Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] помер дід заявниці - [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної частки (паю), розташованого в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. За життя [PERSON] за повіт не залишив, син спадкодавця [PERSON] помер [INFO] , інших спадкоємців немає, єдиним спадкоємцем четвертої черги є заявниця. У січні 2023 року заявниця звернулась до державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Карпусь І.О. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки в установлений законом строк спадщину не прийняла, а також немає підтвердження родинних відносин між нею та померлим або підтвердження, що вона є спадкоємицею за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Заявниця вказує, що з 1999 року і до дня смерті [PERSON] - [INFO] постійно проживала зі спадкодавцем однією сім`єю, між ними були відносини притаманні діду і внучці, та в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . А тому, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] понад п`ять років, з 1999 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Та встановити факт прийняття [PERSON] як спадкоємцем за законом спадщини [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 15 березня 2023 вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявниці подав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оглянувши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12 жовтня 2006 року Виконкомом Трушківської сільської ради Білоцерківського району серії [NUMBER] , актовий запис №35 /а.с. 13/. Після його смерті відкрилась спадщина на все майно, яке належало йому на момент смерті. Судом також встановлено, що батько заявниці [PERSON] був сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження від 18.08.1948 року серії [NUMBER] та копією повторного свідоцтва про народження заявниці від 21.09.2012 року серії [NUMBER] /а.с. 18-17/ . З матеріалів справи вбачається, що батько заявниці [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23 квітня 2012 року Виконавчим комітетом Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області серії [NUMBER] , актовий запис №11 /а.с. 14/. За життя [PERSON] заповіт не залишив, інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Спадкова справа не заводилася. У січні 2023 року заявниця звернулась до державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Карпусь І.О. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки в установлений законом строк спадщину не прийняла, а також немає підтвердження родинних відносин між нею та померлим або підтвердження, що вона є спадкоємицею за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України, що підтверджується постановою державного нотаріуса №65/02-32 від 24 січня 2023 року /а.с. 12/ Заявниця стверджує, що вона постійно проживала із дідом [PERSON] більше п`яти років за адресою: [ADDRESS] , вони були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] заявниця здійснила його поховання. Так, відповідно до довідки №07-27-72, виданої 24 січня 2023 року Трушківським старостинським округом №1 Фурсівської сільської ради, померлий [PERSON] , [INFO] , був постійним жителем села Трушки, проживав в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] , за вказаною адресою проживала без реєстрації [PERSON] та доглядала спадкодавця [PERSON] з 1999 року та до дня його смерті [INFO] /а.с. 15/ Окрім того, в письмових поясненнях від 22 лютого 2023 ркоу свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписи яких посвідчено секретарем виконкому Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 22 лютого 2023 року та зареєстровано в реєстрі за №№ 28,29,30,32, засвідчили факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] разом за адресою: [ADDRESS] , більше п`яти років по день смерті [PERSON] , а саме з 1999 року по [INFO] . Вказані свідки також зазначили, що [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет, заявниця сплачувала за спожиті комунальні послуги в будинку, їх відносини свідки назвали сімейними. Заявниця повністю взяла на себе організацію його поховання, потім замовляла та встановлювала пам`ятник /а.с. 21-24/ Суд приймає до уваги покази свідків, які підтвердили, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. При вирішення спору суд виходить із наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 вказаної вище Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно вимог частини 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Аналізуючи зібрані у справі докази у їхній сукупності, з урахуванням наданих письмових доказів та пояснень свідків, суд прийшов висновку про доведеність заявлених вимог щодо встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`ю разом з [PERSON] , який помер [INFO] у селі Трушки, більше п`яти років до дня смерті [PERSON] . Оскільки для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю законом не визначено іншого, окрім судового порядку, а встановлення вказаного факту необхідно для прийняття спадщини, факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, тому заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved