Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

31.01.2023 представник позивачки звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, у якій просив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2023 року й до повноліття дітей, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 22.11.2008 року сторони уклали шлюб. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2022, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] . Відповідач офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід, однак не надає жодної матеріальної допомоги для утримання дітей. Діти повністю перебувають на утриманні позивачки. Тому, просив визначити аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача. Також зазначає, що позивачем понесено судові витрати у розмірі 3000, 00 грн. у вигляді витрат на правничу допомогу, які просив стягнути з відповідача. Ухвалою від 15.02.2023 у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.03.2023. 08.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просила задовольнити даний позов частково, а саме стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 6000, 00 грн. щомісячно. В обґрунтування відзиву представник зазначила, що відповідач на даний час не знаходиться на території України. Повідомила, що сторони, перебуваючи у шлюбі придбали 3-кімнатну квартиру за [ADDRESS] на ім`я дружини [PERSON] . При укладенні даного договору купівлі продажу відповідач надавав як чоловік згоду на придбання даної квартири, тобто дане майно є майном набутим у шлюбі та є спільною сумісною власністю. Так, позивачка у своїй позовній заяві вказує на те, що сини проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні, що повністю не відповідає дійсності. Саме тому до позову не додається жодний доказ обґрунтованості заявлених позовних вимог. Вважає, що позивач не надала суду доказів здійснення їх повного утримання та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення відповідача від обов`язку здійснювати утримання синів. Позивач з незрозумілих для відповідача причин звернулась до суду з той час як у неї відсутні підстави на таке звернення до суду оскільки відповідач самостійно сплачує аліменти, більш того батько активно приймає участь в житті дітей хоч останнім часом це доводиться робити в телефонному режимі, але за його проханням в житті дітей постійно приймає активну участь бабуся - мати відповідача та батько відповідача. Представник відповідача заперечила щодо того, що відповідач не бере участі в утриманні дітей. Натомість представник відповідача зазначила, що відповідач самостійно сплачує аліменти, на підтвердження чого надала копії фіскальних чеків. Зазначила, що відповідач як утримував дітей так і продовжує їх утримувати. Представник зазначила, що відповідач готовий нести і додаткові витрати на дітей та оплачувати все необхідне. Повідомила, що відповідач у серпні передавав позивачці 3000 злотих та придбав усе необхідне для дітей. Узагальнюючи, представник зазначила, що відповідач бере активну участь в утриманні дітей, розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися. Оскільки відповідач знаходиться на заробітках за кордоном і має нестабільну роботу, зазначає що готовий сплачувати 6000 грн. щомісяця незалежно від обставин. Просить врахувати вищевказане при ухваленні рішення, а також просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, вважає що співмірним для складності даної справи є компенсація у сумі 500 грн. У судовому засіданні, яке відбулося 18.04.2023 представник відповідача підтримала доводи, викладені у відзиві та надала додаткові письмові докази на підтвердження таких. Зокрма зазначила, що позов визнають частково, оскільки відповідач добровільно сплачує суму більшу ніж 1/3 від середнього заробітку, має нестабільний дохід, тому просить, щоб стягнення проводилося у фіксованій сумі. Зазначила, що відповідач бере участь у вихованні дітей, діти приїжджали до нього у Польщу, він регулярно займається фінансовою допомогою дітям. Окрім сплати 6000 грн., він оплачує розваги дітей та купує одяг, як до шкільного сезону, так і на зимових канікулах. Зазначила також, що відповідач наполягає на стягненні аліментів у фіксованій грошовій сумі. Щодо витрат на правову допомогу представник зазначила, що такий розмір є недопустимим, оскільки представник позивача не з`являвся у судові засідання. При вирішенні розміру судових витрат поклалася на думку суду. У судові засідання не з`явилася позивачка та її представник, хоча останні належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Проте в позовній заяві позивачка просила розгляд справи проводити без її участі. Враховуючи те, що у матеріалах справи достатньо відомостей, які свідчать про правовідносини сторін, суд вирішив розглянути справу у відсутності позивача та її представника, враховуючи вищевказане клопотання позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2022 року, яке набрало законної сили (а. с. 5-6). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області 19.5.2009) (а. с. 7), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у львівській області 13.11.2013) (а. с. 8). Їх батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №5003594192143 судом встановлено, що позивачка є власницею земельної ділянки у Володимир-Волинському районі Волинської області площею 1.67 га., окрім того з витягу №243500126118 встановлено, що остання також являється власницею квартири по [ADDRESS] та інших об`єктів нерухомого майна (а. с. 27-33). На підтвердження доводів того, що відповідач бере активну участь у матеріальному забезпеченні дітей представник відповідача долучила до матеріалів справи квитанції, фіскальні чеки про оплату товарів та послуг для дітей здійснені відповідачем (а. с. 34-42), а також фотокартки, з яких вбачається спільне проведення часу дітей з відповідачем (а.с.43-59). Окрім цього, у судовому засіданні 18.04.2023 представник відповідача надала суду копії квитанцій, які підтверджують перерахування коштів (у якості аліментів) відповідачем на користь позивачки (а. с.69-73). При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено абз. 3, 4 п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як встановлено судом, відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з матір`ю. Виходячи з принципів розумності й справедливості, враховуючи положення ч. 1 ст. 182 СК України, щодо визначення розміру аліментів та аналізуючи інші вищезазначені норми права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає до задоволення в повному обсязі, шляхом стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки слід здійснювати з моменту звернення до суду з позовом, як це визначено ст. 191 СК України. Разом з тим, як вбачається із відзиву представника відповідача, відповідач визнає позовні вимоги частково та вважає, що аліменти мають бути стягнені у фіксованій (твердій) грошовій сумі 6000 грн. щомісячно, оскільки у відповідача відсутні стабільні доходи, а фіксований розмір буде забезпечувати виконання ним свого обов`язку. Суд вважає за необхідне зазначити, що в силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки діти проживають разом з матір`ю, саме за її вимогою та вибором визначається спосіб стягнення аліментів. Відтак, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, оскільки такі суперечать зазначеним нормам СК України. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, шляхом стягнення аліментів у розмірі 1/3 від усіх видів доходу відповідача щомісячно з моменту звернення до суду з позовом. Крім цього, представник позивачки просив стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у даній справі, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Окрім цього, у постанові від 12 січня 2023 року в справі № 908/2702/21 Верховний Суд дійшов висновку, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: approved