Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовзом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок [ADDRESS] , був віднесений до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації. Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.09.2010 р. № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м.Києві» та в зв`язку з припиненням повноважень на підставі рішення Голосіївської районної в м.Києві ради від 19.10.2010 р. № 41/10, Голосіївська районна м.Києві рада передала майно територіальної громади Голосіївського району м.Києва зі свого балансу на баланс КП «Дирекція з управління обслуговування житлового фонду Голосіївського району» (яке було перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва»), в т.ч. будинок [ADDRESS] . КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» укладено відповідні договори з виробниками житлово-комунальних послуг (вивіз сміття, вивіз листя та снігу, електропостачання, обслуговування ліфтів тощо), які надаються споживачам. Позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та на його ім`я відкрито особовий рахунок. Однак, як зазначає позивач, відповідач не в повному обсязі здійснює оплату за надані послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за період з 01.04.2016 р. по 01.05.2021 р. в загальному розмірі 21137,04 гривні. Оскільки послуги обслуговування будинку надаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» відповідно до норм та стандартів, структури, періодичності та строків виконання встановлених законодавством, фактів перерви в наданні послуг, їх ненаданні або наданні не в повному обсязі не встановлено, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 17447,35 гривень, з врахуванням положень ст.625 ЦК України нарахувати інфляційні втрати в розмірі 2686,72 гривні та 3% річних в розмірі 1002,97, а всього 21137,04 гривень. 26.11.2021 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. 01.02.2022 р відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволення позову, посилаючись на наявність договірних зобов`язань між сторонами на підставі укладеного Договору № 18/16, згідно з яким був визначений розмір щомісячних платежів, який коригувався позивачем і становив до 300 гривень, які відповідач і сплачує. Даний договір не був розірваний у передбачений законом спосіб. Відповідач зазначив про порушення позивачем строків звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості з 01.04.2016 р., що суперечить положенням ст.257 ЦК України і є підставою для застосування наслідків такого пропуску строків. Крім того, відповідач зазначав про неправомірність нарахування позивачем тарифів за утримання багатоквартирним будинком у відповідності до розпорядження Київської міської державної адміністрації № 668 від 06.06.2017 р., оскільки воно втратило чинність, а вартість цієї послуги повинна узгоджуватись між виконавцем і споживачем послуг. Відповідач заперечував надання позивачем послуг з утримання будинку, оскільки мешканці самостійно проводять ремонтні роботи, дезінфекцію підвальних приміщень, прибирання приміщень під`їзду. В зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю заявлених вимог відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. 04.02.2022 р. на підставі ухвали суду розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження за участю сторін. 02.09.2022 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що у позивача відсутній примірник договору про надання послуг з утримання будинків від 25.02.2016 р., на який посилається відповідач, а отже з врахуванням положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зважаючи на те, що співвласники не визначили управителя будинку, такі послуги надаються Керуючою компанією за тарифами, встановленими відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації № 668. Крім того, представник позивача зазначив, що надання послуг підтверджується наданими договорами з виконавцями та виробниками таких послуг та не спростовані відповідачем. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення відсутність доказів на підтвердження фактичного надання послуг, пропуск позивачем строків звернення до суду з вимогами з 01.04.2016 р., необґрунтованістю застосованих тарифів та наявність між сторонами договору, яким визначені розміри тарифів та перелік послуг. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , ввійшов до державного житлового фонду, був віднесений до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий ю сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 та відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві». Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.09.2010 р. № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м.Києві» та в зв`язку з припиненням повноважень на підставі рішення Голосіївської районної в м.Києві ради від 19.10.2010 р. № 41/10, Голосіївська районна м.Києві рада передала майно територіальної громади Голосіївського району м.Києва зі свого балансу на баланс КП «Дирекція з управління обслуговування житлового фонду Голосіївського району» (яке було перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва»), в т.ч. будинок [ADDRESS] . . КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» з 01.05.2015 р. є балансоутримувачем житлового фонду та приступило до утримання й обслуговування переданого підприємству майна та безпосередньо надавало послуги з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій. Як встановлено судом, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек за № 258628992 від 27.05.2021 р. 25.02.2016 р. між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» та [PERSON] укладено Договір № 18/16 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг у житловому будинку [ADDRESS] . Пунктом 21 Договору передбачено, що він діє з моменту його підписання і у разі, коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається продовженим на черговий календарний рік Суд не може прийняти до уваги твердження представника позивача про неукладеність даного договору в зв`язку з його відсутністю у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», оскільки такий договір підписаний керівником підприємства, містить печатку Комунального підприємства та реєстраційний номер договору, а отже сама відсутність у позивача примірника договору не може свідчити про його неукладеність. Укладаючи Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд сторони погодили складові тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, який становив 3,47 гривень. Відповідно до Закону України від 24.06.2004 р. «Про житлово-комунальні послуги» в редакції до 10.06.2018 р. тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлювалися виконавцям цих послуг органами місцевого самоврядування. Як вбачається з наданого розрахунку з липня 2017 р. позивач нараховував відповідачу оплату за послуги з утримання будинків і споруд відповідно до розміру тарифів, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації № 668 від 06.06.2017 р. в розмірі 7,35 гривень. З 10.06.2018 р. Законом України від 09.11.2017 р. «Про житлово-комунальні послуги визначено нову класифікацію житлово-комунальних послуг та визначено послугу з управління багатоквартирним будинком, ціна на яку визначається за згодою сторін і не підлягає державному регулюванню. З метою приведення у відповідність до чинного законодавства України розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 р. № 668 визнано таким, що втратило чинність відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.07.2019 р. № 1317 «Про визнання таким, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України від 14.05.2015 р. «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідно до якого встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками, включаючи визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єданню співвласників багатоквартирного будинку. У житлових будинках, у яких співвласниками не вибрано управителя та не створено ОСББ, виконавчий орган місцевої ради зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс у тримісячний строк з дня отримання протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку із проханням призначити управителя. Рішення щодо цього питання вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. За таких умов, ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Якщо співвласники багатоквартирного будинку не скористалися зазначеними правами, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зберігає чинність раніше укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення суб`єктом господарювання надання цих послуг. Судом встановлено, що мешканці буд. [ADDRESS] не визначились з управителем будинку, а отже такі послуги повинні надаватись КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» на підставі раніше укладених договорів. В ході судового розгляду встановлено, і це підтверджується розрахунком заборгованості, що відповідач сплачує за послугу з утримання будинку в розмірі 300 гривень, визначаючи розмір оплати на підставі тарифів, встановлених відповідно до Договору № 18/16 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно зі статтями 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( в редакції, яка діяла до 01.05.2019 р.) визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( редакції з 01.05.2019 р.) до житлово-комунальних послуг належить у т.ч.:1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5, п.12 ч.3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Тобто, з огляду на зазначені вище норми чинного законодавства обов`язок у споживача оплатити послуги виникає з наявності факту надання таких послуг та їх споживання. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у своєму відзиві заперечує факт надання позивачем повного переліку житлово-комунальних послуг, які включені доскладової тарифу на послуги з утримання будинку, а отже в даному випадку, такі обставини підлягають доказуванню . Згідно п.77 постанови ВСУ від 22.05.2019 у справі №642/8210/16, постановленої в подібних правовідносинах, зазначено, що судом першої інстанції не встановлені обставини, за яких відбувалося неповне надання послуг позивачем відповідачу, про яке заявив сам позивач. Не встановлено, якими доказами окрім тверджень самого позивача підтверджується надання повного обсягу житлово-комунальних послуг позивачем в інші місяці нарахування їх вартості, які входять до заявленого позивачем періоду. Враховуючи, що відповідач заперечує надання йому житлово-комунальних послуг, встановленню підлягає дійсний обсяг наданих послуг. Матеріали справи не містять доказів фактичного надання послуг з утримання будинку, а укладені КП «Керуючи компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» договори про надання послуг з вивезення побутових відходів, з дезінсекції та дератизації, про операційно-диспечерське обслуговування об`єднаних диспетчерських систем, про надання послуг з обробки даних, договір про постачання електричної енергії, про надання консультаційних послуг з технічного обслуговування вентиляційних каналів, про технічне обслуговування ліфтів за відсутності доказів про їх виконання (актів виконаних робіт, актів взаємозвіряння наданих послуг, доказів про оплату) не можуть свідчити про надання послуг за наявності заперечень іншої сторони. Позивач, на виконання свого процесуального обов`язку, і за наявності заперечень відповідача, викладених у відзиві щодо фактичного надання послуг, не надав суду належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а саме, доказів щодо надання відповідачу інформації про надані комунальні послуги, їх перелік, вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості, а також доказів саме надання таких послуг, враховуючи, що це також заперечується відповідачем. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу щомісячно нарахована оплата за житлово-комунальні послуги, при цьому, не зазначено складові щомісячно нарахованої суми, не зазначено, які саме послуги були надані, вартість кожної послуги. Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт надання житлово-комунальних послуг, їх переліку, виду, обсягу, вартості, зважаючи на заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені в зв`язку з їх недоведеністю та необгрунтованістю. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed