Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування позову вказав, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Московському району, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] [INFO] померла, батько [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тривалий час мешкає окремо від родини. Після смерті матері малолітній [PERSON] по акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 19.04.2022 був доставлений до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 16». Батько [PERSON] не мав можливості забрати дитину на виховання до себе і не заперечував щодо тимчасового влаштування сина до родини [PERSON] , про що повідомив у своїй заяві від 27.05.2022 року. Дитина, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] був влаштований до родини [PERSON] . Батьки [PERSON] зловживали спиртними напоями, не займалися вихованням дитини, навчанню та розвитку не приділяли уваги. З боку сусідів були скарги на батька дитини, який зловживав алкогольними напоями. У липні 2022 року , у зв`язку з воєнним станом у країні, родина [PERSON] планувала виїхати за межі країни. 30.06.2022 року до Служби у справах дітей по Московському району звернувся [PERSON] із заявою про надання службою у справах дітей погодження на виїзд його малолітнього сина [PERSON] до Чеської Республіки у супроводі третьої особи [PERSON] . Службою у справах дітей по Московському району з [PERSON] було проведено бесіду щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків та попереджено про наслідки їх невиконання. Батько повідомив, що не має можливості забрати сина на спільне проживання та виховання до себе , оскільки не має роботи та можливості матеріально забезпечувати дитину. Після того, як малолітній [PERSON] разом з родиною [PERSON] виїхали з м. Харкова та доїхали до Волинської області, родина [PERSON] змінила свої рішення про спільний виїзд [PERSON] з ними за межі України. Відповідно до листа адміністрації притулку для дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації, 20.07.2022 року малолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований до ввіреного їм закладу за заявою [PERSON] та рідної сестри [PERSON] , яка мешкає у м. Луцьк Волинської області, де перебуває на даний час. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03 січня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі (а.с.27). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 лютого 2023 року підготовче провадження по справі закрито справу призначено до розгляду по суті (а.с.34). 14 березня 2023 року до суду від Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської обласної ради надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с.42-43) Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Макарійчук А.В. надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти прийняття заочного рішення не заперечує (а.с.32). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи (а.с.29,36,46-49), про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Московським відділом РАЦС Харківського МУЮ від 18.02.2009 року, а/з 86, на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с.6). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) [INFO] померла [PERSON] (а.с.21). З копії Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19.04.2022 року вбачається, що [PERSON] знайдено за місцем проживання та доставлено до Міської клінічної дитячої лікарні (а.с.15) З копії заяви [PERSON] від 27.05.2022 року вбачається, що він надав згоду на тимчасове влаштування його сина [PERSON] , [INFO] , в сім'ю [PERSON] , у зв`язку з тим, що немає змоги забрати сина з лікарні (а.с.16). З копії заяви [PERSON] від 27.05.2022 року вбачається, що останній надав згоду на тимчасове проживання у родині дядька [PERSON] (а.с.20) Наказом Департаменту служб у справах дітей по Московському району від 27.05.2022 року передано на тимчасове влаштування, як дитини, яка фактично залишилась без батьківського піклування та потрапила у складні життєві обставини , [PERSON] в родину [PERSON] (а.с.8). З інформації наданої КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в КНМ «Міська дитяча поліклініка № 13» ХМР з народження . На прийом до поліклініки дитина приходила у супроводі батька або матері, а також часто без супроводу батьків, з боку сусідів були скарги на батька дитини, який зловживав алкогольними напоями. Також зі слів сусідів дитину часто бачили на вулиці одну в пізній час доби (а.с.10). З інформації наданої класним керівником Левандовського Р. та директором ЗОШ І-ІІІ № 122 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] , батько учня 7-Б класу [PERSON] , протягом навчання [PERSON] в школі в 5-7 класах не приходив до школи ні на батьківські збори, ні за викликом класного керівника чи вчителів -предметників, не телефонував, не цікавився успішністю сина. Під час відвідування учня вдома з батьком не вдалося жодного разу зустрітись та познайомитись. За словами матері учня батько зловживав алкоголем і неодноразово перебував на лікуванні від алкогольної залежності (а.с. 13). З копії характеристики наданої класним керівником [PERSON] та директором ЗОШ І-ІІІ № 122 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що [PERSON] навчається в ХЗОШ № 122 з першого класу. Хлопець володіє програмним матеріалом на низькому рівні. За час навчання не виявив зацікавленості ні до навчання, ні до спорту. Протягом навчання учень мав багато пропусків, що безумовно впливало на його успішність. Через пропуски не мав товаришів у класі, повагою однокласників не користувався. Виховувався [PERSON] у повній сім`ї , але батьки зловживали алкоголем. Батьки не завжди надавали довідки про причини відсутності дитини, а іноді і самі заохочували дитину до пропусків школи. Батьки не цікавилися успішністю дитини , з вчителями не спілкувались. До школи хлопчик приходив охайно одягнутий, мав усе необхідне для навчання (а.с.14). З копії заяви [PERSON] від 30.06.2022 року вбачається, що останній просив надати погодження служби у справах дітей на виїзд його сина [PERSON] , [INFO] , за межі України до Чеської республіки у супроводі [PERSON] (а.с.17). До Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 03.08.2022 року надійшов лист з Притулку для дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації, з якого слідує, що з 20.07.2022 року в притулку перебуває [PERSON] , [INFO] . Оскільки дитина залишилась без батьківського піклування просять терміново вирішити питання про подальше влаштування дитини (а.с.19). З Висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , складеного Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей по Салтівському району, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] [INFO] померла. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських прав, тривалий час проживає окремо від дитини. Після смерті матері [INFO] [PERSON] був доставлений до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня», батько [PERSON] не мав можливості забрати дитину на виховання до себе і не заперечував щодо проживання сина в родині [PERSON] . За час перебування [PERSON] у родині [PERSON] батько жодного разу не цікавився його станом здоров`я та матеріально не підтримував. У липні 2022 року [PERSON] надав згоду на виїзд сина [PERSON] з родиною [PERSON] за кордон. Після того, як малолітній [PERSON] разом з родиною [PERSON] виїхали з м. Харкова та доїхали до Волинської області, родина [PERSON] змінила своє рішення про спільний виїзд [PERSON] з ними за межі України. Відповідно до листа адміністрації притулку для дітей служби у справах дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації від 20.07.2022 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований до ввіреного їм закладу за заявою [PERSON] та рідної сестри [PERSON] , яка мешкає у м. Луцьк Волинської облості, де перебуває на даний час. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради , як представник органу опіки та піклування , вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.42-43). Зі змісту ч.ч.1-3 ст.150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров» я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частин першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що слідує зі змісту ст. 165 СК України. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. З досліджуваних судом документів вбачається, що [PERSON] самоусунувся від виховання свого малолітнього сина та виконанням своїх обов`язків, не цікавиться долею своєї дитини, не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує, не створює необхідні умови для проживання, виховання своєї дитини. Дитина проживає на даний час з рідною сестрою [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] ухиляються від обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , з урахуванням висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд вважає, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно дитини. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 15 СК України, статті 180 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу, у тому числі і щодо обов`язку утримувати дитину. Такий обов`язок матері, батька відповідно до частини першої статті 121 СК України ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Оскільки у справі встановлено, що батько дитини самоусунувся від виховання дитини, кошти на утримання дитини не надає, то відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.ч. 1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України в цивільному процесі є позивач та відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з позовної заяви позивачем не конкретизовано позовну вимогу в частині стягнення аліментів, а саме не зазначено на чию користь необхідно стягнути аліменти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за недоведеністю. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволене частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь Держави за однією позовною вимогою немайнового характеру у сумі 992 грн. 40 коп. В іншій частині позовних вимог судовий збір віднести на рахунок держави.

Outcome: partial