Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з заявою про усиновлення [PERSON] звернувся [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , орган опіки і піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області. В обґрунтування заяви, зазначає, що з 09.01.2020 перебуває у шлюбі з [PERSON] та від шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей. Вказує, що їхній сім`ї також проживає та виховується неповнолітня дочка [PERSON] - [PERSON] , яку він бажає усиновити. Зазначає, що відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.12.2020, батько дитини позбавлений батьківських прав. Вказує, що [PERSON] проживає разом з ними, він спільно з матір`ю дитини займається її вихованням, матеріально забезпечує, умови проживання в сім`ї належні. Зазначає, що [PERSON] давно ставиться до нього як до батька. Вказує, що за своїм матеріальним становищем, станом фізичного та психічного здоров`я має можливість утримувати та виховувати неповнолітню [PERSON] та фактично виконує батьківські обов`язки щодо неї. Зазначає, що [PERSON] не заперечує щодо усиновлення її неповнолітньої доньки, на підтвердження чого надала нотаріально посвідчену згоду на усиновлення. Просить суд ухвалити рішення про усиновлення ним неповнолітньої [PERSON] та внести відповідні зміни в актовий запис про її народження. Ухвалою суду від 16.03.2023 заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи, представника органу опіки та піклування та усиновлюваної дитини, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності, вважає за доцільне задоволити заяву, виходячи з наступного. В судовому засіданні заявник заяву підтримав із підстав, викладених в заяві, просив її задовольнити. Пояснив, що з [PERSON] та її дочкою [PERSON] вони проживають з 2014 року та фактично з того часу він вважає [PERSON] своєю дочкою, дбає та піклується про неї, любить її як свою дитину. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що підтримує намір свого чоловіка [PERSON] усиновити її неповнолітню доньку [PERSON] , про що також надала нотаріально посвідчену згоду на усиновлення. Пояснила, що з 2020 року перебуває в шлюбі з [PERSON] , однак без реєстрації шлюбу вони проживають з 2014 року та з того часу [PERSON] фактично виконує батьківськи обов`язки щодо її доньки. Зазначає, що усиновлення її дочки [PERSON] відповідає інтересам дитини. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області проти заявлених вимог не заперечила, вважає, що усиновлення відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Підтримала висновок органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення неповнолітньої [PERSON] заявником. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні дала свою згоду на усиновлення її [PERSON] та пояснила, що вважає та називає його своїм батьком, вони проживають однією родиною. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 09.01.2020, їх подружжя виховує двох спільних малолітніх дітей та доньку дружини від першого шлюбу. Сім`я заявника має всі необхідні матеріальні та житлово-побутові умови для проживання та виховання дітей. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.12.2020, [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку про стан здоров`я заявника від 18.01.2023, [PERSON] здоровий. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. 07.02.2023 виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області, як органом опіки та піклування, за результатами розгляду заяви [PERSON] надано висновок про доцільність усиновлення неповнолітньої дитини [PERSON] . Із висновку про доцільність усиновлення вбачається, що [PERSON] на даний час офіційно не працює, однак займається особистим селянським господарством, обробітком землі, а також вантажними перевезеннями, з чого отримує дохід. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, сім`я проживає на достатньому матеріальному рівні. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, за медичними показниками заявник здоровий, протипоказань, щодо виховання дитини не має. На підставі вищезазначеного, орган опіки та піклування, зважаючи на інтереси дитини та захищаючи її права, вважає цілком доцільним та юридично обґрунтованим усиновлення [PERSON] [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] обмеженим у дієздатності чи недієздатним не визнавався; батьківських прав не позбавлявся, усиновлювачем не був, на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває; спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає; має постійне місця проживання та постійний заробіток; є здоровим; засудженим не був. Таким чином, перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення заявником дитини судом не встановлено. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ч.1 ст.208 СК України, усиновленою може бути дитина. За положеннями ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 217 СК України визначено, що усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] дала згоду на її усиновлення [PERSON] , вказавши про те, що рахує його своїм батьком. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 ст. 218 СК Українищодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до ч.1 ст.220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. [PERSON] не заперечує щодо усиновлення заявником її неповнолітньої доньки [PERSON] на підтвердження чого надала нотаріально посвідчену згоду на усиновлення. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24.04.1967 в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до ст.223 СК України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до положень ст.224 СК України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст.232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Згідно ч.1 ст.229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч.2, 4 ст.231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст.233 CK України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст.228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище [PERSON] , суд встановив, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника немає, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявник є здоровою людиною, має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Згідно зі ст.314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, усиновлення неповнолітньої [PERSON] відповідає її інтересам, заявник здатний створити для дитини належний матеріально-побутовий рівень проживання, бажає усиновити дитину, спроможний забезпечити їй належне виховання, навчання та утримання, стабільні та гармонійні умови життя, з врахуванням позитивного висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ст.229, 231 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу заявника та внести зміни до актового запису про народження дитини. Згідно з ч. 4. ст. 314 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved