Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2019 року між відповідачкою та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 1357_0790, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 50 000 грн., строком до 23 січня 2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних. Відповідачка належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором і з 06 листопада 2019 року у неї виникла заборгованість за кредитом у розмірі 37 319,47 грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01 грудня 2018 року, у зв`язку з чим АТ «Ощадбанк» звернулося до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», виконуючи свої обов`язки згідно вказаного договору від 01 грудня 2018 року, визнав факт неповного погашення відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором страховим випадком і на підставі страхового акту від 28 квітня 2020 року провів виплату страхового відшкодування АТ «Ощадбанк» у розмірі 32 519,47 грн. 20 травня 2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги, за яким страхова компанія відступила останній своє право вимоги відшкодування збитків у порядку регресу, завданих у вигляді сплаченого страхового відшкодування, в тому числі до відповідачки. Так як відповідачка [PERSON] у добровільному порядку наявну у неї заборгованість не відшкодовує, то позивачка просила стягнути з неї (відповідачки) на свою користь в порядку регресу за завдані збитки 32 519,47 грн. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка відзив на позов не надала. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 січня 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 1357_0790, за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 50 000 грн., строком до 23 січня 2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних /а.с.54-59/. Згідно договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01 грудня 2018 року, укладеного між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та АТ «Ощадбанк», майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, в тому числі вказаним кредитним договором, були застраховані, у зв`язку з чим АТ «Ощадбанк» 14 січня 2020 року звернулося до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування /а.с. 66-70,71/. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виконуючи свої обов`язки згідно договору від 01 грудня 2018 року, визнав факт неповного погашення відповідачкою грошового зобов`язання за вищевказаним кредитним договором страховим випадком та на підставі страхового акту від 28 квітня 2020 року провів виплату страхового відшкодування АТ «Ощадбанк» у розмірі 32 541,47 грн. /а.с. 72/. 20 травня 2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги за яким дана страхова компанія відступила позивачці право грошової вимоги до своїх боржників, в тому числі до відповідачки [PERSON] /а.с. 73-75, 76-77,78/. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, оскільки неналежним виконанням умов вищевказаного кредитного договору відповідачка завдала збитків АТ «Ощадбанк», страховик банку - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» визнало факт неповного погашення відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором страховим випадком і виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування у розмірі 32 519,47 грн., за договором про відступлення права вимоги № 01-05 від 20 травня 2021 року право грошової вимоги ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до відповідачки перейшло до ФОП [PERSON] , то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] на відшкодування завданих збитків в порядку регресу 32 519,47 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 992,40 грн. та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 3 600 грн., що, на думку суду, є співмірним із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, та об`єму виконаних адвокатом робіт щодо підготовки справи до розгляду /а.с. 27,81-83/. Суд вважає, що виокремлення адвокатом робіт щодо «вивчення матеріалів справи та судової практики, збирання доказів» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки, оформлення та подання позовної заяви», робота в досудовому порядку та пред`явлення претензії взагалі не стосується судового розгляду, а тому визначення оплати на суму 8 400 грн. є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.

Outcome: approved