Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Дніпровська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить: - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 14 травня 2021 року, сторонами якого є [PERSON] (продавець), [INFO] , та [PERSON] (покупець), [INFO] , щодо квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою Ольгою Василівною під №371; - скасувати державну реєстрацію права власності, оформлену записом про право власності №41949836 від 14 травня 2021 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №58140790 від 14 травня 2021 року) про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210522480000); - визнати двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210522480000), відумерлою спадщиною після смерті - [INFO] [PERSON] , [INFO] , та передати її територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Київської міської прокуратури сплачену суму судового збору в розмірі 17 465,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно. Померлій [PERSON] належала на праві приватної власності двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв.м., житловою 27,2 кв.м., на підставі Договору дарування квартири від 13 листопада 2013 року. Згідно інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за вказаною адресою з 10 червня 1994 року по день надання відповіді була зареєстрована та проживала тільки одна особа - [PERSON] , [INFO] . Власником особових рахунків для нарахування плати за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою є [PERSON] ; також обліковується заборгованість за спожиті послуги у сумі близько 10 тис. грн. (станом на 01 травня 2021 року), оплати за житлово-комунальні послуги за цією адресою надходили востаннє у листопаді 2018 року. За інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» станом на 20 травня 2021 року квартира [ADDRESS] , знаходиться в антисанітарному стані, зачинена, ключі знаходяться в ЖЕД-4, опломбована. Після смерті мешканців квартири ніхто з родичів не з`являвся, у квартирі ніхто не проживає. Також встановлено, що чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (актовий запис про смерть №20994 від 18.12.2013). Тобто, на момент смерті [PERSON] не перебувала у шлюбі. У Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори; спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відсутня жодна інформація про наявність заповітів/спадкових договорів від імені [PERSON] та про спадкові справи, відкриті після її смерті. Таким чином, спадкоємці за законом та заповітом у померлої [PERSON] відсутні. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] ніхто спадщину не прийняв, квартира [ADDRESS] , згідно статті 1277 ЦК України та статті 338 ЦПК України, має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти до територіальної громади міста Києва. Також позивачем зазначено, що під час збору матеріалів для подання відповідної заяви про визнання спадщини відумерлою окружною прокуратурою встановлено, що Дніпровським УП ГУНП в місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019100040001069 від 07 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом ненасильницької смерті [PERSON] , [INFO] , за місцем свого проживання по [ADDRESS] . Вказане кримінальне провадження закрито 20 лютого 2019 року за відсутності події кримінального правопорушення. Разом з тим, актовий запис про смерть помилково складено на ім`я [PERSON] , [INFO] (актовий запис про смерть №3415 від 20 лютого 2019 року, складений Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Однак, під час вставлення підстав для підготовки та подачі заяви про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON] окружною прокуратурою також встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 14 травня 2021 року на [PERSON] (на підставі договору купівлі-продажу №371 від 14 травня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Гавриловою Ольгою Василівною. За змістом вказаного договору [PERSON] , [INFO] , начебто продала зазначену квартиру [PERSON] , [INFO] ,договір укладено та посвідчено 14 травня 2021 року. При цьому [PERSON] як законний власник вказаної квартири померла ще у 2019 році, тобто вона не могла її відчужити 14 травня 2021 року на користь [PERSON] . Більш того, у матеріалах нотаріальної справи щодо купівлі-продажу вказаної квартири наявна копія паспорту на ім`я [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в місті Києві 20 серпня 2016 року. При цьому, [PERSON] , [INFO] , паспортом [NUMBER] від 20 серпня 2016 року Дніпровським РВ ГУ ДМС України в м. Києві не документувалась. Бланк паспорта серії [NUMBER] було видано на іншу особу. З огляду на вказане вище, договір купівлі-продажу квартири, сторонами якого вказані [PERSON] та [PERSON] , підлягає визнанню недійсним, державна реєстрація права власності на спірне майно скасуванню, а спадщина після смерті [PERSON] у виді спірної квартири підлягає визнанню відумерлою та передачі на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради з огляду на таке. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання. 09 вересня 2021 року представник Київської міської ради - Римар М.М. подав до суду заяву, в якій зазначено, що Київська міська рада підтримує позицію Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та розглянути справу за відсутності представника Київської міської ради. 27 жовтня 2021 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова О.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила також, що Договір купівлі-продажу квартири за реєстраційним № 371 від 14 травня 2021 року, був посвідчений нею з додержанням вимог чинного законодавства. 26 листопада 2021 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому з приводу задоволення позову заперечувала, мотивуючи наступним. Навесні 2021 року з метою придбання житлової нерухомості у місті Києві відповідач звернулась до ріелтора [PERSON] , яка через деякий час запропонувала декілька об`єктів на вибір, серед яких була квартира [ADDRESS] . Після огляду даної квартири ріелтором та дистанційного ознайомлення відповідача з фото- та відеоматеріалами, в травні 2021 року остання вирушила до міста Київ з метою особистого огляду квартири та можливістю подальшого укладення договору купівлі-продажу. Приблизно 10 травня 2021 року особа, яка представилась власником, продемонструвала квартиру, після чого сторони домовились про умови укладення договору купівлі-продажу. 14 травня 2021 року в приміщенні офісу приватного нотаріуса Гаврилової Ольги Василівни у встановленому законом порядку було укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за № 371 від 14.05.2021 р., вартістю 861 670,00 грн. між продавцем - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в місті Києві 20 серпня 2016 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та покупцем - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] , дата видачі: 04.12.2018, дійсний до: 04.12.2028, орган, що видав: 2316, № запису: 19691114-02343, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, в результаті укладення договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 371 від 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Гавриловою О.В., відповідач стала законним власником спірної квартири, про що було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Через деякий час Центром надання адміністративних послуг було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання осіб, зареєстрованих в придбаній квартирі, в результаті чого відповідач дізналась про наявність накладеного обтяження на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року про накладення арешту на квартиру із забороною відчуження та розпорядження, застосованого в ході здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42021102040000040 від 26.05.2021р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Ознайомившись в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва з матеріалами клопотання про накладення арешту (справа № 755/8946/21) з метою оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року, з`ясувалось, що, за версією органу досудового розслідування, спірною квартирою незаконно заволоділи невстановлені особи шляхом реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав за відповідачем, так як [PERSON] померла в 2019 році та не могла відчужувати об`єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу від № 371 від 14 травня 2021 року, а у зв`язку з відсутністю спадкоємців після смерті останньої, дана квартира відповідно до ст. 1277 ЦК України та ст. 338 ЦПК України має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади міста Києва. Розуміючи, що відповідач могла стати жертвою шахрайських дій з боку особи, яка представилась власником спірної квартири, [PERSON] , вчинених з метою заволодіння шляхом обману грошовими коштами в розмірі 861 670,00 грн, відповідачем було подано до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві та Дніпровської окружної прокуратури м. Києва заяви про залучення до кримінального провадження № 42021102040000040 як потерпілої. Відповідач зазначає, що обґрунтовуючи недійсність правочину по відчуженню спірної квартири, представник позивача посилається на положення статей 203, 215, 216, 228, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, так як [PERSON] , [INFO] , померла ще у 2019 році, а тому 14.05.2021 року не могла відчужувати належну їй квартиру на користь [PERSON] , однак, жодних доказів Державної реєстрації смерті громадянки [PERSON] , [INFO] , при цьому не надає. Відповідач також звертаю увагу суду на той факт, що посилання позивача на те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є фактично однією і тією ж особою, не мають доказового значення, так як положеннями ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено вичерпний перелік підстав для Державної реєстрація смерті, яка проводиться Органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідь Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 13 травня 2021 року № 1049/21.6-09, додана представником до позовної заяви на підтвердження факту смерті громадянки [PERSON] , [INFO] , якою поінформовано про наявність розбіжностей в актовому записі про смерть № 3415 від 20.02.2019 також не може бути належним доказом, оскільки складений на іншу особу - [PERSON] , [INFO] . Відповідач зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог позивача без встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні № 42021102040000040 від 26 травня 2021 року, осіб, вчинивших шахрайські дії при відчуженні спірної квартири, суспільний інтерес не буде дотримано, але буде порушено гарантоване Конвенцією про захист прав і основоположних свобод та національним законодавством право добросовісного набувача на мирне володіння своїм майном при самоусуненні та бездіяльності влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. 14 грудня 2021 року Дніпровська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просила, окрім заявлених позовних вимог також встановити, що актовий запис про смерть від 20 лютого 2019 року №3415, складений Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинений щодо [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (паспорт громадянина України у вигляді ID - картки № [NUMBER] від 29 січня 2019 року). Заява про зміну предмету позову обґрунтована тим, що предметом спору є квартира [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] померла [INFO] за місцем свого постійного проживання у вказаній квартирі. Згідно з актовим записом про смерть від 20 лютого 2019 року №3415, складеним Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстровано факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у віці 73 роки. З відміток, які містяться у актовому записі про смерть, вбачається, що громадянство, місце народження та місце проживання померлої паспортом не підтверджено. Паспорт померлої не здано, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано, свідоцтво про смерть не видано, заявником щодо здійснення актового запису зазначено співробітника Лівобережного відділення відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Тобто до вказаного актового запису про смерть від 20.02.2019 №3415 анкетні дані померлої [PERSON] , 1945 року народження, були внесені неправильно, з допущенням помилок в прізвищі та даті народження особи. Вказані помилки в одній літері прізвища та одній цифрі дня народження [PERSON] зумовлені виключно відсутністю документу, що підтверджував її особу, при складанні актового запису про смерть. Проте, виходячи із матеріалів кримінального провадження №12019100040001069 від 07 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 115 КК України, [PERSON] , [INFO] , труп якої знайдено за вказаною адресою і який досліджувався під час судово-медичної експертизи, та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, при реєстрації факту смерті якої допущено помилку в її прізвищі та даті народження. Враховуючи те, що під час реєстрації смерті [PERSON] у актовому записі про смерть допущено помилку у прізвищі та даті народження особи, необхідно встановити також факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючих документів конкретній особі. Протокольною ухвалою суду від 14 грудня 2021 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову. 14 грудня 2021 року Дніпровська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради подала до суду також відповідь на відзив, в яких навела свої заперечення щодо викладених у відзиві доводів відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Гаврилову О.В. надати на адресу суду копію нотаріальної справи, що була заведена за фактом посвідчення 14.05.2021 р. договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , запис в реєстрі №371, сторони в договорі [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор Польщиков І.В. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеному у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що за місцем свого постійного проживання по [ADDRESS] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна встановлено, що [PERSON] належала на праві приватної власності двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 43,3 кв.м., житловою 27,2 кв.м., яка набута померлою на підставі Договору дарування квартири від 13листопада 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іценко Оксаною Григорівною 13 листопад 2013 року під №585. Право власності [PERSON] на цю квартиру було зареєстровано за нею 13 листопада 2013 року приватним нотаріусом Іценко О.Г. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210522480000. Згідно інформації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 травня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , з 10 червня 1994 року по день надання відповіді була зареєстрована та проживала тільки одна особа - [PERSON] , [INFO] . Власником особових рахунків для нарахування плати за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою є [PERSON] ; також обліковується заборгованість за спожиті послуги у сумі близько 10 000,00 грн. (станом на 01 травня 2021 року), оплати за житлово-комунальні послуги за цією адресою надходили востаннє у листопаді 2018 року. За інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» від 28 травня 2021 року станом на 20.05.2021 квартира [ADDRESS] , знаходиться в антисанітарному стані, зачинена, ключі знаходяться в ЖЕД-4, опломбована. Після смерті мешканців квартири ніхто з родичів не з`являвся, у квартирі ніхто не проживає. Відповідно до інформації відділів державної реєстрації актів цивільного стану перевіркою актових записів про народження, шлюб, народження дітей, зміну імені та смерть у Державному реєстрі актів цивільного стану виявлено такі дані щодо [PERSON] , [INFO] : - актовий запис про шлюб [PERSON] та [PERSON] №1247 від 08 липня 1993 року; - актовий запис про смерть №3415 від 20 лютого 2019 року щодо [PERSON] , [INFO] . Причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця. Також встановлено, що чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (актовий запис про смерть №20994 від 18 грудня 2013 року). Тобто, на момент смерті [PERSON] не перебувала у шлюбі. У Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори; спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відсутня жодна інформація про наявність заповітів/спадкових договорів від імені [PERSON] та про спадкові справи, відкриті після її смерті. Таким чином, спадкоємці за законом та заповітом у померлої [PERSON] відсутні. Судом також встановлено, що Дніпровським УП ГУНП в місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019100040001069 від 07 лютого 2019 за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом ненасильницької смерті [PERSON] , [INFO] , за місцем свого проживання по [ADDRESS] . Під час огляду місця події 07 лютого 2019 року за вказаною адресою слідчим виявлено труп [PERSON] , [INFO] . Серед іншого вилучено паспорт громадянина Російської Федерації на її ім`я. У матеріалах вказаної справи також наявний акт констатації смерті №14 від 07 лютого 2019 року на померлу [PERSON] , [INFO] , дата смерті - [INFO] , місце проживання та місце смерті - [ADDRESS] . На підставі направлення слідчого від 07 лютого 2019 року проведене судово-медичне дослідження трупа [PERSON] , 1945 року народження, згідно висновку якого №021- 339-2019 причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця. Згідно з постановою від 20 лютого 2019 року кримінальне провадження №12019100040001069 закрито за відсутності події кримінального правопорушення. Згідно з актовим записом про смерть від 20.02.2019 №3415, складеним Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстровано факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у віці 73 роки. З відміток, які містяться у актовому записі про смерть, вбачається, що громадянство, місце народження та місце проживання померлої паспортом не підтверджено. Паспорт померлої не здано, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано, свідоцтво про смерть не видано, заявником щодо здійснення актового запису зазначено співробітника Лівобережного відділення відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. З листа Київського відділу державної реєстрації смерті від 10 грудня 2021 року встановлено, що державна реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] , була проведена на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 020-339 від 23 грудня 1945 року, виданого Лівобережним відділенням відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Паспорт померлої пред`явлений не був. З листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 11 січня 2022 року встановлено, що труп [PERSON] був прийнятий для проведення судово-медичного дослідження у Лівобережне відділення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 07 лютого 2019 року на підставі «Направлення на судово-медичне обстеження» від 07 лютого 2019 року, виданого слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві Резніком Л.О., де прізвище померлої зазначено, як « [PERSON] ». На підставі цього документа, було складено усі відповідні документи та висновки. З Лікарського свідоцтва про смерть № 020-339 від 08 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Смерть настала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 ЦПК України 2004 року (пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судами також не встановлюється тотожність особи. З аналізу вищенаведених норм закону та обставин справи, судом встановлено, що до вказаного актового запису про смерть від 20 лютого 2019 року №3415 анкетні дані померлої [PERSON] , 1945 року народження, були внесені неправильно, з допущенням помилок в прізвищі та даті народження особи. Вказані помилки в одній літері прізвища та одній цифрі дня народження [PERSON] зумовлені виключно відсутністю документу, що підтверджував її особу, при складанні актового запису про смерть. Проте, виходячи із матеріалів кримінального провадження №12019100040001069 від 07 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 115 КК України, [PERSON] , [INFO] , труп якої знайдено за вказаною адресою і який досліджувався під час судово-медичної експертизи, та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, при реєстрації факту смерті якої допущено помилку в її прізвищі та даті народження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що актовий запис про смерть від 20 лютого 2019 року №3415, складений Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинений щодо [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним, суд зазначає таке. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 14 травня 2021 року на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №371 від 14 травня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Гавриловою Ольгою Василівною. За змістом вказаного договору [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в місті Києві 20 серпня 2016 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , продала зазначену квартиру [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] , дата видачі: 04.12.2018, дійсний до: 04.12.2028, орган, що видав: 2316, № запису: 19691114-02343, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 4 цього договору визначено, що згідно висновку експерта вартість зазначеної квартири станом на 13 травня 2021 року становить 861 670, 00 грн. За змістом статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За змістом статті 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним заповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, право власності припиняється у разі смерті власника (пункт 11 частина 1 статті 346 ЦК України. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З аналізу матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] як законний власник вказаної квартири померла [INFO] , а тому не могла її відчужити 14 травня 2021 року на користь [PERSON] . Більш того, у матеріалах нотаріальної справи щодо купівлі-продажу вказаної квартири наявна копія паспорту на ім`я [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в місті Києві 20 серпня 2016 року. Однак, за інформацією Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, на ім`я [PERSON] Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві були видані: паспорт серії [NUMBER] від 04 листопада 2004 року, який було втрачено 20 липня 2016 року; паспорт серії [NUMBER] від 20 серпня 2016 року, виданий Дніпровським РВ ГУ ДМС України в м. Києві, який втрачено 05 серпня 2018 та замість нього оформлено паспорт громадянина України у вигляді ID-картки № [NUMBER] від 29 січня 2019 року, але цей паспорт не був отриманий [PERSON] протягом року. При цьому, [PERSON] , [INFO] , паспортом [NUMBER] від 20 серпня 2016 року Дніпровським РВ ГУ ДМС України в м. Києві не документувалась. Бланк паспорта серії [NUMBER] було видано на іншу особу. Враховуючи те, що [PERSON] померла [INFO] , то вона фізично не могла укладати та підписувати договір купівлі-продажу спірної квартири 14 травня 2021 року, оскільки на момент укладення та підписання цього договору [PERSON] не мала цивільної дієздатності й не могла висловити своєї волі на вчинення цього правочину. У зв`язку з цим, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , сторонами якого вказано [PERSON] та [PERSON] , підлягає визнанню недійсним. Щодо визнання спадщини відумерлою суд зазначає таке. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі статтею 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1238 цього Кодексу. Відповідно до статті 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно зі статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. За змістом статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Судом встановлено, що власниця квартири [PERSON] , встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив, заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подано не було. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру заповіти та спадкові договори не складались та не укладались; спадкові справи, свідоцтва про право власності на спадщину не видавались.Даних щодо фактичного проживання з [PERSON] інших осіб на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Доказів щодо можливого існування таких осіб учасниками справи не надано. Враховуючи відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину після [PERSON] , заява про визнання спадщини відумерлою підлягає задоволенню. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, у зв`язку з чим позов про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та визнання спадщини відумерлою, підлягає задоволенню. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦК України, суд стягує з відповідача на користь Київської міської прокуратури судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 735,05 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved