Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просив стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за договорами позики у сумі 100 000,00 доларів США та 12\~405,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.03.2020 року відповідач взяв в борг у позивача 30\~000,00 доларів США, що підтверджується розпискою, згідно якої зобов`язався повернути кошти до 19.04.2020 року. Крім того, 20.09.2021 року відповідач взяв в борг у позивача 70\~000,00 доларів США, на підтвердження передачі яких складено розписку, згідно якої зобов`язався повернути кошти до 01.09.2022 року. Відповідач не повернув вказані грошові кошти, що призвело до порушення прав та інтересів позивача, що змушує його звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України,\~\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2023 у справі відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення\~представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається\~з матеріалів\~справи і\~це встановлено\~судом,\~07.03.2020\~року відповідач\~ [PERSON] отримав\~у борг\~від позивача\~ [PERSON] грошові кошти в розмірі 30 000,00 доларів США із терміном повернення до 19 квітня 2020 року, про що відповідачем було складено відповідну розписку (а.с. 9). Крім того,\~20.09.2021\~року відповідач\~ [PERSON] отримав\~у борг\~від позивача\~ [PERSON] грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США із терміном повернення до 01 вересня 2022 року, про що відповідачем було складено відповідну розписку (а.с. 10). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції\~дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 р. по справі 6-63цс13. search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843245/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1#843245" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">Статтею 207 ЦК України\~передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів\~і їх отримання відповідачем згідно розписками між позивачем і відповідачем укладено правочини, які по суті є договорами позики. Згідно ч.1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Частиною 2\~ст. 1047 ЦК України\~допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до\~ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно даних розписок, позичальник [PERSON] зобов`язався повернути суми позики за розпискою від 07.03.2020 року до 19 квітня 2020 року, а за розпискою від 20.09.2021 року до 01 вересня 2022 року, однак, в порушення умов договорів позики, взяті на себе зобов`язання не виконав і не повернув належні позивачу грошові кошти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договорами позики не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу суму\~боргу за договорами позики від 07.03.2020 року та від 20.09.2021 року. При цьому, відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти\~боргу за\~договором позики\~від 07.03.2020 року в сумі\~30\~000,00\~доларів США\~та за\~договором позики\~від 20.09.2021\~року в\~сумі 70\~000,00\~доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2023 року (1 долар США становить 36,5686 грн.) складає 3\~656\~860,00 грн. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 12\~405,00 грн.

Outcome: approved