Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

27 лютого 2023 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. У прохальній частині позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електроенергію розмірі 5726,58 грн. та три відсотки річних з інфляційною складовою боргу у сумі 1311,86 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у сумі 2684,00 грн., сплачений ним за подання даного позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електромережам, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Зазначає, що відповідач є користувачем послуг, які надаються позивачем, однак оскільки він не в повному обсязі виконує свої зобов`язання по сплаті послуг, станом на 01 лютого 2023 року у нього утворилась заборгованість, що становить 5726,58 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, борг з урахуванням 3% річних та інфляційної складової становить 1311,86 грн. Ухвалою від 03 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі. Відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом надсилання йому копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, за зареєстрованою адресою його місця проживання. Зазначене поштове відправлення було вручене дочці відповідача 28 березня 2023 року, про що свідчить відповідне зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, до суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», який направлявся відповідачу за адресою мешкання, вказаною позивачем у позовній заяві. Відзиву на позов відповідач не подавав. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Разом з тим, за приписами ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на дану позовну заяву, суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. На підставі рішення позачергових Загальних зборів акціонерів ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КИЇВЕНЕРГО» від 13 листопада 2017 року про реорганізацію та рішення Загальних зборів акціонерів ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про заснування товариства від 22 грудня 2017 року, було створено Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», шляхом виділу з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» товариства та передачі йому частини майна, прав та обов`язків ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Разом з тим, судом встановлено, що на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є розподіл електроенергії (а.с. 9). Здійснюючи свої функції щодо постачання та розподілу електроенергії, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» діє відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених 14 березня 2018 року Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 (далі - Правила). Так, відповідно до п.п. 1.1.1. п. 1.1. Розділу І Правил, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Згідно п.п. 1.1.2. п. 1.1. Розділу І Правил, споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача. Відповідно до п.п. 2.1.1. п. 2.1. Розділу ІІ Правил, результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку. Згідно із п.п. 5.5.5. п. 5.5. Розділу V Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. За умовами п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил, здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Спірні правовідносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються на підставі ст. 714 ЦК України, якою передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Норма частини першої статті 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. При цьому, у відповідності до ст. 1 цього Закону, споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - це індивідуальний або колективний споживач. За нормою вказаної статті індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (який діяв на момент правовідносин), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме статтями 68, 156, 162. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами вказаної статті обов`язок доказування покладається на сторін. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, [PERSON] , [INFO] , з 18 квітня 1995 року по теперішній час, зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33). Разом з тим, звертаючись до суду з позовом позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, в тому числі, і штрафні санкції в порядку ст.625 ЦК України, за адресою: [ADDRESS] , зазначаючи, при цьому, що відповідач є споживачем послуг електричної енергії за вказаною адресою. При цьому, посилається на те, що заборгованість за невиконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті коштів за спожиту електричну енергію станом на 01 січня 2019 року становить 5726,58 грн. Крім того борг складається і з 3% річних у розмірі 344,07 грн. та інфляційної складової боргу у сумі 967,79 грн. Однак, як встановлено судом, стороною позивача, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, не було надано до суду жодних належних і допустимих доказів того, що відповідач є наймачем або власником квартири, за адресою: [ADDRESS] . Так, матеріали справи не містять жодних доводів, підтверджених належними доказами того, що відповідач дійсно є користувачем послуг позивача (споживачем), а зокрема, проживає за вищевказаною адресою або є зареєстрованим у встановленому законом порядку за вказаним місцем, чи є власником даної квартири, або за згодою іншого власника користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Надані суду документи, які містяться в матеріалах справи, в обґрунтування позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги судом, як належні та допустимі докази того, що відповідач є споживачем та користувачем послуг позивача з постачання електричної енергії, за наведеною адресою, в розумінні положень закону, який визначає зміст поняття індивідуального споживача житлово-комунальних послуг. Суду не надано ані доказів користування [PERSON] послугами з електричної енергії за вказаною адресою, ані відповідного договору про надання йому таких послуг, як споживачу, укладеного між позивачем та відповідачем або інших допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач як власник або наймач квартири (споживач послуг), в порушення вимог закону, не сплачує кошти за надані йому послуги з електричної енергії. Позивач не клопотав перед судом про витребування таких доказів, через неможливість їх самостійного отримання, в порядку визначеному законом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до [PERSON] про стягнення заборгованості спожиту електроенергію, в повному обсязі.

Outcome: dismissed