Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

22.06.2022 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, звернувся до суду з позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 07.07.2022, в якому просив, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] 9594,63 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 28 892,89 грн. матеріальної та 5000,00 грн. моральної шкоди та покласти судові витрати на відповідачів. 27.07.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23.08.2022 судом постановлено ухвалу, якою вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.03.2023 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву [PERSON] до АТ «Страхова компанія «Країна», [PERSON] , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, задоволено частково та стягнуто з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь [PERSON] недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 7347,24 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн., всього 7843,44 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 28892,89 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн., всього 34389,09 грн.. У задоволенні решти вимог відмовлено. 28.03.2023 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду заяву про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат та ухвалення додаткового рішення, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрована судом 10.04.2023), в якій просив долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу в сумі 15 700,00 грн. та ухвалити додаткове рішення у справі за позовом [PERSON] до АТ «СК «Країна», [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, в сумі 15 700,00 грн. Заяву обґрунтовує тим, що 11.11.2021 між [PERSON] та адвокатом Капустіним В.В. був укладений Договір про надання правничої (правової) допомоги № 275, відповідно до якого, сторони дійшли згоди щодо вартості надання послуг адвоката, залежно від їх видів.З метою надання правничої (правової) допомоги, мною було надано консультацію, підготовлено і направлено адвокатський запит та підготовлено позовну заяву про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до понесення [PERSON] витрат в сумі 3 500,00 грн. Крім цього, в межах надання правничої (правової) допомоги, ще передбачалась його участь у судовому процесі, в позові одразу було зроблено заяву про те, що обґрунтування понесених судових витрат та належні докази цьому будуть подані додатково, у передбачені законом строки, зокрема, у строки, встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 23.03.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким частково задоволено позов [PERSON] та здійснено розподіл витрат на оплату судового збору в сумі 992,40 грн. Проте витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу залишились не розподіленими. 05.04.2023 відповідач - [PERSON] подав до суду заперечення на заяву, про ухвалення додаткового рішення у справі, в якому зазначив, що 23.03.2023 судом було ухвалено рішення у справі, яким позов [PERSON] задоволено частково та зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 28892,89 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 гри. та судові витрати у справі зі сплати судового збору у розмірі 496,20 гри., всього 34389,09 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 28.03.2023 представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Оглянувши заяву представника позивача з доданими до неї документами, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на що просить відмовити в прийнятті додаткового рішення, виходячи з наступного. За змістом поданої представником позивача позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що представником позивача при зверненні до суду з позовом, тобто фактично із першою заявою по суті спору, не подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.У самій позовній заяві представником позивача зазначено про те, що позивачем понесено витрати на консультацію, звернення із адвокатським запитом та складання позовної заяви в сумі 3500,00 грн. Стаття 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає види адвокатської діяльності.Разом з тим, узгодження правової позиції не є правовою допомогою, оскільки охоплюється самою консультацією з вивченням документів, за результатом якої позивач мав змогу визначитися з предметом та підставами позову. Відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою (текстуально й по суті) відтворює доводи, викладені заявником в позовнійзаяві, а його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Заява про збільшення розміру позовних вимог готувалася представником позивача з огляду не неналежне вивчення матеріалів справи, а відтак, штучно збільшує обсяг витрат. Крім того, участь у судових засіданнях: першому - 6000,00 грн., двох наступних - по 1600,00 грн. за кожне, не відповідають принципу співмірності відносно затраченого часу проведення вказаних судових засідань. Тому обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції не відповідає критерію реальності таких витрат.Окрім того, представником позивача не зазначено у будь-якому з поданих ним документів, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.Разом з тим, всі документи (їх копії), які подані представником позивача, адвокатом Капустіним В.В., після ухвалення судом рішення у цій справі не містять будь-яких доказів надання правової допомоги [PERSON] саме в цій справі.В свою чергу, ненадання позивачем доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом саме даної справи у заявленому розмірі, з огляду на відсутність у додатку до договору, детальному описі робіт, акті приймання - передачі, двох квитанціях до прибуткового касового ордера, які позивач вважає доказом понесення таких витрат, посилань на даний судовий спір є підставою для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.Однак, представник позивача одночасно із зверненням до суду із позовом не надав до матеріалів справи доказів укладення договору про надання правової допомоги, як і не зробив цього перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Про поважні причини неподання цих доказів представником позивача не зазначено.Також, стороною позивача до закінчення судових дебатів у справі (до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення) не зроблено відповідної заяви про подання доказів щодо судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.З урахуванням наведеного, просить відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу та в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення. 14.04.2023 представник відповідача АТ «СК «Країна», за довіреністю Годлевська Юлія Сергіївна, подала до суду заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначила, що заява з доданими до неї документамиє необґрунтованою, безпідставною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи виходячи з наступного. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено види адвокатської діяльності. Разом з тим, узгодження правової позиції не є правовою допомогою, оскільки охоплюється самою консультацією з вивченням документів, за результатами якої позивач мав змогу визначитися з предметом та підставами позову. Відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою відтворює доводи, викладені заявником в позовній заяві, а його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Заява про збільшення розміру позовних вимог готувалась представником відповідача з огляду на неналежне вивчення матеріалів справи. Участь у судових засіданнях: першому 6000,00 грн., двох наступних по 1600,00 грн. за кожне, не відповідають принципу співмірності відносно затраченого часу проведення вказаних судових засідань. Тому, обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції не відповідає критерію реальності таких витрат. Окрім того, представником позивача не зазначено у будь-якому з поданих ним документів, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Додатки до заяви про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат не містять будь-яких доказів надання правової допомоги [PERSON] саме в цій справі. Проте, представник позивача одночасно із зверненням до суду із позовом не надав до матеріалів справи доказів укладення договору про надання правової допомоги, як і не зробив цього перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Тому, просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. 17.04.2023 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі №910/4201/19).Сторонами в договорі погоджено, що клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю (п.3.1 Договору про надання правничої (правової) допомоги №275 від 11.11.2021 року).Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №275 від 11.11.2021 року сторони дійшли згоди щодо вартості наданих послуг адвоката у фіксованому розмір в залежності від конкретного виду наданих послуг, а не погодинної оплати.Тому, при визначенні сторонами фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, оскільки у підсумку визначається саме фіксована грошова сума по кожному виду із наданих послуг.Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).Звертаючись до суду, в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, вказано про понесення [PERSON] судових витрат на послуги адвоката та можливість їх понесення у зв`язку із залученням адвоката до справи, а також про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу до суду у визначенні законом строки.Заяву про долучення доказів та ухвалення додаткового рішення було подано у строки, визначенні ч.8 ст. 141 ЦПК України, тому відсутні підстави для залишення заяви без розгляду.Вважає, що надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу є достатніми для встановлення факту надання професійної правничої допомоги [PERSON] саме в цій справі, зокрема, дати та зміст наданих послуг, зазначені в детальному описі робіт, виконаних адвокатом, збігаються з наданими послугами у даній справі, що підтверджується матеріалами справи.Крім того, визначаючи вартість послуг адвоката, залежно від їх видів, сторони керувалися мінімальними сумами станом ще на 2018 рік, вказаними у Рекомендаціях щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 року та Рекомендаціях щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16.02.2018 року (копії додаються).Отож, розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу є мінімальний та відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру. [PERSON] не наведено жодних вагомих аргументів та не надано жодного доказу, що понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги не відповідають критеріям розумності, співмірності, реальності адвокатських витрат. [PERSON] заперечуючи щодо розміру судових витрат посилається на те, що узгодження правової позиції не є правовою допомогою, однак, стаття 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» містить перелік видів адвокатської діяльності. В абзаці другому частини першої цієї статті зазначено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.Узгодження правової позиції є обов`язковим для реалізації прав та обов`язків позивача в суді і не заборонено законом як вид адвокатської діяльності. До того ж, узгодження правової позиції не є окремим видом наданої послуги відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт від 27.03.2023 року, а є складовою консультації з вивчення документів, тому вартість послуг розрахована як за один вид адвокатської діяльності, а відтак доводи [PERSON] в цій частині не заслуговують на увагу.Також, [PERSON] стверджує, що відповідь на відзив не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, однак, такі доводи не є слушними, так як чинним процесуальним законодавством (ст. 199 ЦПК України) передбачено можливість позивача на подання відповіді на відзив і сторона самостійно вирішує свої права відповідно до принципу диспозитивності. Подача заяви про збільшення позовних умов зумовлена тим, що лише після ознайомлення з висновком експертного дослідження, стало відомо прореальну вартість транспортного засобу, а відтак і про збільшення розміру матеріальної шкоди, яка підлягала стягненню з [PERSON] . За таких обставин, вважає, що ним надані документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, що свідчить про те, що позивачем понесено витрати на таку допомогу. Розмір судових витрат у сумі 15 700 грн. документально доведений, відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру, є співмірним, а тому підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача. 14.04.2023 представник відповідача АТ «СК «Країна», за довіреністю Годлевська Юлія Сергіївна, подала до суду заперечення, в яких просила розгляд справи провести за відсутності представника АТ «СК «КРАЇНА». 17.04.2023 представник позивача, адвокат Капустін Віталій Володимирович, подав до суду заяву, в якій просив розгляд заяви проводити у відсутності позивача та її представника. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача на підтвердження стягнення судових витрат надав копію договору №275 про надання правничої допомоги від 11.11.2021, копію Додатку №1 від 11.11.2021 до договору №275 про надання правничої допомоги від 11.11.2021, копію детального опису робіт, виконаних адвокатом на підставі договору №275 про надання правничої допомоги від 16.11.2022, копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 27.03.2023, квитанцію №11 до прибуткового касового ордера від 28.06.2022 про оплату наданих послуг з правничої допомоги згідно договору №275 від 11.11.2021 на суму 3500,00 грн. та квитанцію №7 до прибуткового касового ордера від 28.03.2023 про оплату наданих послуг з правничої допомоги згідно договору №275 від 11.11.2021 на суму 12200,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (Т. 2 а.с. 13-19). Згідно п. 1.1, 1.1.2 Договору №275 про надання правничої допомоги від 11.11.2021 в порядку та на умовах визначених цим договором адвокат приймає в провадження доручення клієнта на надання\~ йому правової допомоги з питання захисту її прав та законних\~ інтересів у всіх правовідносинах, що виникають з приводу ДТП, яка сталася за участі [PERSON] 23.09.2021 на перехресті бульвару Олександрійському та вулиці Героїв Небесної Сотні в м. Біла Церква. Деталізація видів правової допомоги, що надаватиметься клієнту адвокатом, викладається у додатках до даного Договору, складеним сторонами, у двох примірниках по одному для кожної із сторін, кожен з яких є невід?ємною частиною даного договору і має юридичну силу. Згідно п. 3.1 Договору №275 про надання правничої допомоги від 11.11.2021 за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар за домовленістю. Згідно Додатку №1 від 11.11.2021 до договору про надання правничої допомоги №275 від 11.11.2021 сторони дійшли згоди щодо наступної вартості надання послуг (виконаних робіт) адвокатом: зустріч, усна консультація з вивчення документів 500 грн. за одну консультацію, виготовлення та направлення адвокатських запитів з метою збирання доказів 500 грн. за один запит, виготовлення та направлення звернень з метою збирання необхідних доказів 250 грн. за одне звернення, складання позовної заяви, скарги 2500 грн., складання відзиву, відповіді на відзив, заперечення 500 грн. за одну сторінку, складання апеляційної скарги 4000 грн. за один документ, складання документів процесуального характеру 500 грн. за одну сторінку, участь у першому судовому засіданні в суді першої інстанції 6000 грн. за засідання, участь у кожному наступному судовому засіданні в суді першої інстанції 1600 грн. за одне судове засідання, участь у першому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 4000 грн. за засідання, участь у кожному наступному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 2000 грн. за судове засідання. Згідно підписаного акта приймання-передачі виконаних робіт від 27.03.2023, сторони підтвердили послуги надані в обумовленому обсязі, зокрема: усна консультація з вивчення документів 500 грн., виготовлення та направлення адвокатського запиту з метою збирання доказів 500 грн., складання позовної заяви 2500 грн., складання відповіді на відзив 2000 грн. (500 грн.х4), заява про збільшення розміру позовних вимог 1000 грн., участь у першому судовому засіданні в суді першої інстанції 6000 грн., участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції 1600 грн., участь у наступному судовому засіданні в суді першої інстанції 1600 грн., всього: 15700,00 грн. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 та у постанові від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18). Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17, від 13.02.2019 року у справі № 911/739/15, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020у справі № 922/2685/19, де визначено, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial