Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою; стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, розміром 2272,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 28.12.2017 року. За час проживання у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого останнього часу стосунки із відповідачкою розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, не ведеться спільне господарство, відсутні інтимні стосунки, фактично сім`я припинила своє існування. Сторони проживають окремо, та відповідачка планує виїхати закордон на постійне місце проживання. Зважаючи на ті обставини, що відповідачка збирається виїхати закордон, а також за згодою подружжя діти залишаться проживати разом із батьком та будуть знаходитися на його утриманні. Станом на теперішній момент розмір прожиткового мінімуму для дитини яка не досягла шестирічного віку з 01.01.2023 по 31.12.2023 становить 2272,00 грн., а відтак матір зобов`язана сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 50% від вказаної суми, що становить 1136,00 грн. на кожну дитину. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, матеріали справи містять заяву, в якій вона позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи без її участі. Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи,\~\~ [PERSON] та [PERSON] \~уклали шлюб, який 28.12.2017 року було зареєстровано у Франківському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №996, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 330795 року. Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в цій частині вимог підлягає до задоволення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до вимог ст.150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3\~ст.181СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1ст. 182\~СК України). Згідно ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів недомовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» установлено у 2023 році установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні. Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Положеннями\~ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991 р. передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Згідно із\~ст.5 вказаного Закону\~індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Частиною першою\~ст.191СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів для дітей, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача, який проживає разом з дітьми, займається їх вихованням та забезпеченням, і відповідача (є особою працездатного віку) - платника аліментів, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, вимог розумності та справедливості, визначає їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 1136,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити у повному обсязі. Згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в користь позивача 1073,60 грн понесених ним витрат по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів відповідно до п. 3\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~з відповідача слід стягнути 1073,60 грн в дохід держави за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved