Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), треті особи - [PERSON] (далі по тексту - третя особа 1), Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора (далі по тексту - третя особа 2, 14 КДНК), відповідно до якого просила визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту - квартира, нерухоме майно) у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] за життя належала 1/2 частина спірної квартири, який на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження та заповів зазначене нерухоме майно позивачу. Позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у позивача були відсутні документи, які підтверджують право власності на спірну квартиру. Зазначені документи знаходяться у третьої особи 1, однак остання позивачу зазначені документи не надає. Відтак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі з об`єктивних причин, оскільки правовстановлюючий документ у позивача як у спадкоємця відсутній. Вказана обставина стала підставою для звернення до суду з вказаним позовом, оскільки в інший спосіб позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права. Позиція відповідача. Від відповідача відзив не надходив. Позиція третьої особи 1. Від третьої особи 1 пояснення не надходили. Позиція третьої особи 2. Від третьої особи 1 пояснення не надходили. 16.04.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 26.07.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.11.2021 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 20.01.2022 від представника третьої особи 2 надійшла заява про розгляд справи без участі представника 14 КДНК. 27.07.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва справу призначено до розгляду у загальному позовному порядку, призначено підготовче засідання. 27.10.2022 на адресу суду від 14 КДНК надійшли матеріали спадкової справи після померлого [PERSON] 24.01.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа 1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа 2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду представником третьої особи 2 надана заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , актовий запис № 235). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Київським виробничим об`єднанням ім. Артема, 09.01.1996, наказ № 1911 (Інформаційна довідка КМ БТІ КВ-2013 № 3370 від 06.03.2013). Інші частина квартири належить третій особі 1 [PERSON] . З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті 17.06.2011 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2048, згідно з яким зробив таке розпорядження: все майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . 25.01.2013 позивач звернулась до 3-ї КДНК із заявою про прийняття спадщини за заповітом, що залишилось на день смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що 3 КДНК зверталась з відповідним запитом до Шевченківської РДА щодо отримання Дублікату Свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] . Згідно відповіді Шевченківської РДА вбачається, що оскільки позивач не є власником або співвласником спірної квартири, видати дублікат Свідоцтва про право власності на спірну квартиру Шевченківська РДА не може. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що заповіт від 17.06.2016 № 2048 на ім`я позивача оскаржувався у судовому порядку. 17.12.2019 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, прийнятого по справі № 761/21831/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус КМНО Гоменюк О.М., Орган опіки та піклування Шевченківської РДА про визнання заповіту недійсним, та залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020, у задоволенні позову відмовлено. 02.04.2021 постановою державного нотаріуса 14 КДНК позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 14 КДНК, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності померлого на це майно та відсутності державної реєстрації права власності у встановленому порядку. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннямист.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Так, за правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до пункту 2 Глави 10 Розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, на підтвердження права на спадщину, права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, повноважень виконавця заповіту, про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, а також посвідчення фактів, що фізична особа є живою, про перебування її у певному місці, про прийняття на зберігання документів, про передачу заяви видаються відповідні свідоцтва. Відповідно до пункту 2 Глави 10 Розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, на підтвердження права на спадщину, права власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, повноважень виконавця заповіту, про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, а також посвідчення фактів, що фізична особа є живою, про перебування її у певному місці, про прийняття на зберігання документів, про передачу заяви видаються відповідні свідоцтва. Згідно п. 1.2. Глави 10 Розділу II Порядку, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Відповідно до п. 4.9. Глави 10 Розділу II Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12. Глави 10 Розділу II Порядку). При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п. 4.14. Глави 10 Розділу II Порядку). При цьому, згідно п. 4.16 Глави 10 Розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пункту 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вище наведене, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після померлого, увійшла 1/2 квартири [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено, що позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк, разом з тим отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через ненадання правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Також судом встановлено, що отримати дублікат правовстановлюючого документа позивач позбавлена можливості, оскільки не є власником чи співвласником спірної квартири. Отже вказані вище обставини свідчать про наявність перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що в свою чергу призводить до того, що позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, зареєструвати у встановленому законом порядку спадкове майно та реалізувати своє право власності. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved