Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

АТ КБ\~"ПРИВАТБАНК" (далі позивач), через свого представника, звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~яка так\~діє в\~інтересах малолітньої\~дитини [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 10.03.2023, просив: - стягнути з [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 7136,70 грн. за кредитним договором №б/н від 31.05.2011, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.05.2011. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг». «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача AT КБ «ПРИВАТБАНК», публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публіку умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. [INFO] позичальник [PERSON] помер, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права ті обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Було встановлено, що спадкоємцями померлого позичальника є відповідач [PERSON] , яка діє інтересах малолітньої дитини [PERSON] . Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №б/н від 31.05.2011 становить 7136,70 грн., яки складається з наступного: 7136,70 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 7136,70 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Ухвалою суду від 13.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідачем [PERSON] подано відзив, який обґрунтовано наступним. 14.06.2021 позивачем направлено претензію кредитора від 28.05.2021 до Липовецької державної нотаріальної контори, а 05.07.2021 отримано від останньої відповідь від 30.06.2021. Претензія кредитора від 28.05.2021 направлена до нотаріальної контори стосувалася кредитного договору б/н від 21.10.2013, тоді як у позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за іншим кредитним договором, а саме б/н від 31.05.2011. У розрахунку заборгованості станом на 31.08.2020 (дата інформації про смерть клієнта) було вказано 28.08.2020. Таким чином 28.08.2020 позивачу було відомо про смерть [PERSON] , яка настала [INFO] , маючи паспортні дані відповідача, а тому саме з 28.08.2020 позивач дізнався про прийняття спадщини відповідачем. Крім того, 14.06.2021 є днем направлення претензії кредитора до Липовецької державної нотаріальної контори, яка не є спадкоємцем, а дана дата не є днем пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємця. Тобто від 28.08.2020 (дати коли позивач дізнався про смерть [PERSON] та на підставі даних з копії паспорта відповідача про місце проживання - про прийняття спадщини в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України) до 09.10.2021 (дати пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця) минуло більше 13-ти місяців, що порушує строки визначені згаданою статтею та позбавляє позивача права вимоги. Разом з тим, вимога кредитора була пред`явлена за межами строку, що встановлений у ч. 2 ст. 1281 ЦК України, тобто пізніше 6-ти місяців з дня одержання відповідачем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Позивач, через свого представника, подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначено, що швидкому отриманню відповідачем інформації щодо кредитної вимоги перешкоджала та обставина, що до того моменту позивач позбавлений можливості це зробити через нотаріальну таємницю. Також, при формування претензії банку було допущено описку при зазначенні дати кредитного договору. Таким чином, позивач своєчасно, із дотриманням строків та у відповідності до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України 14.06.2021 направив претензію кредитора від 28.05.2021 до Липовецької державної нотаріальної контори на суму заборгованості 7732,70 грн. по померлому позичальнику, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину протягом шести місяців з дня коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем відповідного свідоцтва. Ухвалою суду від 15.12.2022, на задоволення заяви представника позивача, витребувано від Липовецької міської ради Вінницької області до повноважень органів, якої входить ведення реєстру місця проживання осіб на території територіальної громади, відомості щодо останнього місця реєстрації проживання померлого [INFO] позичальника [PERSON] та інформацію про осіб які з ним були зареєстровані по [ADDRESS] , станом на дату смерті померлого, а також витребувано від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. матеріали спадкової справи померлого [INFO] позичальника [PERSON] . Ухвалою суду від 06.02.2023, на задоволення клопотання представника позивача, замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , а також останній встановлено строк для подання відзиву - 15 днів з дня вручення ухвали. Відповідач [PERSON] у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №б/н від 31.08.2010, [PERSON] ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, однак крім його анкетних даних не зазначено бажаний кредитний ліміт. Наданий до позовної заяви витяг з Умов та Правила надання банківських послуг не містять підпису [PERSON] . [INFO] позичальник [PERSON] помер, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Було встановлено, що спадкоємцями померлого позичальника є відповідачі, які прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до нотаріуса, а 29.07.2021 їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки належної спадкодавцю. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №б/н від 31.05.2011 становить 7136,70 грн., яки складається з наступного: 7136,70 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 7136,70 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту. 14.06.2021 позивачем направлено претензію кредитора від 28.05.2021 до Липовецької державної нотаріальної контори, а 05.07.2021 отримано від останньої відповідь від 30.06.2021. Претензія кредитора від 28.05.2021 направлена до нотаріальної контори стосувалася кредитного договору б/н від 21.10.2013, тоді як у позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за іншим кредитним договором, а саме б/н від 31.05.2011. Суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як визначено в ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом було встановлено, що зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №б/н від 31.08.2010, [PERSON] ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, однак крім його анкетних даних не зазначено бажаний кредитний ліміт. [INFO] позичальник [PERSON] помер, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом було встановлено, що спадкоємцями померлого позичальника [PERSON] є відповідачі, які прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до нотаріуса, а 29.07.2021 їм було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки належної спадкодавцю. Позивач стверджує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №б/н від 31.05.2011 становить 7136,70 грн., яки складається з наступного: 7136,70 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 7136,70 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, а тому вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зі змісту зазначених норм видно, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Разом з тим, згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч. 2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст. 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. Разом з цим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. 14.06.2021 позивачем направлено претензію кредитора від 28.05.2021 до Липовецької державної нотаріальної контори, а 05.07.2021 отримано від останньої відповідь від 30.06.2021. У розрахунку заборгованості станом на 31.08.2020 (дата інформації про смерть клієнта) було вказано 28.08.2020. Таким чином 28.08.2020 позивачу було відомо про смерть [PERSON] , яка настала [INFO] , а тому саме з 28.08.2020 позивач дізнався про прийняття спадщини відповідачем. Крім того, 14.06.2021 є днем направлення претензії кредитора до Липовецької державної нотаріальної контори. Таким чином, від дати коли позивач дізнався про смерть [PERSON] 28.08.2020 про прийняття спадщини в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України до дати пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця 09.10.2021 минули визначені ЦК України строки, що позбавляє позивача права вимоги. Враховуючи викладене та відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Крім того, представник позивача, звернувся до суду, з урахуванням уточненої позовної заяви від 10.03.2023, і просив стягнути саме з [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , заборгованість у розмірі 7136,70 грн. за кредитним договором №б/н від 31.05.2011. Однак, спадщину [PERSON] також прийняла й [PERSON] , яка в ході судового розгляду залишалася ще одним відповідачем у цій справі. Суд зауважує, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати не лише ті обставини чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч. 2, 3 ст. 1282 ЦК України, але й коло спадкоємців, які прийняли спадщину та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини), при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України. Насамкінець, щодо наведених представником розрахунків заборгованості [PERSON] , які базувалися на виписках по кредитному договорі, слід зауважити, що операції за рахунками останнього продовжували здійснюватися після смерті позичальника 20.10.2019. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 7136,70 грн. за кредитним договором №б/н від 31.05.2011, не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає. Суд, вирішуючи питання про стягнення судових витрат зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору на його рахунок.

Outcome: dismissed