Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У грудні 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., реєстраційний №6830 про стягнення з позивача на користь [PERSON] 399 756 грн. заборгованості за борговою розпискою, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванов А.В. Представинк позивач стверджував, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема щодо здійснення виконавчого напису за розпискою, вчиненою у простій письмовій формі та відсутності доказів безспірності заборгованості боржника перед кредитором. Окрім того, представник позивача зазначає, що ознайомившись зі змістом оскаржуваного виконавчого напису звернувся і з скаргою до приватного нотаріуса, у відповідь на яку приватний нотаріус Стрельченко О.В. листом №_ 588_/01-16 від 20.10.2021 року повідомила, що нею ніколи не вчинявся виконавчий напис на розписці [PERSON] , а документ, доданий до скарги містить ознаки підробки, оскільки підпис на документі зроблений іншою людиною, 20.08.2021 року за р.н. 6830 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2021 рік зареєстровано іншу нотаріальну дію, на нотаріальному бланку нрк 722344 20.08.2021 року засвідчено підписи на Рішенні єдиного учасника про створення ТОВ. На підставі наведеного, позивач звернувся із даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду пояснення, де вказувала що оспорюваний виконавчий напис не вчиняла і він має ознаки підробки. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванов А.В. в у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності осіб, які належним чином повідомлені про судовий розгляд, однак не з`явилися до суду. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що нібито 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., вчинено виконавчий напис реєстраційний №6830 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 399 756 грн. заборгованості за борговою розпискою. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Пп. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів, Перелік). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Хоча, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №10/13233/17 від 29 січня 2019 року). Відтак, пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право повернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Із наданих суду приватним нотаріусом Стрельченко О.В. пояснень (лист №_ 307_/01-16 від 01.03.2023 року) вбачається, що останньою ніколи не вчинявся виконавчий напис на розписці [PERSON] , а документ, нібито виконавчий напис, містить ознаки підробки, оскільки підпис на документі зроблений іншою особою, 20.08.2021 року за р.н. 6830 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2021 рік зареєстровано іншу нотаріальну дію, на нотаріальному бланку нрк 722344 20.08.2021 року засвідчено підписи на Рішенні єдиного учасника про створення ТОВ, а не виконавчий напис. Враховуючи те, що нотаріус не вчиняв вказаного виконавчого напису, більше того за реєстровим номеро вчинена зовсім інша нотаріальна дія від імені інших осіб, тому у суду наявні підстави для визнання виконавчого напису начебто вчиненого 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., реєстраційний №6830 про стягнення з позивача на користь [PERSON] 399 756 грн. заборгованості за борговою розпискою таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у сумі 1 362,00 грн.

Outcome: approved