Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому вона просить розірвати шлюб, що було укладено між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 квітня 2015 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 301 та визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу шлюбу з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.04.2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 301. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв`язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. На даний час позивач разом з дитиною проживає окремо від відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення за результатами підготовчого провадження. Також в заяві просила після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив його задовольнити. Також в заяві просив розглядати справу без його участі. Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у підготовче судове засідання представника не направила. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.04.2015 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 301, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 28.04.2015 року. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2023/000591313 від 24.01.2023 року, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки ГУ ДМС в Харківській області Відділу моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 16.03.2023 року, що була надана за запит Жовтневого районного суду м. Харкова, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 квітня 2015 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 301. Щодо вимог про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи вищевказані норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] . Таким чином позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved