Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 500 грн. на 1/4 частку доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року у справі № 2-2258/09 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їхньої спільної дитини - [PERSON] , 2008 року народження, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку зі зростанням цін, підвищення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В то й же час, матеріальний стан відповідача значно покращився, останній проходить військову службу, має стабільне грошове забезпечення. Таким чином, позивач вважає визначний судом розмір аліментів не є достатнім для утримання дитини, оскільки є значно меншим від мінімального розміру встановленого законодавством на\~ дитину відповідного віку, тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду на 1/4 частку його доходу щомісяця. Не погоджуючись із позовом, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив прийняти рішення яким стягнути з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у розмірі 1416,50 грн. Зазначив, що сплачує на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі більшому ніж визначено рішенням суду. Деякий час позивач витрачала сплачені ним аліменти на свої власні потреби, а доньку залишала у своєї сестри, матері, чоловіка, а тому в подальшому за усною домовленістю, аліменти відповідач перераховує на банківські реквізити чоловіка позивача - [PERSON] . Наразі, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітнього сина [PERSON] , 2017 року народження, і повинен забезпечувати свою дитину та дружину. Крім того, має непрацездатну матір та брата інваліда 3 групи, які основну частину пенсії вистачають на ліки, тому він є їх годувальником (а.с.32-35). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 10 листопада 2009 року у справі №2-2258/09 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в сумі 500,00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідно до ст. 192 СК (2947-14) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як зазначено у постанові Верховного суду від 10.09.2018 у справі №486/466/18, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Суд погоджується з доводами позивача, що присуджений рішенням суду розмір аліментів у 500 грн. на теперішній час не здатен забезпечити мінімальні потреби дитини. Стосовно доводів відповідача про те, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошові й сумі у розмірі 1416,50 грн. суд зазначає таке. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, право вибору способу стягнення аліментів у даному випадку належить виключно позивачу, яка просила стягнути аліменти у частці від заробітку відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені\~ ст.182 СК України. Судом встановлено, що у відповідача змінився сімейний стан, відповідач одружився з [PERSON] , у цьому шлюбі [INFO] у нього народився син [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу (а.с.38) та про народження (а.с.39).\~ Подані відповідачем квитанції та розписка про сплату аліментів за попередні періоди не впливають на визначення розміру аліментів у майбутні періоди, а лише свідчать про виконання відповідачем рішення суду, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дитини. Також, з доводами відповідача, викладеними у відзиві щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері та брата інваліда 3 групи, суд не погоджується, оскільки на підтвердження цих обставин, окрім пенсійних посвідчень, суду не надано жодних доказів. В свою чергу, позивач, заявляючи вимогу про зміну розміру аліментів на 1/4 частку заробітку відповідача, не обґрунтувала належним чином підстави вимог саме в такому розмірі та не надала доказів про свій майновий стан, про доходи чи про інші обставини, які впливають на визначення саме такого розміру аліментів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України\~ достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, змінити спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду та визначити необхідним і достатнім спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір частки від усіх доходів відповідача буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 992,40 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial