Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2006 року між [PERSON] та ВAT «Український професійний банк» було укладено кредитний договір № 643. У той же день для забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань між [PERSON] та ВAT «Український професійний банк» було укладено договір іпотеки майнових прав від 29 листопада 2006 року, до якого сторонами в подальшому укладені додаткові угоди: договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки майнових прав від 01 лютого 2008 року та договір про внесення змін № 2 до договору іпотеки майнових прав від 01 грудня 2011 року, договір про внесення змін до іпотечного договору від 02 грудня 2014 року. Відповідно до умов договору іпотеки, в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] . 21 квітня 2017 року між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК «Женева» був укладений договір № 14 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, а також договір № 14/1 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки майнових прав (іпотечним договором). Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, про які [PERSON] повідомлявся листами приватного нотаріуса КМНО, за заявами ТОВ «ФК «Женева» у відповідності до положень ст. 84 ЗУ «Про нотаріат», позичальник ігнорував. У зв`язку із чим, 18.08.2017 ТОВ «ФК «Женева», в рахунок виконання основного зобов`язання, на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» прийняло у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була предметом іпотеки. 12.09.2017 на адресу позивача надійшов лист від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА у м. Києві, зі змісту якого позивачу стало відомо, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, у зв`язку із переходом права власності на квартиру до позивача. Позивач не має жодних зобов`язань перед відповідачами щодо надання права користування таким приміщенням, а тому наявність формальної реєстрації місця проживання відповідачів, одним з яких є неповнолітня дитина, створює перешкоди для реалізації права розпорядження позивача належним йому майном на власний розсуд. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.06.2019 позовну заяву залишено без руху. 09.07.2019 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 12.08.2019 від представника третьої особи Солом`янської РДА у м. Києві надійшли пояснення на позовну заяву у яких представник третьої особи зазначив, що після прийняття судом відповідного рішення та набрання ним в установленому порядку законної сили, позивач має право звернутись з відповідним пакетом документів до органу реєстрації. Просили провести розгляд справи у відсутність представника третьої особи та прийняти законне і обґрунтоване рішення. 16.08.2019 від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому він заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що він оскаржує в судовому порядку договори, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а також рішення та запис про реєстрацію права власності за позивачем квартири, яка належить відповідачу. Відступлення права вимоги за оспорюваними договорами відбулось на користь ТОВ «ФК «Женева», яке не є фінансовою установою з правом надавати споживчі послуги в валюті, а відтак не наділено правом виступати кредитодавцем та іпотекодержателем у відносинах із відповідачем. Позивач не погоджував із відповідачем ціну за якою він реєстрував за собою право власності на квартиру. Відповідач не надавав згоди на реєстрацію за позивачем права власності на квартиру, яка перебувала в іпотеці. Існує різниця у вартості квартири та кредитного боргу відповідача, різниця у вартості квартири значно перевищує кредитну заборгованість відповідача. В даному випадку не було звернення стягнення на квартиру та її продажу, а відбулась перереєстрація квартири в шахрайський спосіб. Також, представник відповідача у відзиві просив зупинити провадження у справі та подав окреме клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 21.08.2019 ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення справи за правилами загального позовного провадження, також цією ухвалою зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення або ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/16873/17 та Солом`янського районного суду м. Києва №760/2648/18, провадження №2/760/3894/18. 21.08.2019 року від представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшли пояснення на позовну заяву у яких представник заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження того, що батьки малолітньої дитини - відповідача [PERSON] , 2011 року народження, мають інше житло, окрім спірного, тому його виселення призведе до порушення житлових прав малолітнього. Виселення малолітніх дітей без надання іншого житла суперечить моральним засадам суспільства, інтересам дітей та їх правам на належний рівень життя, які визначені ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», пунктом 1 ст. 27 Конвенції про права дитини. 28.08.2019 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 19.09.2019 представником позивача подано апеляційну скаргу на ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2019 в частині зупинення провадження у справі. 05.12.2019 постановою Київського апеляційного суду, ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2019 залишено без змін. 12.12.2019 справа надійшла до Солом`янського районного суду м. Києва. 12.09.2022 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.10.2022 поновлено провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.04.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 листопада 2006 року між [PERSON] та ВAT «Український професійний банк» було укладено кредитний договір № 643. У той же день для забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань між [PERSON] та ВAT «Український професійний банк» було укладено договір іпотеки майнових прав від 29 листопада 2006 року, до якого сторонами в подальшому укладені додаткові угоди: договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки майнових прав від 01 лютого 2008 року та договір про внесення змін № 2 до договору іпотеки майнових прав від 01 грудня 2011 року, договір про внесення змін до іпотечного договору від 02 грудня 2014 року. Відповідно до умов договору іпотеки, в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. 21 квітня 2017 року між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК «Женева» був укладений договір № 14 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, а також договір № 14/1 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки майнових прав (іпотечним договором). 17 серпня 2018 року державним реєстратором Донським Я. С. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 21939077, відповідно до якого право власності на квартиру [ADDRESS] , було зареєстровано за ТОВ «ФК «Женева». Відповідно до листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.09.2017, який міститься в матеріалах справи, відповідач [PERSON] та його малолітній син - [PERSON] , 2011 року народження, зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивач у позові зазначає, що в серпні 2017 року ТОВ «ФК «Женева» набуло у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, на його думку, відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Наявність формальної реєстрації місця проживання відповідачів, створює перешкоди для реалізації права розпорядження позивача належним йому майном на власний розсуд, у зв`язку з чим просив їх визнати такими, що втратили право користування вищевказаною квартиро, на що слід зазначити наступне. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Я. С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексовий №: 36681804 від 18 серпня 2017 року) про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Женева»; скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 21939077 від 17 серпня 2017 року про реєстрацію речового права, а саме: права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Женева», вчинений державним реєстратором КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донським Я.С., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1330548780000. Постановою Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №760/2648/18, провадження №61-3471св21, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09.08.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 18.01.2021 залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно змісту постанови Верховного Суду від 07.06.2022, висновки суду першої та апеляційної інстанції про те, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за товариством була проведена всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є вірними; такі обставини є підставою для скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора. З огляду на наведене, станом на момент прийняття рішення у цій справі, позивачу не належить право власності на квартиру [ADDRESS] . За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та зняття з реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставини, на які позивач посилався при зверненні до суду з цим позовом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог не знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed