Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Сторони уклали шлюб 07.08.2009 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] .. Протягом останніх років відношення між сторонами поступово погіршувалися, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися більше трьох років назад. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, на даний час проживають окремо, вони стали чужими людьми, примирення між ними неможливе, тому шлюб існує формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та послався на обставини, викладені в позовній заяві, яку просить задоволити. Миритись позивач не бажає, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив. Однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши, дійсні причини позовної заяви, фактичні взаємини подружжя, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2009р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 281, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Сторони протягом тривалого часу конфліктують, сімейним життям не живуть, миритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обидвох, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч.2 ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, який позов про розірвання шлюбу визнав, що також свідчить про відсутність намірів останнього зберігати шлюб. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі підлягає до задоволення, оскільки, при таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обидвох, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved