Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідно до укладеного договору № 210302-35789-1 від 02.03.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір був підписаний 02.03.2021 року о 20:04:25 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 311449 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. 17.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210302-35789-1 від 02.03.2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконала, у зв`язку із чим станом на 17.10.2022 року виникла заборгованість у розмірі 23188 грн., яка складається з: 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2388 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 02.03.2021 року по 01.04.2021 року (включно); 16800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 02.04.2021 року по 30.07.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 210302-35789-1 від 02.03.2021року станом на 17.10.2022 року у розмірі 23188 грн., судовий збір в розмірі 2481 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою від 16.01.2023 року у справі позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 27.01.2023 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Руденко К.В. у судове засідання не з`явився, але подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] 03.03.2023 року подала письмове пояснення, де зазначила, що вказаний кредитний договір укладено нею до зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] . Також звернула увагу суду на те, що вимога про нарахування та сплату пені є явно завищеною та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності; нараховані додаткові штрафні санкції є неспіврозмірними з сумою основного боргу - 4000 грн., тоді як відсоткові нарахування 2388 грн. за користування кредитом складають більше ніж 50 % від основної суми боргу та 16800 грн., що на понад 400% перевищує основну суму боргу. Крім того, вказала на норму ст. 21 закону України «Про споживче кредитування» - особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит. Також вважає суму витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. завищеною та просить зменшити її до 1500 грн. У судовому засіданні 03.03.2023 року відповідач [PERSON] визнала, що дійсно отримала від позивача кредит у розмір 4000 грн. на платіжну карту № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», яка була прив`язана до належного їй номеру телефону [NUMBER] . Крім того, 29.03.2023 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність та надала виписку по надходженнях на її карту № [NUMBER] та свідоцтво про шлюб. Судом встановлено, що 02.03.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (первісний кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 200302-35789-1 шляхом заповнення позичальником анкети-заяви на кредит № 772965, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування, річна процентна ставка становить 726,35% (п. 1.2 кредитного договору). Згідно графіка розрахунків (додаток № 1 до кредитного договору) дата повернення кредиту 01.04.2021 року. Згідно п. 1.4 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація», які розміщені та сайті monetka.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 02.03.2021 року кредитні кошти у сумі 4000 грн. за кредитним договором № 200302-35789-1 надійшли на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , що підтверджується випискою про надходження по картці/рахунку № [NUMBER] за період 02.03.2021 року - 02.03.2021 року. У судовому засіданні 03.03.2023 року відповідач визнала, що отримала від позивача кошти у розмірі 4000 грн. на належну їй платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», а тому вказані обставини, не підлягають доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Таким чином, кредитний договір був укладений в електронному виді через інформаційно-телекомунікаційну системі ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та поза нею, шляхом підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до закону України «Про електронну комерцію». Згідно договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М3 від 17.06.2021 року та акту приймання-передачі прав № 1 право вимоги за договором № 200302-35789-1 від 02.03.2021 року перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Відповідно до свідоцтва серії ФК № 1393 від 23.04.2020 року, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.02.2020 року основним видом економічної діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» є надання інших фінансових послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.02.2021 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, приходить до висновку, що укладення договору № 200302-35789-1 від 02.03.2021 року узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 закону України «Про електронну комерцію». Також із вищевикладеного слідує, що [PERSON] із запропонованими умовами ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» ознайомилася та погодилася з ними. Як вбачається з розрахунку заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» виконало зобов`язання, надавши відповідачу кредит, а відповідач кредит вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості по договору № 200302-35789-1 від 02.03.2021 року, станом на 17.10.2022 року сума заборгованості [PERSON] становить 23188 грн. в тому числі 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2388 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 02.03.2021 року по 01.04.2021 року (включно); 16800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 02.04.2021 року по 30.07.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Щодо посилання відповідача на неспіврозмірність нарахованих додаткових штрафних санкції з сумою основного боргу. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П. 3.3 кредитного договору № 210302-35789-1 від 02.03.2021 року визначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 02.04.2021 року по 30.07.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України є правомірною та обґрунтованою. Відповідач помилково вважає штрафними санкціями грошові кошти, нараховані відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, проте, ці кошти не є штрафними санкціями, а є платою за користування чужими коштами після закінчення строку кредитного договору, що було визначено сторонами при укладенні кредитного договору (п. 3.3 кредитного договору № 210302-35789-1 від 02.03.2021 року). З кредитного договору № 210302-35789-1 від 02.03.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] , вбачається, що пунктом 1.1 визначено, що кредит надається не на споживчі цілі. Враховуючи викладене, доводи відповідача про застосування положень закону України «Про споживче кредитування» є безпідставними, оскільки встановлено, що укладений між сторонами кредитний договорів не відноситься до договорів про споживче кредитування, отже норми закону України «Про споживче кредитування» не поширюються на зазначений договір. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 9000 грн. витрат на правову допомогу. Так судом встановлено, що ФОП [PERSON] є адвокатом згідно свідоцтва право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018 року. 0.06.2022 року між ТзОВ «ФК «Ріальто» та ФОП [PERSON] укладено договір № 02/06/2022 про надання юридичних послуг, згідно з яким адвокат бере на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надавати необхідну правову допомогу клієнту у всіх справах, що пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Розділом 3 договору визначено вартість послуг та порядок їх розрахунків, зокрема вартість складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника становить 8 000 грн., складання та надсилання адвокатського запиту - 1000 грн. 17.06.2022 року ТзОВ «ФК «Ріальто» видано довіреність, за якою ТОВ уповноважує адвоката Руденка К.В. представляти його інтереси в судах України з усіма правами, наданими законом позивачу, в тому числі підписувати та подавати позовні заяви. 27.10.2022 року на підставі вказаного договору про надання юридичних послуг та довіреності підписано та подано від імені ТзОВ «ФК «Ріальто» позовну заяву до Віньковецького районного суду до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, [PERSON] у відповідності до укладеного договору для ТзОВ «ФК «Ріальто» здійснено підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 210302-35789-1 від 02.03.2021 року та клопотання про витребовування доказів, що подається разом з позовом, а також складено адвокатський запит про витребовування доказів по боржнику [PERSON] . Вартість наданих послуг становить 9000 грн. Згідно платіжного доручення № 213 від 06.10.2022 року ТзОВ «ФК «Ріальто» перераховано на рахунок [PERSON] 126000 грн. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі ст. 1 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (ч. 1 ст. 29 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. До позовної заяви представником позивача додано копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018 року; довіреності, виданої товариством адвокату Руденку К.В.; договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року про надання юридичних послуг; акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2022 року та платіжного доручення № 213 від 06.10.2022 року про сплату витрат на правничу допомогу, а згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 1 [PERSON] займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, в тому числі і щодо [PERSON] , вартість наданих послуг щодо кожного боржника окремо складає по 9 000 грн. При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд, приймає до уваги норми ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається із акту приймання передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг, який наданий позивачем, витрати включають підготовку позовних заяв та складання адвокатських запитів про витребовування доказів. При цьому, в даному акті зазначено 14 осіб, щодо яких вчинялись такі дії, тобто адвокатом одночасно вчинялись тотожні дії щодо значного кола осіб боржників з аналогічних правовідносин в категорії справ, які не є складними. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу мають бути зменшені відповідно до ч. ч. 4, 5ст. 137 ЦПК України до 2000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2481 грн., сплата якого документально підтверджується платіжним дорученням № 2AJ183F0660019 від 19.10.2022 року. На підставі ст.ст. 512, 516, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 627, 641, 644, 1050, 1077 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 1, 29, 30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,

Outcome: approved