Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

28.03.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (далі ТОВ «Автокредит Плюс») звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просило: стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року у розмірі 84262,61 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] заборгованість за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року суму боргу у розмірі 1000,00 грн.; визнати недійсною довіреність №01 від 01.04.2015 року видану від імені ТОВ «Автокредит Плюс» на ім`я [PERSON] з моменту її вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оформлений довідкою рахунком № [NUMBER] від 01.04.2015 року на ім`я [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу на ім`я [PERSON] ; витребувати у [PERSON] транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який передати представникам ТОВ «Автокредит Плюс»; зареєструвати транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] за ТОВ «Автокредит Плюс», надавши повноваження представникам Товариства в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) Свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №KІ00A!0000627994 від 24.11.2014 року [PERSON] виразила своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу (далі - Договір), що укладений на підставі статей 633, 634 Цивільного кодексу України. Згідно із умовами Договору [PERSON] отримала від ТОВ «Автокредит Плюс» у платне користування автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, код кольору-колір: [NUMBER] , № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та зобов`язалася сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію зазначений автомобіль належить на праві власності ТОВ «Автокредит Плюс». Проте, [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не виконала, у зв`язку з чим, відповідно до наданого суду розрахунку суми заборгованості, станом на 07.03.2017 року заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу складає 108087,37 грн., а саме: 84262,61 грн. заборгованість по залишку вартості предмета лізингу, 15147,57 грн. заборгованість по винагороді за користування предметом лізингу; 2404,90 грн. заборгованість по винагороді за проведення моніторингу предмету лізингу, 6272,29 грн. заборгованість з пені. Крім того, зобов`язання за Договором забезпечено договором поруки №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року у розмірі 1000,00 грн., який укладено з поручителем [PERSON] .. У зв`язку із порушенням та невиконанням зобов`язань за Договором і договором поруки, позивач має право задовольнити свої вимоги стягнувши в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму боргу у розмірі 1000,00 грн. та основну суму боргу з [PERSON] згідно наданого розрахунку. Як стало відомо позивачу, [PERSON] на підставі довідки-рахунку №АА187462 від 01.04.2015 року, яка завірена сервісним центром МВС України в м. Київ, продав (відчужив) транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, код кольору-колір: [NUMBER] , № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , від імені позивача [PERSON] .. Перереєстрація автомобіля за довідкою-рахунком є недійсною, оскільки [PERSON] не мав достатнього рівня повноважень для відчуження за довідкою-рахунком, так як ніколи не був співробітником позивача, «підписант» на довіреності №01 від 01.04.2015 року позивачеві невідомий, а його підпис не співпадає з підписом голови правління позивача, а тому довіреність №01 від 01.04.2015 року на отримання цінностей за своїм текстом не надає права на продаж транспортного засобу та є недійсною. Позивач, як власник транспортного засобу, відчуженого [PERSON] від імені позивача на користь [PERSON] , не мав жодного відношення до самого правочину, не мав волі до укладання довідки-рахунку та жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб. Позивач не отримав вартості майна і не погоджується із його вартістю згідно довідки-рахунку. Отже, при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля порушені вимоги частин третьої, п`ятої статті 203 ЦК України, а дотримання вимог зазначеної статті є необхідними для чинності правочину. Оскільки довіреність від №01 від 01.04.2015 року не видавалась [PERSON] та не була підписана позивачем, тому не є такою, що відповідає його волевиявленню та не вчинена у формі, встановленій законом. Так як довідка-рахунок автомобіля вчинена за довіреністю, яка не відповідає нормам ЦК України та яка підлягає скасуванню, то не дотримана встановлена законом форма договору, відсутнє волевиявлення власника (повноважного представника) на відчуження майна, тому цей договір також є недійсним. З огляду на те, що договір укладений [PERSON] та [PERSON] є недійсним, і останній фактично користується автомобілем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2015 року виданого на ім`я [PERSON] , то позивач просив витребувати з чужого незаконного володіння спірне майно та зареєструвати право власності на автомобіль за ним. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року позовні вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Автокредит Плюс» заборгованість за Договором фінансового лізингу №KІ00A!0000627994 від 24.11.2014 року у розмірі 84262,61 грн.. Стягнуто солідарно з [PERSON] на користь ТОВ «Автокредит Плюс» заборгованість за Договором фінансового лізингу №KІ00A!0000627994 від 24.11.2014 року, за Договором поруки №KІ00A!0000627994 від 24.11.2014 року суму боргу у розмірі 1000,00 грн.. Визнано недійсною довіреність №01 від 01.04.2015 року видану від імені Товариства на ім`я [PERSON] з моменту її вчинення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi, модель: Pajero Sport, 2003 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, код кольору-колір: [NUMBER] , № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оформлений довідкою-рахунком № [NUMBER] від 01.04.2015 року на ім`я [PERSON] .. Скасовано державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель: Pajero Sport, 2003 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, код кольору-колір: [NUMBER] , № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та визнано недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2015 року, видане сервісним центром МВС України в м.Києві. Витребувано у [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки Mitsubishi, модель: Pajero Sport, 2003 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, код кольору-колір: [NUMBER] , № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та передано транспортний засіб, представникам ТОВ «Автокредит Плюс». Зареєстровано транспортний засіб, автомобіль марки Mitsubishi, модель: Pajero Sport, 2003 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, код кольору-колір: [NUMBER] , № кузова/шасі [NUMBER] за ТОВ «АвтокредитПлюс» - надавши повноваження представникам ТОВ «Автокредит Плюс» в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mitsubishi, модель: Pajero Sport, 2003 року випуску, тип ТЗ: універсал-В, код кольору-колір: [NUMBER] , № кузова/шасі [NUMBER] . Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Автокредит Плюс» сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 1600,00 грн.. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року у цивільній справі №175/1071/17 скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 11.07.2017 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року у розмірі 84262,61 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] заборгованість за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року суму боргу у розмірі 1000,00 грн.; визнати недійсною довіреність №01 від 01.04.2015 року видану від імені ТОВ «Автокредит Плюс» на ім`я [PERSON] з моменту її вчинення; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оформлений довідкою рахунком № [NUMBER] від 01.04.2015 року на ім`я [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2015 року, видане сервісним центром МВС України в м. Києві на ім`я [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та визнати недійсним Свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу [NUMBER] від 15.11.2016 року видане Харківським сервісним центром МВС України про реєстрацію транспортного засобу на ім`я [PERSON] ; витребувати у [PERSON] транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який передати представникам ТОВ «Автокредит Плюс»; зареєструвати транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] за ТОВ «Автокредит Плюс», надавши повноваження представникам Товариства в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) Свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] . В обґрунтування уточнених позовних вимог вказував, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу СГ №5677/16/000230 від 15.11.2016 року продав спірний автомобіль [PERSON] , який на теперішній час зареєстрований власником автомобілю марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , про що Харківським сервісним центром видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.11.2016 року. З огляду на те, що договори укладені [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є недійсними, співвідповідач [PERSON] фактично користується автомобілем, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2015 року виданого на ім`я [PERSON] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.11.2016 року виданого на ім`я [PERSON] також є недійсними, то позивач просив витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] спірний автомобіль з подальшою реєстрацією цих прав за ним. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року позовні вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» задоволені. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року у розмірі 84262,61 грн.. Стягнути солідарно з [PERSON] заборгованість за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року суму боргу у розмірі 1000,00 грн.. Визнано недійсною довіреність №01 від 01.04.2015 року видану від імені ТОВ «Автокредит Плюс» на ім`я [PERSON] з моменту її вчинення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оформлений довідкою рахунком № [NUMBER] від 01.04.2015 року на ім`я [PERSON] .. Скасовано державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та визнано недійсним Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2015 року, видане сервісним центром МВС України в м. Києві на ім`я [PERSON] .. Скасовано державну реєстрацію прав власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та визнано недійсним Свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу [NUMBER] від 15.11.2016 року видане Харківським сервісним центром МВС України про реєстрацію транспортного засобу на ім`я [PERSON] .. Витребувано у [PERSON] транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який передано представникам ТОВ «Автокредит Плюс». Зареєстровано транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] за ТОВ «Автокредит Плюс» - надавши повноваження представникам Товариства в будь-якому сервісному центрі МВС України отримати (відновити) Свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] . Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Автокредит Плюс» сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 1600,00 грн.. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02.11.2022 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги [PERSON] на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року та роз`яснено йому право звернутися до суду, що ухвалив рішення із заявою про перегляд заочного рішення? Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року у цивільній справі №175/1071/17 скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника не направив. В матеріалах справи наявна заява представника позивача за довіреністю Сафір Ф.О. від 11.05.2017 року про підтримання ним позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність. Представник співвідповідача [PERSON] адвокат Фатовенко О.О. просив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Автокредит Плюс» до [PERSON] відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника співвідповідача [PERSON] адвоката Фатовенка О.О., суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно із реєстраційною карткою ТЗ автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 12.09.2014 року на праві власності зареєстрований за ТОВ «Автокредит Плюс». 24.11.2014 року заявою про приєднання до публічного договору № КІ00А!0000627994 [PERSON] надала згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених публічним договором про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії. Відповідно до умов Договору фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року [PERSON] отримала від лізингодавця ТОВ «Автокредит Плюс» на 60 місяців у платне користування автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport 3.0 ЗНГ, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та зобов`язалася сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, що встановлені у додатку 2 графіка лізингових платежів. Спірний автомобіль передано [PERSON] на підставі акту приймання-передачі предмету лізингу 01.12.2014 року. 24.11.2014 року, для забезпечення зобов`язань [PERSON] за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року, між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] укладено договір поруки №КІ00А!0000627994, відповідно до умов якого остання зобов`язалася перед ТОВ «Автокредит Плюс» відповідати солідарно з боржником за виконання обов`язків за кредитним договором в розмірі 1000,00 грн. Згідно пункту 5 договору поруки, даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 01.01.2030 року. [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Договору фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року, станом на 07.03.2017 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Автокредит Плюс» становить 108087,37 грн., а саме: 84262,61 грн. - заборгованість по залишку вартості предмета лізингу; 15147,57 грн. - заборгованість по винагороді за користування предметом лізингу; 2404,90 грн. - заборгованість по винагороді за проведення моніторингу предмета лізингу; 6272,29 грн. - заборгованість по пені. 02.04.2015 року, згідно із реєстраційною карткою ТЗ автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , був перереєстрований на [PERSON] за Довідкою-рахунком № [NUMBER] від 01.04.2015 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ - [NUMBER] . 15.11.2016 року, згідно із реєстраційною карткою ТЗ автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , був перереєстрований на [PERSON] за Договором купівлі-продажу укладеного у СГ №5677/16/000230 від 15.11.2016 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] . До позовної заяви позивачем долучена Довіреність №01 від 01.04.2015 року, згідно якої ТОВ «Автокредит Плюс», в особі директора Кравчути В.А., уповноважило [PERSON] для отримання цінностей: документів про перереєстрацію автомобіля Mitsubishi, модель Pajero Sport, рік випуску: 2003, тип ТЗ: універсал-В, № кузова/шасі [NUMBER] ; транзитних номерів. Згідно із заявою директора ТОВ «Автокредит Плюс» Кравчути В.А., Товариство не формувало і не видавало Довіреність №01 від 01.04.2016 року, якою уповноважувався [PERSON] для отримання цінностей: документів про перереєстрацію автомобіля Mitsubishi, модель Pajero Sport, рік випуску: 2003, тип ТЗ: універсал-В, № кузова/шасі [NUMBER] ; транзитних номерів. Вказаний співробітник ніколи не працював у штаті компанії. Вважають, що підпис і печатка на документах підроблені. У своїй відповіді РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві №31/26-Н-610 від 29.07.2022 року зазначив, що автомобіль Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 28.08.2017 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року було знято з обліку, у зв`язку із скасуванням реєстрації. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» про стягнення заборгованості за Договором фінансового лізингу №КІ00А!0000627994 від 24.11.2014 року та Договором поруки суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором лізингу, згідно положення ст. 806 ЦК України, одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічні норми містяться в ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг». У відповідності до ч.2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.3, ч.2 ст.11, ч.1 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. [PERSON] порушила наведені норми матеріального права, а тому суд приходить до висновку про стягнення з неї заборгованості за Договором фінансового лізингу, в межах заявлених позовних вимог, в розмірі 84262,61 грн., а саме залишку вартості предмету лізінгу. За умовами Договору поруки №KІ00A!0000627994 від 24.11.2014 року [PERSON] поручилася перед ТОВ «Автокредит Плюс» у розмірі 1000,00 грн., за виконання [PERSON] своїх обов`язків за договором фінансового лізингу. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. У зв`язку з тим, що [PERSON] не виконала своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору поруки, заборгованості у розмірі 1000,00 грн.. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. У відповідності до частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною 1 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до частини 1 статті 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Згідно із частинами 1, 3 статті 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з тим, згідно зі статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту. У зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Вирішуючи спори про витребування майна з чужого незаконного володіння судам слід встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння, оскільки саме наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини втручання держави в право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання. У своїй діяльності Європейський суд з прав людини керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , скасування державної реєстрації, витребування транспортного засобу, реєстрації транспортного засобу, суд виходить з наступного. Позивачем ТОВ «Автокредит Плюс» був придбаний в торгівельній організації спірний автомобіль та 12.09.2014 року здійснена державна реєстрація права власності позивача на автомобіль Mitsubishi модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . На виконання умов договору фінансового лізингу №KІ00A!0000627994 від 24.11.2014 року, ТОВ «Автокредит Плюс» передало автомобіль Mitsubishi модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , лізингоодержувачу [PERSON] 02.04.2015 року автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , був перереєстрований на ім`я [PERSON] , згідно Довідки-рахунку №ААЕ187462 від 01.04.2015 року. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №46729250 від 04.04.2015 року, наданого на запит приватного нотаріуса Літвінчука І.А., інформація про обтяження рухомого майна: номер об`єкта JMB0RK9604J000795, номер державної реєстрації [NUMBER] , в реєстрі - відсутня. Таким чином, враховуючи відсутність будь-яких зареєстрованих обтяжень щодо автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , як на момент набуття права власності на нього [PERSON] , а також в подальшому [PERSON] , то вони є добросовісними набувачами спірного автомобіля, тобто набувачами, які не знали і не могли знати, що вони придбали майно у особи, яка не мала права це майно відчужувати. В зв`язку з встановленням, що співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами, суд повинен встановити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею, зокрема внаслідок злочинних дій, шляхом підроблення довіреності №01 від 01.04.2015 року, про що вказує позивач. Зокрема, в заяві директор ТОВ «Автокредит Плюс» Кравчута В.А. наголошує, що він не формував та не видавав довіреність №01 від 01.04.2015 року на уповноваження [PERSON] для отримання цінностей, який ніколи не працював в штаті компанії та вважає, що підпис і печатка на документах підроблені. Однак, позивач не надав суду будь-яких доказів підроблення підпису директора [PERSON] та підроблення відтиску печатки ТОВ «Автокредит Плюс» на довіреності №01 від 01.04.2015 року, а клопотань про експертизу відтисків печаток позивачем в суді не заявлялось. Також не було посилань на факти втрати, викрадення печатки, або що печатка іншим незаконним шляхом вибула з володіння ТОВ «Автокредит Плюс». Таким чином, зібрані у справі докази не дають суду можливості з достовірністю спростовувати видачу позивачем довіреності №01 від 01.04.2015 року, на підставі якої переоформлено право власності на спірний автомобіль 02.04.2015 року на співвідповідача [PERSON] .. Крім того, суду не надано доказів того, що ТОВ «Автокредит Плюс» зверталося до правоохоронних органів із заявою про підроблення довіреності №01 від 01.04.2015 року, виданої від імені ТОВ «Автокредит Плюс» на ім`я [PERSON] з приводу спірного автомобіля, а отже за даним фактом не здійснювалось розслідування та відповідно вина [PERSON] або інших осіб не встановлена вироком суду в порядку кримінального законодавства. В порядку цивільного судочинства не підлягає встановленню вина осіб у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. З огляду на вищезазначене, оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності, суд доходить висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів вибуття спірного автомобіля з його власності внаслідок злочинних дій, без волевиявлення власника з використанням підроблених документів, а тому позовні вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» про визнання недійсною довіреності №01 від 01.04.2015 року, виданої від імені ТОВ «Автокредит Плюс» на ім`я [PERSON] , визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi, модель Pajero Sport, 2003 року випуску, кузов/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оформлений довідкою рахунком № [NUMBER] від 01.04.2015 року на ім`я [PERSON] , скасування державної реєстрації прав власності на спірний автомобіль та визнання недійсним Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.04.2015 року, виданого сервісним центром МВС України в м. Києві на ім`я [PERSON] , скасування державної реєстрації прав власності на спірний автомобіль та визнання недійсним Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.11.2016 року, виданого Харківським сервісним центром МВС України на ім`я [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки не є ефективним способом захисту права власника, а також не підлягають задоволенню вимоги про витребування у [PERSON] спірного автомобілю за недоведеністю обставин, на які позивач посилався як на підставу заявленої вимоги, оскільки в іншому випадку право власності добросовісного набувача спірного майна буде припинено без законних підстав та призведе до покладання на останнього надмірного індивідуального тягаря. Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання зареєструвати за ним транспортний засіб, слід зазначити, що ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки також не є належним способом захисту, і вирішення цього питання не відноситься до компетенції суду, а є способом виконання судового рішення. Крім того, вирішуючи питання щодо пропорційності втручання у право власності добросовісного набувача за зверненням позивача за судовим захистом порушеного права внаслідок вибуття спірного автомобіля з власності позивача, суд враховує також те, що даним рішенням задовольняються вимоги ТОВ «Автокредит Плюс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором фінансового лізингу №KІ00A!0000627994 від 24.11.2014 року, що складається із залишку вартості предмета лізингу в сумі 84262,61 грн..

Outcome: partial