Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду, зазначивши, що 26.06.2019 о 08 год. 20 хв. у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Подільського районного суду міста Києва від 11.10.2019 у справі №758/8950/19 відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Оскільки автомобіль «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» № 370022/4100/0000016 від 03.06.2019, потерпіла сторона ТОВ з іноземними інвестиціями «Роквул Україна» в особі [PERSON] , як власник транспортного засобу, звернулася 26.06.2019 до страховика із заявою про настання страхового випадку. Згідно розрахунку ТОВ «Віннер Автомотів» №1052769 від 01.07.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , складає 55 270,84 грн. Відповідно до страхового акту №00307165 від 18.07.2019 страховиком ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та згідно наказу №00307165 від 23.07.2019 виплачено страхове відшкодування за договором в розмірі 55 270,84 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів страхувальнику, але зарахуванням коштів на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів», що підтверджується платіжним дорученням № 099758 від 24.07.2019. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «СК «ІНГО» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ5476587. Отже, оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , яка є винуватцем ДТП, була застрахована, позивач 30.07.2019 направив заяву щодо виплати страхового відшкодування до АТ «СК «ІНГО».09.09.2019 АТ «СК «ІНГО» здійснило відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 45 152,84 грн. згідно платіжного доручення № 11864. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , складає 55 270,84 грн., з яких: сума, відшкодована АТ «СК «ІНГО» позивачу в розмірі - 45 152,84 грн.; решта, що підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем - 10 118,00 грн. Таким чином, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». 16.09.2020 позивачем з метою досудового врегулювання спору направлено відповідачу претензію/досудову вимогу № 025617, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути на його користь з відповідача страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 10 118,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 26.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву, а позивачу відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд без його участі, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечуючи щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Жодних заяв, пояснень чи заперечень до суду не направив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 03.06.2019 між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ з іноземними інвестиціями «Роквул Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» № 370022/4100/0000016. Предметом вказаного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом п. 3.1.2 Договору страховим ризиком визнається, зокрема, дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 26.06.2019 о 08 год. 20 хв. у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/8950/19 від 11.10.2019, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова суду не оскаржувалася та набрала законної. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд визнає доведеною винуватість [PERSON] у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Встановлено також, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень, внаслідок чого страхувальник зазнав матеріального збитку. 26.06.2019 потерпіла сторона від дорожньо-транспортної пригоди звернулася до страховика ПрАТ «СК «Уніка» із заявою № 00307165 про подію, що має ознаки страхового випадку. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «СК «Уніка» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол від 26.06.2019 по справі № 00307165, виконавець ТОВ «Віннер Автомотів». Згідно розрахунку ТОВ «Віннер Автомотів» № 1052769 від 01.07.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , складає 55 270,84 грн., що є розміром збитків власнику застрахованого автомобіля. Як вбачається зі страхового акту № 00307165 від 18.07.2019, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, страховиком ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та винесено наказ № 00307165 від 23.07.2019 про виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 55 270,84 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів ТОВ з іноземними інвестиціями «Роквул Україна» безпосередньо на рахунок ТОВ «Віннер Автомотів». Факт перерахування вказаної суми грошових коштів підтверджується платіжним дорученням №099758 від 24.07.2019. Судом також встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ««Skoda», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у АТ «СК «ІНГО» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ5476587. 30.07.2019 ПрАТ «СК «Уніка» направило заяву №25617 щодо виплати страхового відшкодування до АТ «СК «ІНГО». 09.09.2019 АТ «СК «ІНГО» здійснило відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 45 152,84 грн. згідно платіжного доручення № 11864. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Як встановлено судом, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля ««Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , склала 55 270,84 грн. Із вказаної суми АТ «СК «ІНГО» відшкодовано позивачу 45 152,84 грн. Таким чином, решта невідшкодованої суми страхового відшкодування складає 10 118,00 грн. Відповідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вказані положення законодавства, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що право вимоги до відповідача [PERSON] , яка визнана винуватцем дорожньо-транспортної пригоди на підставі рішення суду, перейшло до ПрАТ «СК «Уніка». Матеріалами справи підтверджується, що 16.09.2020 позивачем з метою досудового врегулювання спору направлено відповідачу претензію/досудову вимогу №025617 про відшкодування вказаної суми. Однак, як стверджує позивач в обґрунтування позову, жодних дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Судом приймаються до уваги вказані доводи позивача як такі, що не спростовані відповідачем. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вище встановлених обставин відповідачем до суду не подано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із урахуванням встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 10 118,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням № 2968 від 07.12.2021 позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Таким чином, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved