Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «Перший Український Міжнародний Банк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначала, що 05.07.2019 на адресу її роботодавця надійшла постанова приватного виконавця Вольф Т.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.07.2019 у виконавчому провадженні № [NUMBER] щодо примусового виконання виконавчого напису № 9324 від 10.10.2018, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окуру Харою Н.С. про стягнення з неї на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 92 898 грн. 54 коп. Разом з тим, виконавчий напис був вчинений з порушенням закону, у нотаріуса були відсутні докази безспірності заборгованості, а тому нотаріус не мала права вчиняти зазначений виконавчий напис. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9324 від 10.10.2018, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності та вказала на те, що позов підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій вказав на те, що визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просив позов задовольнити в цій частині. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, його представника та представника АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 30.09.2022 на адресу суду подав заяву, у якій вказав на те, що визнає позов у частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved