Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно до досягнення сином 23-х років. Позов обґрунтований тим, що відповідач є батьком [PERSON] . Рішенням суду від 13.10.2005 року було визначено стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку відповідача. Син досягнув повноліття в травні 2022 року. На даний час він навчається на другому курсі НУ «Львівська політехніка», позивач працює вчителем в загальноосвітньому закладі, не може забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання. Представником відповідача подав відзив на позов в якому зазначив, що позов не визнає, оскільки позивачка не довела того, що у зв`язку з навчанням сина виникає пряма потреба у матеріальній допомозі. Позивачка працює, отримує дохід, натомість відповідач не працевлаштований та не має джерела доходу, а тому немає можливості надавати матеріальну допомогу. Позивач в судовому засіданні долучила до матеріалів справи докази понесених витрат. Надала пояснення про те, що наразі син навчається в Польщі та паралельно здобуває освіту в\~ НУ «Львівська політехніка». Син виграв гранд на навчання за кордоном, проте позивачка несе витрати на проживання дитини, також переказує сину кошти на харчування. Факт оплати коштів за проживання в гуртожитку, а також платіжні доручення про перерахування грошей сину нею надано суду. Щодо реєстрації права власності на частку в квартирі, яка раніше належала відповідачу, вказала, що це майно набуте нею в порядку реалізації частки квартири належної відповідачу в рамках виконавчого провадження, з примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів. Оскільки, відповідач не сплачував аліментів, виконавцем реалізовано його частку в майні, так як на аукціоні частку не викуплено жодною особою, її передано позивачці, як стягувачу у рахунок погашення боргу. Даний факт зумовлено злісним ухиленням відповідача від сплати аліментів на утримання сина, а не покращенням майнового стану позивачки. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав наведених у відзиві,а також пояснив, що в позивачки з 28.06.2022 року покращився (змінився) майновий стан, оскільки за нею зареєстровано право власності на частку майна. Просив суд врахувати, що на утриманні відповідача є ще двоє дітей від іншого любу, дочка [PERSON] та син [PERSON] , які на даний час є неповнолітніми. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2009 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2005 року суд вирішив стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення сином повноліття. Повнолітній [PERSON] навчається на ІІ курсі у НУ «Львівська політехніка». Форма навчання денна. Термін закінчення навчання червень 2025 року. Знаходиться на неповному державному забезпеченні, що підтверджується копією довідки цього навчального закладу № 18116 від 16 січня 2023 року. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Згідно квитанції 0.0.2244614020.1 [PERSON] сплатила на користь ДНУЗТ ім.. академіка Лазаряна 26.08.2021 року з призначенням платежу: оплата за проживання в гуртожитку [ADDRESS] , в сумі 6240 гривень. Позивачкою долучено до матеріалів справи наступні квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк»: на суму 300 гривень від 05.04.2023 року, від 15.11.2022року на суму 200 гривень, від 11.10.2022 року на суму 25050 гривень, від 30.10.2022 року на суму 200 гривень, від 18.10.2022 року на суму 200 гривень, від 29.10.2022 року на суму 200 гривень, від 24.03.2023 року на суму 208 гривень, від 26.03.2023 року на суму 300 гривень, від 02.03.2023 року на суму 400 гривень, від 08.03.2023 року на суму 4200 гривень, від 22.02.2023 року на суму 800 гривень, від 25.02.2023 року на суму 800 гривень, від 30.01.2023 року на суму 450 гривень, від 07.02.2023 року на суму 4000 гривень, від 05.04.2023 року на суму 200 гривень, від 31.03.2023 року на суму 200 гривень, від 04.04.2023 року на суму 4500 гривень. Отримувач коштів згідно всіх квитанцій: [PERSON] . Згідно перекладу довідки складеної на польській мові, виданої про те, що [PERSON] є мешканцем студентського гуртожитку «Вавілон» Катовіце з 10.01.2023 року по 30.06.2023 року щомісячна плата становить 475 злотих. До 31.03.2023 року сплачено збори в сумі 2850 злотих. Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду у справі №344/10408/20 від 17 серпня 2020 року подання державного виконавця Івано-Франківського міського ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про розшук боржника [PERSON] задоволено та його оголошено розшук. 02.08.2021 року постановою державного виконавця Барабаш Н.В. про передачу майна стягувача в рахунок часткового погашення боргу за виконавчим листом №2-7242 виданого 11.11.2005 року [PERSON] передано наступне майно: 1/4 частку двохкімнатної квартири загальною площею 48.3 кв.м., житловою площею 28.4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , за ціною електронних торгів 117 689,95 гривень. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Повнолітній [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання у двох навчальних закладах, знаходиться забезпеченні позивачки, самостійно себе утримувати не може, з об`єктивних підстав. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховано обставину перебування сина сторін на державній формі навчання, перебування на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Судом відхиляються доводи представника відповідача про те, що присудження аліментів можливе лише за наявності можливості надавати допомогу, оскільки відповідач не працевлаштований, то не може сплачувати аліменти. Суд зазначає, що відповідач є працездатним, доказів наявності у відповідача захворювань, які зумовлюють непрацездатність суду не надано, а отже не надано доказів неможливості відповідачем сплачувати аліменти. Оскільки, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначення розміру аліментів в розмірі 1/5 частки від доходу, а не заявленого розміру 1/4 частки від доходу, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку сина, який продовжує навчання, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Суд, вважає, що аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, яка навчається за кордоном, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавить дітей від другого шлюбу відповідача матеріального забезпечення. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому вимоги позивачки про стягнення аліментів з дня повноліття сина є необґрунтованими. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути 1073 гривень 60 гривень судового збору на користь держави. На підставі ст. 182, 183, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial