Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11114906000 (в системі обліку банку договір №11114906001) від 06.02.2007 року у розмірі 1518,59 дол. США, з яких: 1454,08 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 799,55 дол. США з 07.022022 по 02.02.2023 року; 64,51 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом з 05.09.2022 по 05.01.2023 року, судовий збір у розмірі 2684.00 грн у рівних частках з кожного по 894,66 грн. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11114906000 від 06.02.2007 року в системі обліку банку договір №11114906001, відповідно до умов якого позивач надав останньому кредит в іноземній валюті у розмірі 8000 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, а він зобов`язався щомісячно повернути наданий кредит у обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту та сплачувати проценти, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 05.02.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами [PERSON] зобов`язався з 01 по 10 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі 13.3 % річних в порядку, встановленому п.1.3 кредитного договору. 05.02.2009 року сторони уклали Додаткову угоду №2 до кредитного договору про зміну схеми погашення кредиту, здійснення погашення кредиту та сплати процентів шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 74.65 дол.США. Також сторони домовилися, що для ідентифікації договору може бути використаний номер договору №11114906001. Також 05.02.2009 року сторони уклали додаткову угоду №3 до кредитного договору про зміну кінцевого терміну погашення кредиту на 05.02.2024 рік . В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука: [PERSON] згідно договору поруки від 06.02.2007 року із змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року; [PERSON] згідно договору поруки від 06.02.2007 року із змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як [PERSON] , отримавши кредитні кошти, всупереч умов Кредитного договору не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. В зв`язку з порушенням [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором, який було забезпечено договором поруки, укладеним з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача АТ «УкрСиббанк» за довіреністю №16-2-02/15001 від 01.09.2022 року [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідачів не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Позиція відповідачів Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2023 року у відкритті провадження в справі в частині позовних вимог до [PERSON] відмовлено; в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 год. 00 хв. 06.04.2023 року. 06.04.2023 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження 06 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11114906000 (далі кредитний договір) Згідно п. 1.1. кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належними чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 8000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим кредитним договором. [PERSON] зобов`язався щомісячно повертати кредит у обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту та сплачувати проценти, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 05.02.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.1.2. кредитного договору ). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни до статуту АКІБ «УкрСиббанк» та нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався з 01 по 10 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі 13.3 % річних в порядку, встановленому п.1.3 кредитного договору. Додатковою угодою №2 від 05.02.2009 року до кредитного договору внесені зміни, якими змінено схеми погашення кредиту, здійснення погашення кредиту та сплати процентів шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 74.65 дол.США. Також сторони домовилися, що для ідентифікації договору може бути використаний номер договору №11114906001. Також 05.02.2009 року сторони уклали додаткову угоду №3 до кредитного договору про зміну кінцевого терміну погашення кредиту на 05.02.2024 рік . В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки від 06.02.2007 року із змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року Також між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки від 06.02.2007 року із змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року (далі договір поруки). Відповідно п.п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати за невиконання позичальником [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №№11114906000 (№11114906001) від 06.02.2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повнму обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому, зокрема суми основного договору - 8000 дол.США, сплати процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. Позивач умови кредитного договору виконав, що підтверджується копією меморіального ордеру від 06.02.2007 року та випискою по рахунку [PERSON] . Всупереч умов Кредитного договору [PERSON] отримав кредитні кошти та користувався ними, проте не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач 17.05.2022 року направив відповідачам [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги про усунення порушень кредитного договору та у разі не погашення простроченої заборгованості на 32 день з дня отримання цієї вимоги, просив достроково повернути кредит. Однак, відповідачі вимоги не виконали, заборгованість не погасили у повному обсязі. Отже, банк зобов`язання за укладеним Договором виконав, відповідачі же належним чином зобов`язання за Договором не виконують, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 02.02.2023 року складає 1518,59 дол. США, з яких: 1454,08 дол.США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 799,55 дол.США за період з 07.02.2022 року по 02.02.2023 року; 64.51 дол.США - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 05.09.2022 по 05.01.2023 року, що підтверджується доданою до позовної заяви довідкою-розрахунком по кредитному договору №11114906000 від 06.02.2007 року. Застосовані норми права Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц провадження № 14-446цс18. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд вважає доведеним отримання [PERSON] 8000 дол.США за договором про надання споживчого кредиту №11114906000 та доведеним порушення ним термінів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим він повинен нести відповідальність передбачену договором та законом. Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки від 06.02.2007 року із змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року та [PERSON] згідно договору поруки від 06.02.2007 року із змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 05.02.2009 року. Позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, проте [PERSON] не виконав зобов`язання, чим порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 02.02.2023 року утворилась заборгованість. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористалися своїми процесуальними правами та не надали до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, відповідач [PERSON] допустив порушення зобов`язань за кредитним договором, а відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями [PERSON] незалежно від причин невиконання ним таких зобов`язань, а тому із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 1518,59 дол. США, з яких: 1454,08 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 799,55 дол. США з 07.022022 по 02.02.2023 року; 64,51 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом з 05.09.2022 по 05.01.2023 року. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн по 1342 грн з кожного.

Outcome: approved