Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання, в якій прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 06.01 2023 року, з моменту досягнення сином повноліття до припинення ним навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років. В обґрунтування\~позову позивачем\~зазначено,\~що сторони\~перебували в\~зареєстрованому шлюбі\~ з\~21.09.2003\~року.\~Від шлюбу\~мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано 11.08.2006 року. На підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 16.01.2006 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Син [PERSON] , [INFO] , на даний час навчається на 3 курсі денного форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Враховуючи те, що дитина продовжує навчання та потребує допомоги, а вона не в змозі самостійно її надавати, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.02.2023 року відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Третя особа в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав. За таких обставин судом відповідно до ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2003 року. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, про що, в Книзі реєстрації розірвань шлюбів, зроблено Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області відповідний актовий запис за № 420 від 11.08.2006 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16.01.2006 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення сином повноліття, починаючи з 18.11.2005 року. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання останнього. Згідно з Довідкою №1206/22 від 11.10.2022 [PERSON] є студентом 3 курсу ПІ-35 групи денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, період навчання на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти 05.09.2022-30.06.2024 р.р. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у\~Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами. Відповідно до ч.1\~ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані докази в сукупності, врахувавши матеріальне становище дитини, яка не працює, утримається за рахунок матері, а також те, що батько є працездатним, не спростував відсутність можливості надання ним матеріальної допомоги сину, який продовжує навчатися, який потребує такої допомоги, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, мають стягуватися у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивач просить стягнути аліменти з моменту досягнення сином повноліття, тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з 07.01.2023 року Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить 1073,60 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved