Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів щодо [PERSON] , яка народилася [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що на обліку відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району перебуває[PERSON] , [INFO] ,як дитина, яка залишилась безбатьківського піклування, що підтверджується наказом начальника управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 26.02.2021 №60.Відповідно до інформації закладу, матір дитини не приймає участі у вихованні доньки, дуже рідко відвідує дитину в закладі. [PERSON] з другої половини 2021 року та у 2022 році не зверталась із заявою до відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району для вирішення питання щодо повернення малолітньої доньки [PERSON] на проживання та виховання в сім`ю.Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на[PERSON]. , [INFO] , стало відомо, що мати під час відвідування своєї дочки, не цікавиться розвитком дитини, з дочкою довго не спілкувалась, зустрічі відбувались коротко, своїм виглядом показувала, що кудись спішить. Вищезазначена інформація дає підстави вважати, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої доньки. Окрім того, просить стягнути з відповідачки аліменти в сумі 1100 грн 50 коп Ухвалою від 08листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтрималив повному обсязі, дали пояснення аналогічні наведеним вище, просили позов задоволити. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом оголошення про виклик на офіційному веб - сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Третя особа в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримує та просить суд розглядати справу без участі їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав. У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 23.11.2020 в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, про те, що 29.09.2020 у відділенні патології недоношених новонароджених КНП ЛОР «ЛОКЛ» виявлена покинута дитина, дівчинка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту встановлено, що матір дитини [PERSON] . Дитина поступила до закладу охорони здоров`я 24.09.2020 з КНП ЛОР «ЛОКЛЦ» (а.с.10). Листом Личаківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, від07.12.2020 № 260001-вих-96532, малолітню дитину жіночої статі, народжену22.09.2020 /Ігнашину/ влаштовано в Комунальний заклад Львівської обласної Ради «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки»(а.с.11). На підставі листа адміністрації КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» від 19.11.2020 №3097/с, з врахуванням дублікату медичного свідоцтва про народження №5244 від 25.11.2020 виданого КНП «Львівськийобласнийперинатальний центр»(а.с.13)та акту закладу охорони здоров`я та внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 23.11.2020, розпорядженням Личаківської РА ЛМР від 22.02.2021 №56 «Про реєстрацію народження дитини, яку батьки покинули у пологовому будинку» проведено реєстрацію народження дитини, вказавши дату народження « [INFO] », присвоївши малолітній прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », та по батькові « [PERSON] », батьками дитини записано [PERSON] , [INFO] , громадянку російської федерації, та [PERSON] , громадянина російської федерації. Реєстрацію народження дитини проведено у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження від 24.02.2021 № 00029692338та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Личаківським районниму місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) [PERSON] народилась22вересня 2020 року, їїматір`ю є [PERSON] (громадянка російської федерації), відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.15-16). Згідно психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , [INFO] , складену в.о.ст. вихователя Будинку дитини А. Федіною, мати під час відвідування своєї дочки, не цікавиться розвитком дитини, намагалась палити цигарки. 3 дочкою довго не спілкувалась, зустрічі відбувались коротко, своїм виглядом показувала, що кудись спішить (а.с.40). Відповідно до листа Будинку дитини від 22.03.2023№44, з часу влаштування малолітньої [PERSON] [INFO] в даний заклад, її мати [PERSON] відвідувала свою доньку 10 разів, а саме: 14.06.2021, 15.06.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 09.10.2021, 06.11.2021, 18.12.2021, 21.02.2022, 28.08.2022, 13.09.2022. Згідно висновку органу опіки та піклування від 21.09.2022 за №260001-вих-75415 (а.с.6-8) вбачається, що Личаківська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є малолітньою дитиною, з грудня 2020 року знаходиться в Комунальному закладі Львівської обласної Ради «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки», який змінив назву на Комунальне некомерційне підприємствоЛьвівської обласної Ради «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Любисток». Відповідно до інформації закладу, матір дитини не приймає участі у вихованні доньки, дуже рідко відвідує дитину в закладі. [PERSON] з другої половини 2021 року та у 2022 році не зверталась із заявою до відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району для вирішення питання щодо повернення малолітньої доньки [PERSON] на проживання та виховання в сім`ю. Наведені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і відповідачем не спростовані. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чиінших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З врахуванням наведеного, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньоїдоньки[PERSON] , оскільки не приймає участі у вихованні доньки, дуже рідко відвідує дитину в закладі, не проявляє інтересу до стану здоров`я дитини, не цікавився її фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того,відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч.1 ст.141 СК України). З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є підставними. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з Роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує,що відповідач є особою працездатного віку, відповідно має можливість працювати та сплачувати аліменти в запропонованому розмірі, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що аліменти на утримання малолітньої[PERSON] , в розмірі 1100 грн 50 копє необхідними та достатніми для забезпечення належного утримання дитини. Окрім цього, у відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відтак, аліменти слід присудити з дня пред`явлення даного позову, тобто з 17.10.2022 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,6 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved