Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

У лютому 2023 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 11.06.2014 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Проте, через різність характерів та поглядів зникло почуття кохання та поваги один до одного, вони перестали розуміти один одного, спільно вирішувати основні питання життєдіяльності сім`ї, в них відсутнє взаєморозуміння, взаємна допомога та підтримка, внаслідок чого вони не підтримують подружні шлюбні відносини. Сторони фактично припинили подружні відносини, не мають наміру примиритися, не проживають разом. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, примирення неможливе. Ухвалою від 01.03.2023 суд відкрив провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27.03.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання, яке призначене на 31.03.2023, без його участі. Позовні вимоги визнає. 31.03.2023 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки має намір подати відзив на позовну заяву. 31.03.2023 суд відклав розгляд справи на 10 год. 30 хв. 24.04.2023. 19.04.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання, яке призначене на 24.04.2023 без його участі. Позовні вимоги визнає. 24.04.2023 позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Зазначає, що фактично шлюбні відносини припинені з квітня 2022 року. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову встановлено, що сторони мають різні погляди на сімейні відносини, з квітня 2022 року не підтримують шлюбних відносин як подружжя, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет для кожного, разом не мешкають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачці 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved