Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

27 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» заборгованість у розмірі 59\~210 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті десять, грн), 71 коп, інфляційні витрати у розмірі 5\~799 ( п`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн, 37 коп та 3% річних у розмірі 1\~487 ( одна тисяча чотириста вісімдесят сім ) грн, 83 коп, а також сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім ) грн, 00 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 08 жовтня 2019 року з метою придбання квартири позивач уклав договір №88962- А/2 купівлі- продажу деривативу із Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», що діяв від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого недеверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта2». На виконання вказаного договору позивачем було сплачено відповідачу 65789, 69 грн ( 27\~389, 69 грн + 19\~520, 00 грн + 18880, 00 грн). 24 березня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №88962- А/2 купівлі- продажу деривативу №83794 А/4 від 08 жовтня 2019 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди розірвати з 24 березня 2020 року договір купівлі- продажу деривативу №88962- А/2 від 08 жовтня 2019 року після утримання премії в розмірі 10% відповідно до п.8.3 Договору. Відповідач зобов`язався повернути кошти позивачу у розмірі 59\~210, 72 грн, без ПДВ. Термін повернення вказаних грошових коштів-180 календарних днів з моменту підписання цієї додаткової угоди. Зазначений строк , вказаний у п.3 додаткової угоди сплив 20 вересня 2020 року , кошти відповідачем повернуті не були. На підставі наведеного, вважає, що з відповідача має бути також стягнено за період з 01.10.2020 року по 30.06.2021 року 5 799, 37 інфляційних втрат та за період з 21.09.2020 року по 23.07.2021 року 1487, 83 грн 3% річних. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі з викликом сторін. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У судове засідання відповідач\~ не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.202 ЦК України). Відповідно до вимог\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ста. 628\~ЦК України). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.\~655,\~657 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що 08 жовтня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», що діяв від свого імені, в інтересах та за рахунок Закритого недеверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Акініта2». було укладено договір №88962-А/2 купівлі- продажу деривативу №83794-А/4, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати позивачу, а позивач зобов`язалась прийняти і оплатити дериватив з наступними характеристиками: назва - Форвардний контракт № 88961-А/2 від 08.10.2019 року; вид деривативу - з поставкою базового активу; форма існування - документарна; продавець за форвардним контрактом - ТОВ «Петрівський квартал-2», код ЄДРПОУ 40616059; дата укладання 08 жовтня 2019 року; базовий актив деривативу - майнові права на квартиру [ADDRESS] ; строк дії форвардного контракту - до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі форвардного контракту; строк виконання зобов`язань за деривативом - до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав, укладеного на підставі форвардного контракту; дата реєстрації деривативу на товарній біржі 08 жовтня 2019 року; кількість штук - 1 (один). Позивач за договором виступав як покупець деривативу, а відповідач, як продавець, відповідно. Відповідно до п. 3.1 Договору, на дату укладення Договору Сторони визначили ціну Договору у розмірі 206\~280,91 грн., що є еквівалентом 8 292 доларів США. Пунктами 3.3, 3.4 Договору сторони погодили, що Покупець має право на свій розсуд на будь-якій стадії виконання цього Договору, незалежно від встановленого Сторонами графіку та порядку внесення чергових платежів, внести усю суму ціни Договору. Ціна Договору сплачується покупцем наступним чином: по 09 жовтня 2019 року 1\~101,00 доларів США, по 20 листопада 2019 року 799,00 доларів США, по 20 грудня 2019 року 799,00 доларів США, по 20 січня 2020 року 799,00 доларів США, по 20 лютого 2020 року 799,00 доларів США; по 20 березня 2020 року- 799,00 доларів США, по 20 квітня 2020 року -799,00 доларів США, по 20 травня 2020 року- 799,00 доларів США, по 20 червня 2020 року -799,00 доларів США, по 20 липня 2020 року - 799,00 доларів США. Відповідно до п. 4.2 Договору ціна деривативу встановлена в доларах США та оплачується в національній валюті України гривні. Згідно з наявними у матеріалах справи квитанціями позивачем було проведено оплату за договором купівлі-продажу Деривативу в сумі 65 789, 69 грн наступними платежами: 08 жовтня 2019 року 27 389, 69 грн; 18 листопада 2019 року -19 520,00 грн та 13 грудня 2019 року - 18880,00 грн. За умовами пункту 8.3 Договору № № 88961-А/2 від 08.10.2019 року відмова покупця від виконання цього договору, вчинена Покупцем письмово та надіслана Продавцеві у будь який момент строку дії Договору, реалізується через підписання Додаткової угоди про розірвання Договору та зазначенням суми що підлягає поверненню. При цьому 10% від фактично отриманих коштів Продавцем від Покупця за цим Договором зараховується в якості оплати премії за цим Договором. Продавець зобов`язаний повернути Покупцю решту одержаних від Покупця коштів, що були сплачені Покупцем, протягом 180 (сто вісімдесяти) календарних днів, з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та письмової заяви про перерахування коштів на зазначений в заяві рахунок. 24 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та [PERSON] була укладена Додаткова угода до договору купівлі-продажу деривативу №88962- А/2, відповідно до якої сторони дійшли згоди розірвати з 24 березня 2020 року договір купівлі-продажу деривативу №88962-А/2 від 08 жовтня 2019 року. Згідно з п. 2 Додаткової угоди, Відповідач (Продавець), після утримання премії в розмірі 10 % у відповідності до п. 8.3 Договору, зобов`язується повернути грошові кошти Позивачу (Покупцю) в розмірі 59\~210 ( п`ятдесят дев`ять тисяч двісті десять грн) 72 коп, без ПДВ, на рахунок:26208766399151, картковий рахунок [NUMBER] Банк одержувача: АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, отримувач: [PERSON] призначення платежу: «Повернення коштів згідно договору купівлі-продажу деривативу №88962- А/2 від 08 жовтня 2019 року. Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди. Відповідно до п. 4 Додаткової угоди передбачено, що вона набирає чинності з моменту підписання і становить невід`ємну частину Договору№88962- А/2 від 08 жовтня 2019 року. Відповідач, всупереч норм п. 2 та п. 3 Додаткової угоди, не повернув Позивачу грошові кошти в розмірі 59 210 ( п`ятдесят дев`ять тисяч двісті десять грн) 72 коп, тобто Відповідач порушив договірні зобов`язання перед Позивачем, а саме не дотримався взятих на себе договірних зобов`язань щодо повернення Позивачу коштів в сумі 59 210 ( п`ятдесят дев`ять тисяч двісті десять грн) 72 коп. в строк до 20 вересня 2020 року включно. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 14 ЦК України\~визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями\~610,\~611 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені взяті зобов`язання перед позивачем, що пов`язано із поверненням грошових коштів. Відповідачем не було надано належних, допустимих, достовірних письмових доказів які б підтверджували повернення грошових коштів позивачу у зв`язку з укладенням додаткової угоди і розірванням відповідного договору. З наведеного суд дійшов висновку про порушення прав позивача та необхідності їх захисту шляхом стягнення з відповідача грошових коштів за Додатковою угодою до Договору купівлі-продажу деривативу №88962-А/2 від 08 жовтня 2019 року За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 625 ч. 2 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 263 частина 4 ЦПК України\~передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі №758/1303/15-ц зазначено, що\~стаття 625 ЦК України\~визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно\~ст. 625 ч.2 ЦК України\~нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань 01.10.2020 року по 30.06.2021 року у розмірі 5 799,37 грн та 3% річних за період з 21.09.2020 року по 23.07.2021 року у розмірі 1 487, 83 грн. Суд погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, здійсненим позивачем. Крім того, судом враховується, що відповідач жодного доказу на спростування розрахунку позивача суду не надав. Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за час потягом якого відповідачем прострочено виконання зобов`язання та 3 % річних від простроченої суми заборгованості є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в сумі 7 287,20 грн. (3% річних в розмірі. 1 487, 83 грн + інфляційні втрати за час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 5 799,37 грн.). Стаття 76 ЦПК України\~визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України\~визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір. З урахуванням викладеного й

Outcome: approved