Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 22630,38 грн та судовий збір в сумі 2481,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2019 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SKODA» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «SUZUKI» державний реєстраційний номер [NUMBER] . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.19.2019 року у № 759/21084/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля «SKODA» державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПРAT «СК «Українська страхова група» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO 3930847. 27.12.2019 ПРАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату суми страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO 3930847 на користь власника автомобіля SUZUKI» державний реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 22630,38 грн. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.11.2019 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SKODA» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «SUZUKI» державний реєстраційний номер [NUMBER] . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.19.2019 року у № 759/21084/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП, яка відбулась 02.11.2019. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля «SKODA» державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПРAT «СК «Українська страхова група» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO 3930847. Вбачається, що власник пошкодженого автомобіля «SUZUKI» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПРАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за полісом № AO 3930847, у зв`язку з чим, на підставі: протоколу технічного огляду № ДКЦВ - 19008-К від 22.11.2019 року; ремонтної калькуляції № ДКЦВ - 19008 від 09.12.2019 року; страхового акту № ДКЦВ 19008 від 26.12.2019 року, - 27.12.2019 ПРАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату суми страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO 3930847 на користь власника автомобіля SUZUKI» державний реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 22630,38 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 31801 від 27.12.2019 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом б частини 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Абзац 43 п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» встановлює, що посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення). Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував автомобілем «SKODA» державний реєстраційний номер [NUMBER] на підставі посвідчення водія № 101 Турецької Республіки, що є порушенням положень Постанови КМУ від 08.05.1993 № 340, то у позивача виникло право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування за полісом № AO 3930847 в розмірі 22630,38 грн. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 22630,38 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved