Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У позовні заяві вказав, що просить стягнути зі [PERSON] за послуги з централізованого опалення 5471,12 грн., за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення 445,74 грн. за адресою квартири [ADDRESS] та судовий збір 2270,00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причину неявки не повідомила. Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає доведеним наступне. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією доведено, що відповідач є абонентом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» за адресою квартири [ADDRESS] із заборгованістю за послуги з централізованого опалення 5471,12 грн., за обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення 445,74 грн. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Відповідно до вимог ст. 9 ч.1 та 20 ч.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України за № 630 від 21 липня 2005 року плата за послуги вносить не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розрахунки помісячної вартості послуг проводяться у відповідності до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 630 від 21 липня 2005 року з урахуванням тарифів за постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31 березня 2015 року з рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №461 від 07 червня 2013 року, № 49 від 19 січня 2018 року, №1106 від 08 жовтня 2018 року та №1285 від 26 листопада 2018 року. Вказані обставини є такими, що зумовлюють обов`язок відповідачів оплатити житлово-комунальні послуги, якщо відповідач фактично користується ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати, що зумовлює стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору 2270,00 грн.

Outcome: approved