Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 28.07.2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем не склались через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, розбіжності в способах ведення спільного побуту, припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення спільного господарства, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 03.02.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В призначене судове засідання сторони не з`явились. В наданому позові позивачка просила розглядати справу без її участі. Відповідачу направлялись повістки за місцем його зареєстрованого проживання. Однак, останній до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Враховуючи клопотання позивачки про розгляд справи за її відсутності, повторну неявку відповідача та положення ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №306. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначила в своєму позові позивачка та не спростовано відповідачем на теперішній час шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України, а також клопотання позивачки в позовній заяві, після розірвання шлюбу прізвище останньої зашити без змін - [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved