Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2003 р. Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області за актовим записом №10 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 26.06.2018 року було винесено судовий наказ ЄУН № 337/ 2751/18 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку(доходу) боржника, але не менш ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму, але не більше десяти прожиткових мінімумів , встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06.2018 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Наразі , на сьогоднішній день діти, на утримання яких за судовим наказом на користь відповідача стягнуто з позивача аліменти на їх утримання - [PERSON] , [INFO] є вже повнолітньою, а син , який є неповнолітнім - [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на повному утриманні матері позивача у справі [PERSON] . У зв`язку з тим, що на теперішній час неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, просить суд стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] , що здійснюється на підставі судового наказу ЄУН № 337/ 2751/18 Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2018, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку(доходу) боржника, але не менш ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму, але не більше десяти прожиткових мінімумів , встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06. 2018 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття, припинити з дня подання до суду позовної заяви. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2023 року зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням, викликом сторін та наданням відповідачу строку на подання відзиву. Позивач у судове засідання не з`явилась, подавши до початку судового засідання через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату, час і місце судових засідань повідомлявся судом своєчасно та належним чином у відповідності з п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов або зустрічного позову до суду не надходило. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської відповідач зареєстрована за адресою зазначеною в позові куди й надсилались судові повістки, однак поштові конверти повернулись на адресу суду без вручення із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Частиною 1\~ст. 131 ЦПК України\~визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3\~ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 21.03.2003 р. Виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Як значено позивачем в позовній заяві, Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 26.06.2018 року було винесено судовий наказ ЄУН № 337/ 2751/18 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку(доходу) боржника, але не менш ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму, але не більше десяти прожиткових мінімумів , встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.06.2018 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Наразі , на теперішній час, діти, на утримання яких за судовим наказом на користь відповідача стягнуто з позивача аліменти на їх утримання - [PERSON] , [INFO] є вже повнолітньою, а син , який є неповнолітнім - [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на повному утриманні матері позивача у справі [PERSON] . Відповідно до Довідки № 2326-5001432613 від 28.04.2022 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та Довідки № 2326-5001433132 від 28.04.2022 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи , позивач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , фактично проживають за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується вказаними довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, наявними в матеріалах справи. Право проживання позивача з неповнолітнім сином за адресою : : [ADDRESS] , підтверджується Договором оренди квартири у приватної особи від 08.12.2020 р. , копія якого знаходиться в матеріалах справи. Крім цих доказів, факт проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю за вищевказаною адресою підтверджується укладеною декларацією № 0001-2АР6-92АО про вибір лікаря , який надає первинну медичну допомогу з КНП «ЦПМСД №4», копія якої знаходиться в матеріалах справи, відповідно до якої адресою проживання неповнолітнього сина позивача зазначено: [ADDRESS] . Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до\~ст. 273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України\~додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] позивачем по справі. Позивач зазначає, що на час звернення до суду з позовом і по теперішній час неповнолітня дитина сторін проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначене відповідачем не спростовано і не оспорювалось. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу ЄУН № 337/ 2751/18 Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2018 р. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 19.01.2023. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо звільнення від сплати аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 3\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved