Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] ), звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] (далі [PERSON] ), в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04 серпня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову, Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 956 від 04.08.2009. В цьому шлюбі мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день шлюбні та сімейні відносини з відповідачем [PERSON] носять формальний характер, бо з жовтня 2021 року відповідач [PERSON] самоусунувся від своїх обов`язків батька дитини, ухиляється від будь якої участі в утриманні спільної дитини, доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач з донькою на даний час проживають за кордоном в Чеській Республіці, м.Млада Болеслав. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.02.2023 провадження у справі відкрито, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач в судове засіданні не з`явилась, однак надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в свою чергу подав до суду відзив по справі, згідно якого просив позов задовольнити частково а саме в частині стягнення аліментів до повернення в Україну тимчасово переміщеної дитини із-за кордону. Однак, на день розгляду справи в суді від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, так як вказано позові, та просив їх задовольнити. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову, Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 956 від 04.08.2009 року (дублікат Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане 07.01.2023 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районні Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Павлоград). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] видане 03.02.2010 року Роганська селищна рада Харківського району та області , актовий запис № 08 від 03.02.2010 року). З липня 2022 року і по теперішній час позивач разом з донькою мешкають окремо від Відповідача за адресою: [ADDRESS] , готель «Зимній стадіон», що підтверджується відміткою у закордонному паспорті [NUMBER] від 04.07.2022 р., візою у закордонному паспорті моєї доньки [NUMBER] від 07.07.2022 р. Відповідач на момент подання позовної заяви не бере участі в утриманні дитини. Інших осіб на утриманні не має, працездатний, офіційно не працевлаштований. Мати належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дітей самостійно забезпечити не може. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який становить 2833,00 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 за № 2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Згідно з ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів та позовних вимог, суд виходить з того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачем заявлено розмір позовних вимог в частці від доходу відповідача - 1/4 на утримання дитини. Згідно зі ст. 183 ЦПК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи розмір позовних вимог, визнання відповідачем позову у повному обсязі, встановлений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину (ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України), суд вважає за можливе позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, починаючи з 01.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Крім того, суд роз`яснює позивачу, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), що не позбавляє позивача у випадку наявності для цього підстав звертатись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved