Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що постановою Згурівського районного суду Київської області від 24 грудня 2021 року у справі № 365/400/21 встановлено, що [PERSON] 05 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці О.Кошового у смт Згурівка Броварського району Київської області, порушуючи вимоги п. 13.3 ПДР України, не дотримувався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21110», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка є власником вказаного транспортного засобу. В результаті цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цією постановою відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова не оскаржувалась [PERSON] та набрала законної сили. Постановою Згурівського районного суду Київської області від 18 серпня 2021 року у справі № 365/399/21 встановлено, що [PERSON] 05 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , по вулиці О.Кошового у смт Згурівка Броварського району Київської області, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України. Ця постанова набрала законної сили та [PERSON] не оскаржувалась. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ВАЗ 21110» застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» (далі АТ «СГ «ТАС»). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Kangoo» не застрахована, так як його власник [PERSON] звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, як особа з інвалідністю внаслідок війни, ІІ група. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 79/02-22 від 10.02.2022 року, зробленого експертом ТОВ «Клевер Експерт», вартість завданого позивачу матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу, втрати товарної якості, без врахування ПДВ становить 38063,14 грн. При зверненні до АТ «СГ «ТАС» позивачу було відшкодовано майнову шкоду на загальну суму 20840,70 грн (9766, 36 грн та 11074,34 грн). Розмір відшкодування визначений відповідно до ремонтної калькуляції. Відповідачем АТ «СГ «ТАС» було відмовлено позивачу у виплаті 4000 грн витрат, понесених на оцінку вартості матеріального збитку та 5000 грн заподіяної моральної шкоди. Недоплачена АТ «СГ «ТАС» сума страхового відшкодування без урахування ПДВ становить 17222,44 грн, та має бути стягнута з АТ «СГ «ТАС» на користь позивача. Окрім матеріальної шкоди позивачу також було завдано моральну шкоду, спричинену моральними стражданнями, які позивач перенесла внаслідок неправомірних дій винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , зокрема тим, що під час цієї пригоди він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Під час пригоди в автомобілі позивача також знаходився її малолітній син, що викликало сильні душевні переживання у позивача. Крім того, позивачка відчувала дискомфорт через неможливість користуватись своїм транспортним засобом. Дана моральна шкода не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоровю. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10000 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача АТ «Страхова група «ТАС» на її користь майнову шкоду у вигляді неоплаченого страхового відшкодування у розмірі 17222,44 грн та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь моральну (немайнову) шкоду у розмірі 10000,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. У відзиві на позовну заяву представник відповідача АТ «СГ «ТАС» Синельников М.О. невизнання позову в частині вимог до даного відповідача обгрунтовував тим, що 01.02.2021 року між [PERSON] (страхувальник) та АТ «СГ «ТАС» (страховик) укладено Договір добровільного комплексного страхування № AZ15 1237942 від 01.03.2021 року, згідно якого застраховано транспортний засіб «ВАЗ 21110», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , на умовах програми «Легке КАСКО», опція «1+2». 06.08.2021 року [PERSON] подала заяву про настання страхового випадку. 09.08.2021 року представник відповідача здійснив огляд автомобіля, про що склав Акт огляду, в якому зазначені пошкодження, отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивач підписала вказаний акт без зауважень. 11.08.2021 року складено ремонтну калькуляцію № 21929_40 від 11.08.2021 року вартість відновлювального ремонту становить 11074,34 грн. 17.08.2021 року позивачу було сплачено страхове відшкодування у визначеному розмірі. 06.05.2022 року позивач подала страховику заяву про виплату страхового відшкодування, на підставі якої страховиком було переглянуто рішення. Згідно ремонтної калькуляції № 21929_40 від 06.05.2022 року вартість відновлювального ремонту становить 20840,70 грн. 10.05.2022 року відповідач доплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 9766,36 грн. Вимоги позивача суперечать п. 21.11.1.3 договору страхування, згідно якого розрахунок страхового відшкодування визначається згідно з калькуляцією вартості відновлювального ремонту, що складена Страховиком із застосуванням сертифікованого в Україні програмного забезпечення, або згідно з актом товарознавчого дослідження (за вибором Страховика). Загальна сума страхового відшкодування з калькуляцією вартості відновлювального ремонту 20840,70 грн. Вказана сума була виплачена позивачу. Враховуючи викладені обставини просив у задоволенні позову відмовити. Прийняті судом процесуальні рішення. Ухвалою суду\~від 03 січня 2023\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~ постановлено розгляд\~ справи проводити \~за правилами\~ загального позовного\~ провадження. Ухвалою суду від 23 березня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Задоволення клопотання представника позивача про виклик свідка та витребування додаткових доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали повністю. Представник позивача додатково зазначив, що при визначення розміру страхового відшкодування відповідач використав ремонтну калькуляцію, яка в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не є оціночним документом, а позивач при визначенні розміру страхового відшкодування та недоплаченої суми страхового відшкодування, використала Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, який у розумінні вказаного Закону є оціночним документом. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди визнали. В судове засідання не з`явився представник відповідача АТ «СГ «ТАС», про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача АТ «СГ «ТАС», оскільки його неявка не перешкоджає розгляду. Судом були досліджені наступні докази. Судом допитаний свідок [PERSON] , який показав, що є чоловіком [PERSON] 01.03.2021 року він застрахував автомобіль «ВАЗ 21110», реєстраційний номер [NUMBER] , в АТ «СГ «ТАС» на умовах програми «Легке КАСКО». Свідок підписав лише першу частину договору страхування, при цьому не прочитавши його змісту. Другу та третю частину договору страхування йому взагалі не надавали ні на ознайомлення, на підпис. Проте те, що страхове відшкодування буде визначатись згідно з калькуляцією вартості відновлювального ремонту, складеної страховиком свідку не повідомили, вказану умову договору страхування він не погоджував. Також свідок показав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його дружина отримали тілесні ушкодження, також сильно пошкоджено транспортний засіб, яким користувалась позивач. Під час дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобіля знаходився їхній малолітній син, що викликало сильний стрес у дружини. Бачив усі переживання дружини після пригоди, які полягали у пригніченому настрої, знервованості, постійних страхах. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ 21110», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 15 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Позивач [PERSON] має право керувати транспортними засобами, 14.12.2019 року їй було відкрито категорію «В» (а.с. 16 копія посвідчення водія). 05 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці О.Кошового у смт Згурівка Броварського району Київської області, порушуючи вимоги п. 13.3 ПДР України, відповідач [PERSON] не дотримувався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 21110», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Згурівського районного суду Київської області від 24 грудня 2021 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили (а.с.17-18 - копія постанови, справа № 365/400/21). 05 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] , по вулиці О.Кошового у смт Згурівка Броварського району Київської області, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України. Постановою Згурівського районного суду Київської області від 18 серпня 2021 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили (а.с.19-20 - копія постанови, справа № 365/399/21). Автомобіль «ВАЗ 21110», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахований в АТ «СГ «ТАС» згідно договору добровільного комплексного страхування № AZ15 1237942 від 01.03.2021 року. За умовами Договору: програма «Легке КАСКО», опція «1+2», страхова сума 100000 грн, франшиза 0 грн, вартість ТЗ до 300000 грн (а.с. 21, 29 копія Договору). 05.08.2021 року [PERSON] звернулась до АТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події (а.с.28, 30 копія заяви). Згідно ремонтної калькуляції № 21929_40 від 06.05.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21110» 27590,70 грн, розмір екслуатаційного зносу 6750,00 грн, що разом становить 20840,70 грн (а.с. 24-26 ремонтна калькуляція). 06.05.2022 року [PERSON] звернулась до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 27 копія заяви). Позивачу було виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 20840,70 грн, двома платежами: 11074,34 грн (платіжне доручення № 205399 від 17.08.2021 року) та 9766,36 грн (платіжне доручення № 265800 від 10.05.2022 року) (а.с. 31, 32 - копії платіжних доручень). Відповідно до звіту щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 79/02-22 від 10.02.2022 року, зробленого оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт», вартість завданого позивачу матеріального збитку без урахування ПДВ становить 38063,14 грн (а.с.34-62 - звіт з додатками). Позивачу було відмовлено АТ «СГ «ТАС» в перегляді рішення про суму виплати страхового відшкодування (а.с. 33 повідомлення АТ «СГ «ТАС»). Позивачу було відмовлено МТСБУ у виплаті відшкодування матеріальної шкоди, оскільки транспортний засіб забезпечений договором добровільного страхування (КАСКО) в АТ «СГ «ТАС». Вирішення питань, які виникають із діяльності страхових компаній за договором добровільного страхування (КАСКО) не відносяться до компетенції МТСБУ (а.с. 67-68 копія повідомлення МТСБУ про прийняте рішення). Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд приймає як обставини, що не підлягають доказуванню, обставини встановлені постановою Згурівського районного суду Київської області від 24 грудня 2021 року, а саме що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «ВАЗ 21110», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Зазначена постанова набрала законної сили та відповідачем не оскаржувалась. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 21110», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] застрахований в АТ «СГ «ТАС» згідно договору добровільного комплексного страхування № AZ15 1237942 від 01.03.2021 року. Нормативне врегулювання правовідносин у сфері добровільного страхування автомобільного транспорту визначено\~Цивільним кодексом України\~та\~Законом України «Про страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до\~ст.1 Закону України «Про страхування»\~страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових\~\~ випадків),\~\~ визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно\~ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього\~Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Статтею 8 Закону України «Про страхування», визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. У свою чергу, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно\~ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст. 20 Закону України «Про страхування»\~визначені обов`язки страховика. Так, зокрема, страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Аналогічні положення передбачені ст.ст.\~979,\~982,\~988 ЦК України. Таким чином, з огляду на приписи\~Закону України «Про страхування»\~та положення\~Глави 67 ЦК України, призначення страхування - це страховий захист страхувальника, матеріальна складова якого проявляється в разі настання страхового випадку. У правовідносинах страхування, закон сприяє захисту інтересів страхувальника та зобов`язує страховика вчиняти дії щодо сприяння страхувальнику у отриманні страхового відшкодування (надати страхувальнику консультації з питань отримання страхового відшкодування, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк). При цьому, підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні\~статтею 991 ЦК України\~та\~статтею 26 Закону України\~\~"Про страхування", згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Також договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Аналізуючи зазначені приписи закону, суд приходить до висновку що відмова у виплаті страхового відшкодування може бути здійснена лише в межах, визначених законом або договором, за умови дії страхувальника в порядку визначеному законом або договором. Згідно з п. 21.11.1.2 договору страхування, розмір страхового відшкодування\~ розраховується страховиком\~виходячи з суми\~завданого\~внаслідок настання\~ страхового випадку розміру\~матеріального збитку. Відповідно до п. 21.11.1.3.1 договору страхування, матеріальний збиток визначається\~згідно з калькуляцією\~ вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком\~із застосуванням\~відповідним чином\~сертифікованого в Україні\~програмного забезпечення , або згідно з актом\~ товарознавчого дослідження (за вибором страховика). Тобто вказаними положенням п. 21.11.1.3.1\~договору страхування визначено процедуру розрахунку страхового відшкодування, яке здійснюється на основі калькуляції страховика щодо вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ні умови цього договору страхування, ні чинне законодавство про страхування, не обмежує страхувальника, у випадку його незгоди із нарахованим та виплаченим страховим відшкодуванням, доводити інший розмір такого відшкодування у передбачений законом спосіб. Закон України «Про страхування» закріплює обов`язок страховика ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування (ст. 20 Закону). З показів свідка [PERSON] встановлено, що з умовами страхування, зокрема щодо розрахунку та виплати страхового відшкодування його ознайомлено не було. Умови страхування надані страховиком (а.с.121-131) не містять підпис [PERSON] (страхувальника), та з огляду на їх мінливий характер та повну залежність їх змісту від волі страховика, не можуть бути прийняті судом як доказ, того що сторонами договору страхування погодили саме такий порядок розрахунку розміру страхового відшкодування. Відповідач АТ «СГ «ТАС» не скористався своїм правом на звернення до суду із клопотанням про призначення судової авто-товарознавчої експертизи для визначення матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу. Звіт щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 79/02-22 від 10.02.2022 року, складений на замовлення позивача в силу вимог\~ст. 106 ЦПК України\~сприймається судом як належний та допустимий доказ. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір завданого позивачу матеріального збитку без урахування ПДВ становить 38063,14 грн. Відповідачем АТ «СГ «ТАС» майнову шкоду компенсовано лише частково у розмірі 20840,70 грн. Сума недоплаченого страхового відшкодування складає 17222,44 грн (без урахування ПДВ). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача АТ «СГ «ТАС» недоплаченого страхового відшкодування підлягають до задоволення в повному обсязі. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] майнову шкоду у вигляді неоплаченого страхового відшкодування у розмірі 17222 (сімнадцять тисяч двісті двадцять дві) гривні 44 копійки. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім 'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 року) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок фізичних чи моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб. Згідно п. 9 вищезазначеної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробних стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідач [PERSON] визнав, що внаслідок вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, позивачу була заподіяна моральна шкода. Також відповідач визнає розмір такої шкоди. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. 1 квитанція). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 364,55 грн. Стягнути з відповідача АТ «СГ «ТАС» на користь позивача [PERSON] судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 627,85 грн. Позивачем понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн (а.с. 80 копія прибуткового касового ордеру, а.с. 81 квитанція до прибуткового касового ордеру). Згідно із\~п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача з [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правничу (правову) допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2938,75 грн. Стягнути з відповідача АТ «СГ «ТАС» на користь позивача [PERSON] витрати на правничу (правову) допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5061,25 грн. Судові витрати у вигляді вартості оцінки розміру матеріального збитку у розмірі 4000,00 грн стягнути на користь позивача [PERSON] з відповідача АТ «СГ «ТАС». На підставі викладеного та ст. ст. 16, 22, 23, 579, 1167, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved