Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: - змінити розмір аліментів, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на тверду грошову суму у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття; - стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 2600,00 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30.03.2012р. по справі № 2-1380/12 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 400 грн., з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач регулярно не сплачує аліменти, допускаючи заборгованість. Позивачка вказує, що її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, одяг та підвищення прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Також, оскільки [PERSON] готується до вступу до вищого навчального закладу, остання бере уроки репетиторства вартість яких становить 5200,00 грн. на місяць. З огляду на вищезазначене, [PERSON] просить задовольнити вимоги зазначені у позовній заяві. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Корінець рекомендованого повідомлення повернувся на адресу суду з відміткою про отримання судової повістки з копією позовної заяви [PERSON] 08.03.2023р. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, враховує наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30.03.2012р. справа № 2-1380/12 позов [PERSON] задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2011р. до досягнення повноліття дитини (а.с. 10). Позивач вказує, що [PERSON] проходить курси репетиторства вартість яких становить: з української мови та літератури - 200 грн. за одне заняття, з математики - 200 грн. за одне заняття, з англійської мови - 250 грн. за одне заняття, що підтверджується довідками складеними вчителями зазначених предметів (а.с. 12-14). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на вищевикладене, позивач довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, присуджених до стягнення на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 30.03.2012р., оскільки на даний час, з урахуванням віку та потреб дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини розміру аліментів у сумі 400грн.. Крім того, батьки в рівних частинах повинні нести витрати по утриманню та вихованню дітей. Суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що стягуються на дитину до 2000 грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , готується до вступу до вищого навчального закладу та починаючи з серпня 2022р. двічі на тиждень бере уроки репетиторства з української мови та літератури, математики, англійської мови, що з розрахунку на місяць становить 5200 грн., на підтверджєння чого [PERSON] надала довідки від вчителів, копії яких додані до матеріалів справи. Таким чином, судом встановлено, що витрати які позивачка просить стягнути з відповідача є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України, та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 2600 грн. Разом з тим, позивачем не вказано період надання послуг репетиторства та не надано про це відповідних доказів, а тому суд присуджує до стягнення 2600 грн. разово. Оцінюючи в сукупності надані суду докази, а також те, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відзиву від останнього не надходило, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved