Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] , в особі свого представника адвоката Волошиної О.В. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти н утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Обґрунтовуючи вимоги позову зазначає, що 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року у справі № 200/10628/19. Після розірвання шлюбу, позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». У період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача адвокатом Волошиною О.В. подано до суду, зареєстровану в канцелярії 15 березня 2023 року, заяву в якій просить провести розгляд справи у відсутності представника позивача та позивача, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (а.с. 25). Відповідачем [PERSON] , через систему «Електронний суд» подано 06 квітня 2023 року, зареєстрований в канцелярії, відзив на позовну заяву, в якому частково погодився з позовом, зазначивши і на те, що між ним та позивачем був підписаний договір про спільну опіку над дитиною. За рік вторгнення він бачився двічі з дитиною на заході України, три тижні в серпні та тиждень на початку березня. Зараз дитина знаходиться в евакуації, проте він кожного місяця купує книжки та зошити для навчання, надсилає їх посилкою разом з одягом та солодощами. Кожного тижня спілкується з позивачем проте вона ніколи не казала, що їй потрібні кошти. Він згоден кожного місяця надсилати позивачу суму коштів, однак не у відсотках з доходу, а у фіксованій сумі 3000 грн., оскільки фін ФОП та має різний дохід. Просить частково задовольнити позовні вимоги та призначити щомісячне стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 3000 грн. Відмовити у стягненні за попередні періоди (а.с. 30-30зворот). Клопотань або заяв про відкладення слухання справи її учасниками подано не було, у зв`язку з чим, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі матеріалів. На підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявною в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, під час якого позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7). [INFO] у позивача та відповідача народилась донька: [PERSON] (а.с. 8). Відповідачем не заперечується розірвання шлюбу з позивачем. Згідно Свідоцтва про зміну прізвища [PERSON] (позивач по справі) 15 червня 2021 року змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Згідно абз. 1 ч. 2\~ст. 18 СК України,\~ суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно ч. 2\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 181 СК України,\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 20 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, згідно якого сторони визначились щодо місця проживання дитини, спілкування з батьками, участі у вихованні та порядку зустрічах (а.с. 31-31зворот). Разом з тим, вказаний Договір не містить відомостей про домовленість щодо грошового забезпечення дитини та його розміру, порядку надання, або домовленості про утримання в натуральній формі, її виду, порядку надання, тощо. У п.п. 1 п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3\~судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідачем фактично не заперечується необхідність надання дитині матеріальної допомоги, проте заперечується спосіб її надання і розмір та з посиланням на різний дохід у зв`язку з тим, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, відповідач просить призначити стягнення аліментів у грошовій фіксованій сумі 3000 грн. Відповідних доказів на доведення посилань щодо різності доходу, як і того, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, суду не надається. Разом з тим, слід зазначити, що згідно абз. 1 ч. 3 ст. 181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. ст.\~183,\~184 СК України\~суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Отже, саме позивачу належить право вибору розміру та способу стягнення аліментів який останній просить суд визначити у рішенні та суд не вправі самостійно змінювати спосіб стягнення аліментів який обирає позивач з частки на грошову суму чи навпаки. В даному випадку позивач визначилась у способі стягненні аліментів та його розмірі і просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі частки його заробітку (доходу) 1/4, а ні у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено право суду визначати частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд керується принципом «з максимально можливим урахуванням інтересів дитини» (ч. 8\~ст. 7 СК України). Згідно абз. 1 ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень абз. 3 ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зазначає на те, що купує кожного місяця дитині книжки, зошити, а також відсилає одяг, солодощі, однак відповідних доказів не подає до суду. Як і не встановлено судом доказів або обставин визначених ч. 1 ст. 182 СК України, які б вказували на неможливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої дитини в розмірі який просить позивач 1/4 частки його заробітку (доходу). Відповідачем фактично не заперечується, що дитина проживає з позивачем. З цього приводу слід зазначити, що ч. 1 ст. 192 СК України перебачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, у тому числі, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом в порядку ч. 1 ст. 192 СК України. Відповідач, у своєму відзові, просить суд відмовити у стягненні аліментів за попередні періоди, проте предметом даного позову не є стягнення заборгованості по аліментам, що визначено іншими положеннями законодавства. Крім того, ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, за вказаною нормою аліменти на неповнолітню дитину призначаються до стягнення судом з дати звернення позивача до суду, якою є 22 лютого 2023 рік. Враховуючи зазначене, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості,\~суд дійшов висновку, що позовні вимоги про щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини, в розмірі який просить позивач, тобто 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, є достатнім і об`єктивним та таким, що відповідає чинному законодавству України, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Сторона позивача надіслала дану позовну заяву поштовою кореспонденцією 22 лютого 2023 року, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved