Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

13.04.2023 року заявниця звернулася до суду із вказаною заявою та просила встановити факт смерті її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, Україна, який помер [INFO] у місті Маріуполь, Донецької області, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вказаної заяви посилалася на те, що встановлення факту смерті її чоловіка має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України і видачі свідоцтва про смерть. При цьому зазначає, що її чоловік помер у власному будинку шляхом вчинення самогубства та похований на подвір`ї будинку [ADDRESS] , оскільки на той час у м. Маріуполі відбувались важкі бойові дії та жодна рятувальна служба не працювала. Заявниця вказує, що факт смерті її чоловіка підтверджується долученими до матеріалів заяви письмовими заявами їх сусідів, оскільки м. Маріуполь з 24.02.2023 року перебуває під окупацію, отримати свідоцтво про смерть чоловіка було неможливо так як окупаційна влада з метою приховування кількості жертв та злочинів не видавала жодних документів, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості внести відповідні дані до реєстру актів цивільного стану України та отримати свідоцтво про смерть батька. Заявниця та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в заяві про встановлення факту смерті представник просив про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити. Заінтересована особа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Івано-Франківськ), не направила свого представника у судове засідання, хоча своєчасно та належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, яка додана до матеріалів заяви. В квітня 2022 року [PERSON] , [INFO] помер у власному будинку шляхом вчинення самогубства та похований на подвір`ї домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується письмовим підтвердженням його сусідів гр. [PERSON] , та [PERSON] , копією передсмертної записки [PERSON] , та фотокарткою місця поховання. Свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] на тимчасово окупованій території України не видавалось. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до Наказу Міністерства реінтеграції України від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться(велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, вся територія Маріупольського району перебуває під тимчасовою окупацією з 05.03.2022 року. Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». При цьому, згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п 1 розділу V вищевказаних Правил, підставами державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Враховуючи, що [PERSON] помер на тимчасово окупованій території України, відомості про його смерть не внесені до відповідного Державного реєстру України та відсутній документ виданий державним органом України, який підтверджує факт його смерті, даний факт підлягає встановленню в судовому порядку з урахуванням вимог ст. 317 ЦПК України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved