Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) матеріальну шкоду у розмірі 149\~000,00 грн, завдану спадкодавцем [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати у сумі 8190,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 07.11.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував під керуванням [PERSON] , та автомобіля Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , титульним володільцем та водієм якого був [PERSON] . Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 21.12.2016 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У позові вказано, що при зіткненні автомобіль Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження. Згідно з висновком №416 експерта-товарознавця від 21.11.2016, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача, становить 198 550,00 грн, вартість проведення цієї експертизи становить 1200,00 гривень. На відновлення автомобіля позивачем понесені витрати на суму 198 550,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ НАСК «Оранта» відповідно до полісу №АЕ/6468181. ПрАТ НАСК «Оранта» було здійснено страхове відшкодування на ім`я [PERSON] через [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, на загальну суму 49\~488,40 грн. Відповідно до змісту позову, грошові кошти в сумі 49488,40 грн [PERSON] отримав на підставі довіреності від 15.10.2016, згідно з якою [PERSON] як власник, уповноважила позивача у випадку спричинення автомобілю марки Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодження іншими особами в результаті ДТП чи заподіяну шкоду повіреною особою ( [PERSON] ) іншим ТЗ під час керування автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за згаданими угодами грошові суми, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на шість місяців і дійсна до 15.04.2017. Позивач вказує, що з урахуванням виплачених грошових коштів ПрАТ НАСК «ОРАНТА» в сумі 49 488,40 грн, решту грошових коштів в сумі 149 000,00 грн мав відшкодувати винуватець дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] . У січні 2019 року [PERSON] звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування заподіяної в результаті ДТП матеріальної та моральної шкоди, яка розглядалася судом, та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являвся. В ході позасудових переговорів, [PERSON] просив позивача, щоб останній залишив поданий до нього позов без розгляду, мотивуючи тим, що він відшкодує завдані матеріальні збитки. З огляду на той факт, що між позивачем та [PERSON] відбулася домовленість, до суду була подана заява про залишення даного позову без розгляду, та, відповідно, позов було залишено без розгляду. Як зазначає позивач, винуватець ДТП [PERSON] так і не відшкодував матеріальну шкоду. В листопаді 2020 року позивач дізнався, що [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 11.07.2019 була заведена спадкова справа №131/2019 за номером у реєстрі 64442757. Свідоцтво про право на спадщину за законом видані [PERSON] . Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 05.05.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.03.2022 від представника відповідача [PERSON] , та 04.10.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшли відзиви на позов, які протокольною ухвалою суду від 16.01.2023 залишені без розгляду. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. 16.03.2022 представником відповідача [PERSON] та 04.10.2022 відповідачем [PERSON] подані клопотання про витребування доказів та про виклик як свідка [PERSON] . Ухвалою суду від 16.01.2023 заяву представника [PERSON] , адвоката Романова О.В. та заяву [PERSON] про витребування з архіву Богунського районного суду м.Житомира матеріалів справи за №295/14110/16-п та справи №295/14219/16-а задоволено, витребувано з архіву Богунського районного суду м.Житомира справу №295/14110/16-п щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та справу №295/14219/16-а за позовом [PERSON] до Інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павлюка Олександра Анатолійовича про скасування постанови\~про адміністративне\~правопорушення,\~для їх\~огляду в\~судовому засіданні; у задоволенні заяв представника [PERSON] , адвоката Романова О.В. та заяв [PERSON] про витребування з Управління патрульної поліції у Житомирській області матеріалів щодо дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.11.2016 з участю водіїв [PERSON] та [PERSON] , а також матеріалів щодо порушення [PERSON] правил дорожнього руху, що мало місце 07.11.2016; про витребування з ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" наявних матеріалів щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2016 за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] , та виплати страхового відшкодування [PERSON] ; про витребування у приватного нотаріуса Сетака Віктора Ярославовича копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також інформацію про те, чи звертався [PERSON] , або інші особи, у порядку ст.1281 ЦК України з вимогами до спадкоємця, який прийняв спадщину; про виклик та допит як свідка [PERSON] , - відмовлено. На виконання ухвали суду про витребування доказів, 08.02.2023 з архіву Богунського районного суду м. Житомира надійшли матеріали справи №295/14219/16-а. Щодо матеріалів справи №295/14110/16-п, надійшла довідка за підписом голови суду про те, що справа №295/14110/16-п знищена за закінченням терміну зберігання. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що у період розгляду судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , який був поданий позивачем у 2019 році, позивач зустрічався з [PERSON] та останній просив позивача залишити позов без розгляду, мотивуючи тим, що збитки відшкодує. Позивач пішов на зустріч, та позов було залишено без розгляду за заявою позивача, на підставі усної домовленості між сторонами. [PERSON] та [PERSON] неодноразова зустрічались, позивач нагадував про необхідність відшкодування шкоди, однак шкода відшкодована не була. У 2020 році [PERSON] дізнався про смерть [PERSON] , оскільки 07.12.2020 приватним нотаріусом Сєтаком В.Я. була надана відповідь, що спадкоємцем померлого [PERSON] є його дружина. Про смерть [PERSON] позивач дізнався після спливу шестимісячного терміну. Представник уточнила, що переговори між [PERSON] та [PERSON] велися під час підготовки позовної заяви для подачі до суду, у період з 2017 по 2019 роки. Відповідач не з`являвся у судові засідання та [PERSON] звернув увагу, що [PERSON] людина похилого віку, тому було подано заяву про залишення позову, поданого у 2019 році, без розгляду. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Представник відповідача вказав, що при зверненні до суду позивач не надав належних та достатніх доказів щодо характеру спричинених автомобілю позивача пошкоджень та розміру завданої шкоди. До позову долучено лише першу та останню сторінки висновку експерта, у зв`язку з чим не можливо встановити його зміст. З наданих доказів встановити причинно-наслідковий зв`язок між спричиненими ушкодженнями та розміром матеріальної шкоди не можливо. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з моменту ДТП до моменту пред`явлення позову минуло понад 4 роки. Будь-які перемовини у період розгляду судом цивільної справи за позовом, поданим у 2019 році, з [PERSON] вестись не могли, оскільки на той момент він вже помер. Відповідач вказала, що вона запитувала у покійного чоловіка, чи він відшкодував завдану [PERSON] шкоду, на що той відповів, що позивачу сплачено страховою 50\~000,00 грн, потім він дав ще 500 доларів, однак розписок від [PERSON] не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 07.11.2016, близько 08:20 год, [PERSON] керував автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг з пров. 2-й Гранітний - вул. Черняхівського в м. Житомирі, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю Тойота, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі по вул. Черняхівського, в результаті чого відбулося зіткнення даних автомобілів. Внаслідок ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2016\~ [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн (а.с. 5). Як вбачається з копії висновку №416 експертного автотоварознавчого дослідження від 21.11.2016, який складений судовим експертом Арефіним М.Г. на підставі заяви [PERSON] щодо автотоварознавчого дослідження автомобіля Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , на 17.11.2016 становить 198\~550,31 грн (а.с. 6-7). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ НАСК «Оранта» відповідно до полісу №АЕ/6468181 (а.с. 14). ПрАТ НАСК «Оранта» було здійснено страхове відшкодування на ім`я [PERSON] через [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, на загальну суму 49\~488,40 грн (а.с. 16-18). У ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається зі змісту листа приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. від 07.12.2020 №1462/01-16, який наданий на запит суду у зв`язку з розглядом цивільної справи №295/9390/20 за позовом [PERSON] до ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення майнової та немайнової шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, після померлого [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа №131/2019. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано дружині померлого [PERSON] (а.с. 19, 20). Згідно з положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1-3 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~\~Збитками є:\~\~1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);\~\~2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.1,2 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:\~\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну,відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.\~\~Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1 ст.1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , виходячи з розміру матеріального у сумі 198\~550,31 грн, яка визначена у висновку експерта. У відповідності до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Нормами ст. 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29\~цього Кодексу. Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач [PERSON] не є власником автомобіля, та на момент ДТП користувався ним на підставі довіреності. Так, 15.10.2016 [PERSON] видала довіреність серії НВА №713803 (далі довіреність), якою уповноважила [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси у відповідних органах ДАІ, органах нотаріату, в інших державних, громадських, господарських підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, перед будь-якими фізичними особами при вирішенні питання щодо зняття та постановки на облік в органах ДАІ, продажу, передачі в оренду, обміну, передачі у безоплатне користування, належного їй автомобіля марки Toyota, модель\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Савіцькою Т.В. та зареєстрована у реєстрі за №2778 (а.с. 15). Відповідно до змісту довіреності, [PERSON] надала [PERSON] та [PERSON] право: зняти транспортний засіб з обліку або поставити на облік в органах ДАІ (з правом здачі державних номерних знаків та одержання транзитних номерних знаків), укладати договори страхування цивільної відповідальності транспортного засобу, отримати поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, одержувати страхове відшкодування; проходити державний технічний огляд вказаного транспортного засобу, слідкувати за технічним станом, робити поточний та капітальний ремонти автомобіля, переобладнувати вказаний транспортний засіб (змінювати тип і модель автомобіля, колір, звати у встановленому порядку двигун, кузов, інші деталі, змінювати номерні агрегати і вузли), подати та отримувати заяви, в тому числі позовні заяви, будь-які довідки та документи, у разі необхідності отримати тимчасовий реєстраційний талон в органах ДАІ, дублікат реєстраційного документа, за неї розписуватися, укладати всі необхідні договори з правом визначення умов та ціни; сплатити від імені власника податок при продажі автомобіля, транспортні податки та інші необхідні платежі, з правом керування автомобілем для виконання вищевказаних повноважень, у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяну шкоду повіреною особою іншим транспортним засобам під час керування автомобілем як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність, від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за згаданими угодами грошові суми, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на шість місяців і дійсна до п`ятнадцятого квітня дві тисячі сімнадцятого року, з правом передоручення та з правом використання ТЗ за межами України. Отже, позивач на момент ДТП керував транспортним засобом на достатній правовій підставі та був законним володільцем автомобіля. Представництвом є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(представник)\~зобов`язана\~або має\~право вчинити\~правочин від\~імені другої\~сторони,\~яку вона\~представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України). Представництво,\~яке ґрунтується\~на договорі,\~може здійснюватися\~за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України). Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії (ч. 1 ст. 247 ЦК України). Представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності (п. 1 ч. 1 ст. 248 ЦК України). Як зазначалося вище, позивач [PERSON] не був власником автомобіля Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , а володів ним на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої [PERSON] . Довіреністю [PERSON] було уповноважено, у тому числі, вчиняти дії, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої автомобілю Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з тим, довіреність, про яку йдеться, була видана строком на шість місяців і вона була дійсна до п`ятнадцятого квітня дві тисячі сімнадцятого року, при цьому до суду з даним позовом [PERSON] звернувся 27.02.2021, отже на момент звернення до суду позивач вже не був уповноважений на здійснення від імені власника автомобіля дій, необхідних на відшкодування завданої шкоди, у зв`язку із закінченням строку довіреності. Будь яких доказів того, що на момент звернення з даним позовом до суду [PERSON] був особою, яка має право вчиняти дії, спрямовані на відшкодування шкоди, завданої автомобілю Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , матеріали справи не містять. Крім того, відповідно до статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У свою чергу, згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також в п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5, (з наступними змінами та доповненнями), також зазначено, що у вступній частині висновку експерта, зокрема зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України. На підтвердження розміру матеріальної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, позивачем долучена до позову копія висновку №416 експертного автотоварознавчого дослідження від 21.11.2016, який складений судовим експертом Арефіним М.Г. щодо автотоварознавчого дослідження автомобіля Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому, зазначений висновок №416 експертного автотоварознавчого дослідження від 21.11.2016, вищенаведеним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки не містить застережень щодо того, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, позивачем не долучено до позову повного висновку експерта, а долучено лише перший та останній аркуш висновку з двадцяти чотирьох. Таким чином, суд позбавлений можливості дослідити висновок експерта та встановити, які пошкодження мав автомобіль Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , чи були такі пошкодження пов`язані з ДТП, яка мала місце 07.11.2016, та яким чином експертом було нараховано визначений у висновку розмір матеріального збитку. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними, достовірними та достатніми доказами, що він на момент звернення до суду з даним позовом був наділений правами на вчинення дій щодо відшкодування шкоди, завданої автомобілю Toyota\~Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , крім того, не довів розмір завданої автомобілю шкоди, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Щодо заяви сторони відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, суд зазначає, що згідно з положенням\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України \~загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки. Нормою частини третьої\~статті 267 ЦК України\~встановлено, що суд застосовує позовну давність лише\~за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави (постанова Верховного Суду від 12.04.2021 №564/2227/17). Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відсутні підстави для вирішення заяви сторони відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed