Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 15.09.2022 [PERSON] (далі також позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] (далі також відповідач), в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає в з позивачем та фактично знаходиться під її опікою та на її утриманні. 1.3. Посилається на те, що відповідач не піклується про сина, не проявляє заінтересованості щодо його подальшої долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не надає матеріальної допомоги, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Майже постійно перебуває за кордоном, наміру спілкуватися з дитиною не має, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 30.09.2022 відкрито провадження у справі №296/5965/22, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 31.01.2023 та залучено третю особу Службу (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. 2.2. Протокольною ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.03.2023 закрито підготовче провадження у справі №296/5965/22 та призначено до судового розгляду (а.с.55-57). 2.3. 14.03.2023 в судовому засіданні з"ясовано думку дитини: - [PERSON] пояснив, що давно проживає з вітчимом, іншого батька не бачив, подарунки дарує лише мати. Бабуся і дідусь зі сторони батька його ніколи не навідували. 2.4. 23.03.2023 в судовому засіданні були допитані свідки: - [PERSON] , який є другом позивача, повідомив, що позивача знає 6-7 років. За весь цей час жодного разу не бачив ні [PERSON] , ні його родичів. - [PERSON] , яка пояснила, що більше 8 років не бачила відповідача і його родичів. Свідку відомо, що відповідач за кордоном. Чи допомагає відповідач дитині свідку не відомо. 2.5. Позивач та представник позивача [PERSON] під час розгляду справи позов підтримали, просили задовольнити. 18.04.2023 представник позивача подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі, позов задовольнити. 2.6. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та просив долучити висновок органу опіки та піклування. 2.7. Відповідач в судове засідання не з`являвся, неодноразово повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання а також шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті «https://kl.zt.court.gov.ua/sud0609/gromadyanam/vukluk_do/1399447/» (а.с.34-35, 54, 67). 2.8. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, що повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, відсутність відзиву на позов, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 16.11.2013 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис за №2199, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.03.2015 (а.с.11). 3.2. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис за №1233 серії [NUMBER] від 20.11.2019 (а.с.12). 3.3. 14.12.2015 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Сина [PERSON] залишено на подальше проживання з матір`ю, що підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/15808/15-ц (а.с.13). 3.4. 04.03.2022 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Пулинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис за №7, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.03.2022 (а.с.14). 3.5. Відповідач 19.09.2018 та 19.07.2019 надавав дозвіл на виїзд дитини до Єгипту, що підтверджується копіями заяв (а.с.15-19). 3.6. 15.06.2022 затверджено висновок служби (управління) у справах дітей про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] для його тимчасового виїзду за межі України, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №418 (а.с.20). 3.7. 05.04.2023 рішенням виконкому Житомирської міської ради затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.70). ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статтей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. 4.2. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 4.3. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 4.4. За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 4.5. Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. 4.6. Згідно частини шостої статті 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. 4.7. Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що син сторін - [PERSON] , проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка здійснює його утримання, займається вихованням та розвитком. 5.2. Суд приймає до уваги думку дитини та пояснення свідків, які повідомили про невиконання відповідачем батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , не прийняття ним участі у його житті, навчанні та вихованні. 5.3. Органом опіки та піклування встановлено, що з 2015 року [PERSON] фактично з сім`єю не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з сином в обсязі достатньому для його самоусвідомлення, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вказував про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . 5.4. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] оскільки відповідач не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться його підготовкою до навчання, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною. 5.5. З огляду на викладене, враховуючи наявність факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини, та виходячи з її найкращих інтересів, суд дійшов висновку про доцільність застосування такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., понесений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved