Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

06.03.2023 відкрито провадження у справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2018 зареєстрував шлюб з відповідачкою, від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З початку 2022 року порозуміння між сторонами втрачено, шлюбні відносини були припинені, 26.01.2023 до суду подана позовна заява про розірвання шлюбу (справа №583/290/23). З початку березня 2022 року донька [PERSON] проживає разом з ним в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить позивачу, його батьку та сестрі. За даною адресою для [PERSON] створені всі належні умови для проживання, відпочинку та навчання, вона має змогу спілкуватися з матір`ю за допомогою Інтернет мережі, умови проживання дитини гарні, відповідають санітарним нормам. Малолітня дитина звикла до проживання у вказаній квартирі та не бажає змінювати місце проживання, бажає проживати разом з ним. Він має змогу забезпечити доньці належні умови проживання, може забезпечувати доньку матеріально та задовольняти інші потреби, необхідні для її повноцінного розвитку. Тому просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує та вважає за доцільне проживання доньки разом з батьком, зазначивши, що бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Представник органу опіки та піклування в підготовчому судовому засіданні наполягала на врахуванні позиції органу опіки та піклування, викладеній у висновку. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частинами 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2018 по 03.03.2023, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2023 №583/290/23. Мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Органом опіки та піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради наданий висновок від 07.04.2023 №01-12/670, згідно якого орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Враховуючи вік малолітньої [PERSON] , яка на час розгляду справи судом має повних 4 роки, та позицію сторін щодо порушеного питання, а також висновок органу опіки та піклування, під час підготовки для надання якого вивчалися умови проживання малолітньої дитини та було встановлено, що дитина фактично проживає разом з батьком та в його оточенні почувається природно, суд дійшов висновку про недоцільність опитування малолітньої [PERSON] в судовому засіданні з метою з`ясування її думки. З огляду на викладене, з метою захисту інтересів малолітньої дитини та подальшого забезпечення належних умов її виховання та всебічного розвитку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved