Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» 12 січня 2023 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що між ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання послуг з вивезення побутових відходів за №841 від 02.01.2013 року. Згідно умов цього договору позивач зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги у строки на умовах, передбачених цим договором. Сума заборгованості за період надання послуг з 01.01.2020 по 08.01.2023 становить 7\~879,82 грн. Початкове сальдо 2292,26 грн. в заявлену до стягнення заборгованість позивачем не включається. Просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість у розмірі 7 879,82грн. та судові витрати. Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що послугами позивача вона не користується, жодного договору з позивачем не укладала, а долучений до справи у якості доказу договір нею не підписувався , що підтверджується різницею у підпису в її паспорту та підписом у договорі. При цьому копію паспорту на вимогу суду не надала, як і не надала будь-яких доказів на підтвердження свого заперечення. Окрім того, відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. З огляду на таке клопотання суд приходить до висновку про залишення його без задоволення з огляду на наступне. Відповдіно до ч.6 ст.279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Таким чином, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 12 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та ін.) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 р., встановлено, що власники та наймачі квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУМВС України у Львівській області відповідачка [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] . Як вбачається з Договору №841 від 2 січня 2013 року про надання послуг, укладеного між позивачем ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» та відповідачем, позивач, як виконавець, зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач послуг, відповідач [PERSON] , своєчасно оплачувати послуги у строки і на умовах, передбачених цим договором. Договір діє з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року з правом пролонгації та набирає чинності з дня його підписання сторонами. Договір підписаний відповідачем [PERSON] та, крім того, містить номер домашнього телефону. До Договору наданий розрахунок обсягу і вартості послуг з вивезення побутових відходів з урахуванням сторони договору як багатодітної сім`ї та додане на підтвердження такого копія посвідчення ВС009747 від 23 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] на право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Договір автоматично пролонгований згідно п.26 Договору. Відповідачу було скеровано лист №178 від 30.08.2022, про вимогу сплатити заборгованість. Сума заборгованості за період надання послуг з 01.01.2020 по 08.01.2023 становить 7\~879,82 грн. (акт звіряння додається). Початкове сальдо 2292,26 грн. в заявлену до стягнення заборгованість позивачем не включається. Відповідно до Договору №10.7.1-562 Доставка рахунків споживачу здійснюється ПАТ «Укрпошта» згідно укладеного договору № 10.7.1.-562 від 14.03.2018. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (у редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV); житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (у редакції Закону від 09.11.2017 № 2189-VIII). Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20 у редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV, який втратив чинність з 01.05.2019). Аналогічні приписи встановлені пунктами 1, 5 ст. 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, згідно з якими індивідуальний споживач зобов`язаний, крім іншого, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 3-6, 9 цієї постанови послуги з поводження з побутовими відходами надаються суб`єктом господарювання, визначеним органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах в установленому законодавством порядку виконавцем послуг з вивезення побутових відходів. Договір про надання послуг укладається між споживачем та виконавцем послуг з вивезення побутових відходів відповідно до Типового договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами. Збирання та перевезення побутових відходів здійснюються спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Послуги надаються з урахуванням розміру території, схеми санітарного очищення, затвердженої в установленому порядку, та інших умов, передбачених законодавством у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. № 1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами». Оплата послуг здійснюється не пізніше ніж протягом останнього дня місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інше. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, договір про вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта у формі конклюдентних дій та не висловив заперечень проти договору. При розгляді позовних вимог суд також враховує, що Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є публічним та знаходиться на офіційному сайті Львівської міської ради та Львівського комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» www.isct.ua. Належних і допустимих доказів того, що відповідачка та її родина не користуються послугами комунального підприємства «Транспортна фірма «Львівспецкомунтранс» по вивезенню твердих побутових відходів від її будинку або уклала договір про вивезення відходів іншим виконавцем послуг суду не надано. За таких обставин, відповідач [PERSON] зобов`язана сплачувати вартість послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, які здійснює ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» за визначеними органом місцевого самоврядування на підставі Постанови КМУ тарифами. Відповідач не посилається на докази, які б свідчили, що заборгованість існує у іншому розмірі. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами укладено публічний договір, а доводи заявника про неукладення договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів та відмову в його укладенні не відповідають дійсності. Посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань зі сплати за комунальні послуги, що виникли з укладеного між сторонами публічного договору, позивач обгрунтовано звернувся до суду. Отже, виходячи з презумпції обов`язку споживача сплачувати за надані виконавцем житлово-комунальні послуги, враховуючи відсутність належних, допустимих та достовірних доказів на спростування наявності спірної заборгованості у відповідача, суд вважає, що заявлені вимоги ЛКП «ТФ «Львівспецкомунтранс» є законними та стягує з відповідача [PERSON] борг у розмірі 7879,82 грн. за період часу з 01.01.2020р по 08.01.2023р. за спожиті послуги з вивезення побутових відходів.

Outcome: approved