Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи, в якій просить позбавити [PERSON] , батьківських прав по відношенню до його дитини - [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що відповідач не виконує покладених на нього законом батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, а також у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] жодного разу у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надавав. Представник третьої особи Лобенко Т.Г. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог позивача наполягала, а також у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2001 [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина, [PERSON] , [INFO] , який має вади здоров`я та якого [PERSON] після народження залишила в Харківській обласній лікарні і зникла. 16.08.2007 [PERSON] написала заяву про відмову забрати [PERSON] із закладу охорони здоров`я, про що було складено акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яку відмовились забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину. На той час місце проживання батька [PERSON] не було відомо. Реєстрація народження дитини була проведена за клопотанням органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28.08.2007 №578 «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до дитячого державного закладу» хлопчика було влаштовано до Обласного спеціалізованого будинку дитини «Зелений гай». 09.11.2007 [PERSON] надала згоду на усиновлення хлопчика, завірену державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Звадою В.В. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.03.2008 [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . 20.08.2008 [PERSON] написав заяву, в якій просив залишити дитину в будинку дитини за станом здоров`я, зобов`язувався відвідувати його, цікавитися станом здоров`я та забрати в свою сім`ю. Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 21.08.2008 №644 було припинено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , передачу його на виховання батьку та подовження терміну перебування дитини в державному дитячому закладі. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] тривалий час опікувався сином, відвідував його у закладі, цікавився станом здоров`я, але забрати його за місцем проживання не мав можливості. Служба у справах дітей неодноразово зверталася до нього, органу опіки та піклування за його місцем проживання щодо необхідності забрати хлопчика та влаштувати до спеціалізованого дитячого закладу за місцем проживання. Але [PERSON] відповідних заходів не вживав. Протягом останніх років зв`язок з ним було втрачено, він перестав відвідувати сина, цікавитися станом здоров`я. 20.07.2021 до служби у справах дітей надійшло повідомлення адміністрації КНП Харківської обласної ради «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай», про те, що в закладі знаходиться на повному державному забезпеченні дитина [PERSON] , [INFO] . За весь період перебування його в закладі ніхто з близьких родичів не намагався повернути дитину додому. За останній рік перебування [PERSON] у закладі ніхто з родичів його не відвідував, не телефонував, не цікавився розвитком та станом здоров`я, з адміністрацією закладу не спілкувався. На цій підставі було складено акт охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Наказом служби у справах дітей міської ради від 22.07.2021 №65 [PERSON] , [INFO] , було взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. На підставі зазначеного акту, рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 27 липня 2021 №696 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] » [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з медичним висновком КНП «Мереф`янська центральна районна лікарня» Харківського району Харківської області від 26.07.2013, висновком про стан здоров`я, фізичний і розвиток дитини від 13.04.2021, [PERSON] має інвалідність, потребує спеціального догляду та влаштування до дитячого будинку-інтернату системи соціального захисту населення відповідно стану здоров`я та віку. Відповідно до рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 31.08.2021 №848 «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , до дитячого будинку-інтернату» неповнолітнього [PERSON] з 08.11.2021 було зараховано до Комунальної установи «Шевченківський дитячий будинок-інтернат» Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, де він перебуває до теперішнього часу. З метою вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , який не виконує батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] , [INFO] , служба у справах дітей міської ради неодноразово зверталася до Управління опіки і піклування Міністерства освіти Московської області по міському округу Корольов РФ, але відповіді так і не отримала. За інформацією КУ «Шевченківський дитячий будинок-інтернат» від 18.11.2022 №02-08/331, дитина з інвалідністю [PERSON] перебуває на повному державному утриманні. Хлопчик був зарахований до інтернатної установи згідно направлення (путівки) №6 від 18.10.2021 Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. До інтернатної установи [PERSON] був переведений працівниками К3О3 «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений Гай». Батько вихованця [PERSON] не був присутнім при зарахуванні [PERSON] в дитячий заклад. За весь час, що дитина перебуває в будинку-інтернаті, [PERSON] жодного разу до сина не телефонував, не відвідав, долею дитини не цікавився, матеріальної допомоги не надавав. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною. [PERSON] має громадянство Росії, декілька років не відвідує сина. Після досягнення 14-річного віку [PERSON] повинен підтвердити своє громадянство та отримати паспорт громадянина України, але наявність батька, не позбавленого батьківських прав, громадянина іншої держави, унеможливлює отримання дитиною паспорта громадянина України, чим порушується його право. Незважаючи на офіційні попередження батькові щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України, [PERSON] продовжує безвідповідально ставитись до виховання своєї дитини. З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради №133 від 07.02.2023 вбачається, що виконавчий комітет вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його дитини [PERSON] . Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved