Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . 01.09.2022 Анастасія вступила до Львівського національного медичного університету імені Д. Галицького на денну форму навчання, за спеціальністю Стоматологія, лікар-стоматолог, магістр, що підтверджується договором №С206/22 від 19.09.2022. Згідно п. 4.2 вказаного договору загальна вартість освітньої послуги становить 270\~757,00 грн: за 1 курс 49\~000,00 грн, за 2 курс 51450,00 грн, за 3 курс 54023,00 грн, за 4 курс -56\~724,00 грн, за 5 курс 59560,00 грн. Позивачем сплачено за перший курс навчання вартість в розмірі 49\~000,00 грн. Відповідач кошти на оплату вартості навчання відмовляється надавати, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на навчання в розмірі 135\~378,50 грн, а також судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 16.01.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву (вх. №3895), згідно якого вказав, що готовий сплатити за навчання дочки за 2-й семестр, і так вчиняти щороку, тобто готовий мирно врегулювати ситуацію з навчанням доньки, тобто фактично визнав позовні вимоги. Однак, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2023 відзив [PERSON] залишено без розгляду з підстав пропущення ним встановленого судом строку. 24.01.2023 позивач надала суду відповідь на відзив (вх. №6016), згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач 06.02.2023 надав суду заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України (вх. ЕП-2121), згідно яких вказав, що готовий мирно врегулювати ситуацію з навчанням дочки, однак, щодо примусового стягнення коштів, які в майбутньому можуть бути сплачені за навчання заперечує. Вказав, що залишив позивачці та доньці будинок в якому проживав з 1982 року та придбав автомобіль. 23.02.2023 позивач подала суду письмові пояснення (вх. № 15189) згідно яких вказала, що відповідач водить в оману суд, оскільки жодного будинку ні позивачці ні їх спільній доньці не залишав, а так званий будинок, який нібито відповідач залишив, є кімнатою в гуртожитку, загальною площею 16,0 кв.м, яка була приватизована в рівних частинах по 1/3 позивачу, відповідачу та їх спільній доньці, згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а не придбана відповідачем. Щодо придбаного відповідачем позивачу автомобіля зазначила, що даний автомобіль відповідач придбав за кордоном і на його розмитнення позивач взяла кредит в розмірі 110\~000 грн та згідно розписки виплатила відповідачу половину його вартості в розмірі 3000 доларів США. Вважає, що відповідач водить в оману суд з підстав вищевикладеного, а тому вважає, що відповідач водить в оману суд щодо не отримання доходу, просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2017 року по справі №127/7250/17 розірвано (а.с.10). У даному шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , про що не заперечувалось сторонами. Згідно довідки №228, виданої 03.11.2022 Львівським національним медичним університетом імені Д. Галицького, [PERSON] є студентом 1 курсу стоматологічного факультету, денної форми навчання, контракт, термін навчання до 30.06.2027(а.с.5). 01.09.2022 [PERSON] вступила до Львівського національного медичного університету імені Д. Галицького на денну форму навчання, за спеціальністю Стоматологія, лікар-стоматолог, магістр, що підтверджується договором №С206/22 від 19.09.2022 (а.с. 6). Згідно п. 4.2 цього Договору загальна вартість освітньої послуги становить 270\~757,00 грн: за 1 курс 49\~000,00 грн, за 2 курс 51450,00 грн, за 3 курс 54023,00 грн, за 4 курс -56\~724,00 грн, за 5 курс 59560,00 грн. Згідно квитанції №0130310001 від 06.09.2022 [PERSON] оплатила за навчання [PERSON] кошти в розмірі 25\~000,00 грн. (а.с. 9). Також відповідно до квитанції № 0.0.2823063485.1 від 18.01.2023 [PERSON] оплатила за навчання [PERSON] кошти в розмірі 24000,00 грн. (а.с. 43). Судом встановлено, що в зв`язку з прийняттям доньки сторін на навчання до університету виникли додаткові витрати, що полягають в оплаті цього навчання, ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), тому відповідач зобов`язаний взяти участь у цих витратах. Відповідно до ч. 10 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ст.\~185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів"\~від 15\~травня 2006\~року №\~3 зазначено, що до передбаченої ст.185\~СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідач [PERSON] є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відповідач просив суд врахувати його тяжке матеріальне становище, яке на його думку, склалось у зв`язку із складною економічною ситуацією в Україні, пов`язаною із введенням військового стану в Україні, за якою він не має змоги працевлаштуватися для отримання регулярного заробітку, однак, відповідач не надав доказів неможливості працевлаштування та доказів перебування його в центрі зайнятості з метою працевлаштування, а тому суд дані доводи вважає безпідставними та приходить до висновку, що відповідач має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання доньки. Крім того, як вбачається із відзиву відповідач не заперечує щодо сплати половини вартості за навчання доньки, однак вказує про періодичність їх сплати, а не одразу стягнення усієї суми. Позивачкою [PERSON] до позову надано документи про здійснені нею додаткові витрати на утримання їх спільної з відповідачем дитини, а саме: квитанції про сплату за навчання за перший курс навчання та докази необхідності таких витрат в майбутньому, оскільки донька сторін навчається в Львівському національному медичному університеті імені Д. Галицького на денній формі навчання, за спеціальністю Стоматологія, лікар-стоматолог, магістр, що підтверджується договором №С206/22 від 19.09.2022. Згідно п. 4.2 вказаного договору загальна вартість освітньої послуги становить 270\~757,00 грн. Відповідно до ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат. Виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, приймаючи до уваги її потребу в матеріальній допомозі з боку батька [PERSON] , з урахуванням встановлених обставин у справі, а саме того, що відповідно до договору №С206/22 від 19.09.2022, укладеного 19.09.2022 між позивачем [PERSON] та учбовим закладом в особі його ректора, загальна вартість освітніх послуг, які надаються і надаватимуться [PERSON] , становить 270\~757,00 грн; позивачкою [PERSON] за рахунок власних грошових коштів було внесено плату за перший рік навчання в розмірі 49\~000,00 грн, що підтверджується квитанцією №0130310001 від 06.09.2022 на суму 25\~000,00 грн та квитанцією №0.0.2823063485.1 від 18.01.2023 на суму 24\~000,00 грн, призначенням платежу зазначено плата за навчання студента [PERSON] ; матеріальне становище позивача [PERSON] не вистачає на утримання повнолітньої доньки, а також з урахуванням меж заявлених позивачкою позовних вимог, суд дійшов висновку, що до цих правовідносин підлягають застосуванню зазначені вище в рішенні норми права, позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому з метою захисту законних прав позивача та повнолітньої доньки сторін на користь позивачки [PERSON] із відповідача [PERSON] необхідно стягнути половину вартості навчання доньки [PERSON] в розмірі 135\~378,50 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1353,79 грн, що становить 1% від ціни позову.

Outcome: approved