20. На переконання суду, визначений позивачем розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 8 квітня 2022 року [PERSON] уклала шлюб. Після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище [PERSON] , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] не знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки з 15 грудня 2020 року і по теперішній час вона перебуває на військовій служби у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] від 17 вересня 2022 року №5440. Відповідач визнає пред`явлений позов частково, в сумі 7 600 грн, як суми залишку фактично отриманої та неповернутою позики. Із розрахунку: 11600 грн - 4000 грн = 7600 грн, де 11600 грн - сума, яка була отримана позивачкою 19 листопада 2020 року від ТОВ «ФК «Інвеструм»;4000 грн - сума, яка була повернута позивачкою 28 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Інвеструм». Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 19 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07146-11/2020, за умовами якого клієнту надано грошові кошти в сумі 11600,00 грн зі сплатою 584,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,60 % на добу. Строк дії договору - 30 днів, тобто до 18 грудня 2020 року. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 11600 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 18 грудня 2020 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що за користування кредитом Клієнт сплачує товариству 584,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,60% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Пунктами 2.2 та 2.3 кредитного договору сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та\\або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк встановлений договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно з п. 4.3 кредитного договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Відповідно до графіку розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту, строк на який видано кредит - 30 днів, сума кредиту 11600 грн, фіксована процентна ставка за день користування 1.60%, сума нарахованих процентів за користування кредитом 5568 грн, всього до сплати 17168 грн. 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 1 від11 серпня 2021 року до Договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26375,00 грн, з яких : 9556,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 16819,00 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за пенею. Згідно з повідомленням про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № 07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року та включення Ваших персональних даних до бази персональних даних за вих. № 005007847-1 від 18 серпня 2021 року, [PERSON] повідомлено про отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги його заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 07146-11/2020 від 19 листопада 2020 року за період з 19 листопада 2020 року по 11 серпня 2021 року, залишок заборгованості складає 26375 грн, з яких 9556,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 16819,00 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 8 квітня 2022 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 8 квітня 2022 року, про що 8 квітня 2022 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 339. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно з довідкою начальника штабу військової частини [NUMBER] за вих. № 5440 від 17 вересня 2022 року, солдат [PERSON] , перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 15 грудня 2020 року по теперішній час. Щодо нарахування плати за надання кредиту, варто зазначити наступне. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно достатті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 599\~ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~частини 1статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з\~частиною 1статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~частини 1\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем. Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо удосконалення\~оборонно-мобілізаційних\~питань під\~час проведення\~мобілізації» від\~20\~травня 2014\~року статтю 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних Ї з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Відтак, відповідачам, як військовослужбовцям, не повинні були нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за кредитним договором, оскільки на них поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , остання не здійснила жодних платежів для погашення кредитних заборгованостей ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Заборгованість за кредитним договором становить 9556,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов частковому задоволенню. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (36 %), з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 882,36 грн , пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial