Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину майна в порядку спадкування, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та визнання права власності. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що [INFO] померла її мама [PERSON] , після смерті якої вона [INFO] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. 17.02.2022 року була заведена спадкова справа №35-2022 за її заявою. Спадкоємцями за законом після смерті матері є вона з сестрою [PERSON] - відповідачкою у цій справі. На день смерті матір перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком [PERSON] . 13 липня 2022 року вона звернулася з заявою до приватного нотаріуса Оксанюк А.А. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну на день смерті її матері частку у земельній ділянці площею 0,23 га, розташованій по [ADDRESS] , та на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані на зазначеній земельній ділянці. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 липня 2022 року приватний нотаріус Оксанюк А.А. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене у її заяві майно, посилаючись на те, що житловий будинок і земельна ділянка по [ADDRESS] зареєстровані на ім`я батька [PERSON] , а частка матері у спільному майні подружжя не була виділена. Нотаріус рекомендувала їй звернутися до суду з цивільним позовом для вирішення питання щодо визнання права на частку у спадковому майні. Спадкове майно після смерті матері складається з: 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, а також з 1/2 частки земельної ділянки площею 0,23 га, по [ADDRESS] , на якій розташоване зазначене домоволодіння. Вказаний будинок та господарські споруди були побудовані її батьками під час шлюбу і закінчені будівництвом в 1989 році. На підтвердження права власності на вказаний будинок на ім`я батька [PERSON] було видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане 13.07.1989 року Хмельницьким міським житлово-комунальним управлінням. Житловий будинок і господарські споруди були збудовані батьками під час шлюбу за спільні кошти на земельній ділянці площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка була передана у власність батькові [PERSON] рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 537 від 10.08.1995 року для будівництва житлового будинку. Право власності на земельну ділянку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 13.09.1995р. Наведені обставини свідчать про те, що у відповідності до чинної на час будівництва будинку і господарських будівель та приватизації земельної ділянки редакції статті 22 КЗпШС України - домоволодіння та земельна ділянка, на якій воно розташоване по [ADDRESS] , які були набуті подружжям під час шлюбу, належать подружжю її батьків на праві спільної сумісної власності, а частки батьків у праві спільної сумісної власності на вказане майно є рівними. Відтак, після смерті матері її і відповідачу, як її спадкоємцям за законом, належить право на спадкування 1/2 частки кожній від половини зазначеного спільного нерухомого майна, що належало на день смерті матері. Тобто їй належить право на спадкування 1/4 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також право на 1/4 частку земельної ділянки, на якій вони розташовані. Відтак відмова нотаріуса [PERSON] у видачі їй після смерті матері свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку у вказаному спадковому майні з посланням на те, що житловий будинок і земельна ділянка по [ADDRESS] зареєстровані на ім`я [PERSON] , а частка матері у спільному майні подружжя не була виділена змушує її звертатися до суду. ЇЇ батько [PERSON] помер [INFO] , і після його смерті вона 04 липня 2022р. звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. з заявою про прийняття спадщини, і їй стало відомо, що батько склав заповіт, хоча зміст вказаного заповіту їй досі не відомий. Спадкова справа після смерті батька була заведена за заявою її сестри - [PERSON] приватним нотаріусом Нагорною Т.В. 04 липня 2022р., спадкова справа № 19/2022. Спадкове майно після смерті батька складається з 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами, а також з 1/2 частки земельної ділянки площею 0,23 га, по [ADDRESS] , на якій розташоване зазначене домоволодіння. Як вона з`ясувала нещодавно, ще до смерті матері 28.01.2021 року батько поділив земельну ділянку площею 0,23 га на дві окремі земельні ділянки: площею 0,10 га з кадастровим номером 6810100000:20:002:0422 та земельну ділянку площею 0,13 га. з кадастровим номером 6810100000:20:002:0423. Після такого поділу 01.06.2022 року батько подарував земельну ділянку площею 0,13 га. з кадастровим номером 6810100000:20:002:0423 її сестрі - відповідачу у цій справі. Із доданих копій кадастрових планів зазначених земельних ділянок вбачається, що земельна ділянка площею 0,23 га, право власності батька на яку було посвідчено Державним актом на землю від 13 вересня 1995р. була поділена таким чином, що на земельній ділянці площею 0,10 га залишився житловий будинок, що належав на праві спільної сумісної власності батькам, а на земельній ділянці площею 0,13га розташовані нежитлові господарські будівлі, які також входять до складу домоволодіння, що належало на праві спільної сумісної власності її батькам, і право на спадкування 1/2 частки з яких вона має за законом після смерті матері і батька. При цьому необхідно зазначити, що статтею 186 ЦК України визначено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому право спільної сумісної власності подружжя батьків поширюється як на житловий будинок з прибудовою, так і на господарські будівлі, а також на обидві частини колись однієї земельної ділянки загальною площею 0,23 га. Відтак поділ земельної ділянки у такий спосіб здійснено з порушенням приписів ст.186 ЦК України. Дарування батьком відповідачу частини спільної земельної ділянки, поділеної до дня смерті матері, і господарських будівель, які знаходяться на вказаній частині земельної ділянки площею 0,13 га, було здійснено з порушенням її прав як спадкоємця зазначених господарських будівель і самої земельної ділянки, оскільки вони входять до складу спільного домоволодіння батьків, на які вона прийняла спадщину після смерті обох батьків. За таких обставин договір дарування земельної ділянки від 01.06.2022 року є незаконним. Виходячи з того, що і поділ земельної ділянки площею 0,23 га, що перебувала у спільній сумісній власності подружжя батьків, як і дарування частини цієї земельної ділянки батьком відповідачу було здійснено без згоди матері, а після її смерті без її згоди, як спадкоємця 1/2 частки належного матері майна, тому Договір дарування земельної ділянки площею 0,13 га з кадастровим номером 6810100000:20:002:0423, що був укладений між [PERSON] і [PERSON] не може вважатися дійсним, оскільки за договором батько одноосібно відчужив відповідачу нерухоме майно, 1/2 частка якого батькові на момент дарування не належала. У складі подарованої відповідачу земельної ділянки їй належить право на спадкування 1/4 її частини, а також право на 1/4 частину розташованих на вказаній земельній ділянці господарських споруд, а тому вказаний договір дарування суперечить положенням ч.3 ст.65 СК України, ст.186 ЦК України. ч.2 ст. 369. ст. 1218, ст.1296 ЦК України і порушує її майнові права на зазначене у договорі майно, а тому є недійсним з моменту його укладення. Таким чином, житловий будинок і господарські споруди по [ADDRESS] , які є приналежністю житлового будинку і слідують за головною річчю у разі їх відчуження, належали її батькам на праві спільної сумісної власності відповідно до Свідоцтва від 13.07.1989 року. Земельна ділянка площею 0.23 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою [ADDRESS] також належала її батькам на праві спільної сумісної власності відповідно до Державного акту від 13.09.1995 року, оскільки норма ч.5 ст. 57 СК України набрала чинності лише відповідно до закону від 17.05.2012р. Після поділу зазначеної земельної ділянки на 2 частини право спільної сумісної власності на обидві частини земельної ділянки збереглося, а після смерті матері 24.10.2021 року у неї виникло право на спадщину за законом на 1/2 частку кожної із земельних ділянок і на 1/2 частку від половини будинку та господарських будівель і споруд. З врахуванням наведеного позивач просить: визнати за нею у порядку спадкування право власності на 1/4 частку Житлового будинку (А-1) загальною площею 105,1 кв.м, з прибудовою (а) площею 18,1 кв.м., та мансардою (А 1 -1) площею 62,3 кв.м. ; на 1/4 частку господарських будівель і споруд, а саме : Сараю (Б) площею 64,4.кв.м., Сараю (б) площею 8,4 кв.м., Сараю (Г) площею 31,1кв.м., погріба (б1), площею 19,8 кв.м, - які розташовані за адресою [ADDRESS] ; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,13 га, кадастровий н:мер 6810100000:20:002:0423, який був укладений \~ \~ \~ \~між [PERSON] \~ \~ \~ \~і [PERSON] та нотаріально посвідчений 01.06.2022р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. (р.н договору № 826 від 01.06.2022р.); визнати за нею у порядку спадкування право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,13 га. для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6810100000:20:002:0423. та на 1/4 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, кадастровий номер 6810100000:20:002:0422, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що згідно свідоцтва на будинок він належить батькові на праві особистої власності, при переході права власності на будинок переходить і право власності на земельну ділянку, тому до складу спадщини [PERSON] не входить будинок і земельна ділянка. При цьому в судовому засіданні не заперечила проти позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/4 частину будинку та земельної ділянки під ним. Проте, заперечила щодо визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та визнання за позивачем права власності на 1/4 частки вказаної ділянки, оскільки вказана земельна ділянка була особистою власністю батька. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~ [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. звернулись її доньки: 17.02.2022р. - [PERSON] та 14.04.22р. - [PERSON] .. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 липня 2022 року приватний нотаріус Оксанюк А.А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим що, спільне майно подружжя, а саме: земельна ділянка площею 0,2300 га та житловий будинок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані на ім`я [PERSON] , а частка в спільному майні подружжя померлої не була виділена. [PERSON] помер [INFO] , і після його смерті з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Нагорної Т.В. звернулись 27.06.22р. його доньки: [PERSON] та [PERSON] .. Приватним нотаріусом Нагорною Т.В. 27.06.2022р. була заведена спадкова справа № 19/2022. За життя [PERSON] 09.06.2022р. на випадок смерті зробив заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати йому на час смерті, заповів своїй доньці [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] з 29 липня 1970 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Також судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 13.07.1989 року Хмельницьким міським житлово-комунальним управлінням на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради №96 від 20.04.1989 року, [PERSON] належить житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] знаходиться - житловий будинок (А-1) загальною площею 105,1 кв.м, з прибудовою (а) площею 18,1 кв.м., та мансардою (А 1 -1) площею 62,3 кв.м., господарські будівлі і споруди - сарай (Б) площею 64,4.кв.м., сарай (б) площею 8,4 кв.м., сарай (Г) площею 31,1кв.м., погріб (б1), площею 19,8 кв.м, Вказаний житловий будинок та господарські споруди були побудовані в 1984 році і прийняті в експлуатацію в 1989році, на земельній ділянці площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 537 від 10.08.1995 року для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 13.09.1995р. Отже, вказані житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельна ділянки були набуті у власність [PERSON] в період його перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. 30.01.2021 року [PERSON] поділив земельну ділянку площею 0,23 га на дві окремі земельні ділянки: площею 0,10 га з кадастровим номером 6810100000:20:002:0422 та земельну ділянку площею 0,13 га. з кадастровим номером 6810100000:20:002:0423. Після поділу 01.06.2022 року [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В., № в реєстрі 826, подарував земельну ділянку площею 0,13 га. з кадастровим номером 6810100000:20:002:0423 [PERSON] .. Із копій кадастрових планів зазначених земельних ділянок вбачається, що земельна ділянка площею 0,23 га, право власності [PERSON] на яку було посвідчено Державним актом на землю від 13 вересня 1995р., була поділена таким чином, що на земельній ділянці площею 0.10 га залишився житловий будинок, а на земельній ділянці площею 0,13га розташовані нежитлові господарські будівлі, які також входять до складу вищевказаного домоволодіння. Вказані обставини підтверджуються: заявою від 17.02.2022 року; копію свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] ; довідкою №С-03-63033 від 14.12.2021 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.07.2022 року; свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] ; заявою від 13.07.2022 року; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 липня 2022 року; свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] ; витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб щодо підтримання дошлюбного прізвища від 17.01.2014 року; листом приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. від 15.07.2022 року; заявою [PERSON] від 04.07.2022 року; копію свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 27.06.2022 року; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії; заявою від 30.06.2022 року; свідоцтвом від 13.07.1989 року; витягом з рішення від 20.04.1989 року №96; висновком про реєстрацію будинку від 13.07.1989 року; повідомленням Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 08.07.2022 року; довідкою про технічний опис об`єктів нерухомого майна; схемою розташування будов та споруд на земельній ділянці № [NUMBER] ; технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами; державним актом на право приватної власності на землю, серії ХМ №03891; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.07.2022 року та 05.07.2022 року; планами земельної ділянки; схемою розташування; звітом про оцінку майна №01/26072022; звітом про експертно-грошову оцінку земельної ділянки №26W-220726-001, 26W-220726-002; копіями спадкових справ № 35-2022 та 19/2022; договором дарування земельної ділянки від 01.06.2022 року та документів на підставі яких його було посвідчено; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2021 року; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.10.2022 року. Відповідно до вимог статті 22 КпШС УРСР, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно із ч. 1 ст. 28 КпШС УРСР, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до ч. 1 ст. 29 КпШС УРСР, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому, суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Аналогічні положення закріплено у ст.ст. 60, 69,70,71 СК України. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 року у справі № 643/4160/16-ц. Згідно ст.186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтями 370, 372 ЦК України, які регулюють порядок виділу та поділу майна, що є у спільній сумісній власності визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Крім того, згідно з ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст.1216\~-\~1218\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1225, 1226 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на\~загальних підставах. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який пережив його, та батьки. Відповідно до ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Особа,\~яка має\~речове право\~на чуже\~майно,\~має право\~на захист\~цього права,\~у тому\~числі і\~від власника\~майна,\~відповідно до\~положень глави\~29\~цього Кодексу. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.ст.392, 396 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно з ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка на якій вони розташовані, площею 0,23 га, яка в подальшому була поділена на окремі земельні ділянки: площею 0,10 га з кадастровим номером 6810100000:20:002:0422 та земельну ділянку площею 0,13 га. з кадастровим номером 6810100000:20:002:0423, являються особистою власністю [PERSON] , а не спільною сумісною власністю подружжя. За таких умов, оскільки вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами був побудований спільно подружжям [PERSON] та [PERSON] на земельній ділянці площею 0,23 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 537 від 10.08.1995 року для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в період перебування у зареєстрованому шлюбі, та приймаючи до уваги, що дослідженими доказами підтверджено ту обставину, що право власності на вказаний будинок та земельну ділянку було зареєстроване за [PERSON] , суд приходить до переконання, що вказане нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю подружжя, та їх частки у вказаному майні є рівними. Після поділу зазначеної земельної ділянки на 2 частини, право спільної сумісної власності на обидві частини земельної ділянки збереглося у матері сторін - [PERSON] , а тому позивач та відповідач, як її спадкоємці за законом, набули право на спадкування 1/2 частки кожній від половини зазначеного спільного нерухомого майна, що належало на день смерті матері. Тобто їм належить право на спадкування 1/4 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також право на 1/4 частку земельних ділянок, на яких вони розташовані. Також, оскільки у складі подарованої [PERSON] відповідачу земельної ділянки, позивачу належить право на спадкування 1/4 її частини, а також право на 1/4 частину розташованих на вказаній земельній ділянці господарських споруд, тому вказаний договір дарування суперечить положенням ст.186 ЦК України, ст. 369, ст. 1218, ст.1296 ЦК України і порушує майнові права останньої на зазначене у договорі майно, і договір дарування земельної ділянки № [NUMBER] від 01.06.2022р. площею 0,13 га. кадастровий номер 6810100000:20:002:0423, слід визнати недійсним. Позивач використала можливість нотаріального оформлення свого права на спадщину, але їй було відмолено з наданням правового обґрунтування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід: визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/4 частку Житлового будинку (А-1) загальною площею 105,1 кв.м. з прибудовою (а) площею 18,1 кв.м., та мансардою (А1-1) площею 62,3 кв.м.; на 1/4 частку господарських будівель і споруд, а саме: Сараю (Б) площею 64,4.кв.м., Сараю (б) площею 8,4 кв.м., Сараю (Г) площею 31,1кв.м., погріба (б1), площею 19,8 кв.м, які розташовані за адресою [ADDRESS] ; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,13 га. кадастровий номер 6810100000:20:002:0423, який був укладений між [PERSON] і [PERSON] та нотаріально посвідчений 01.06.2022р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. (р.н договору № 826 від 01.06.2022р.); визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0.13 га. для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6810100000:20:002:0423 та на 1/4 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, кадастровий номер 6810100000:20:002:0422, які розташовані за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 2982грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved