Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить визначити місце проживання дитини\~ [PERSON] , [INFO] , разом із батьком\~ [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14.09.2022 року розірвано. У даному шлюбі народилася донька\~ [PERSON] . Після розірвання шлюбу у сторін виник спір щодо місця проживання їх спільної дитини. Позивач вважає, що проживання доньки\~ [PERSON] з ним відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зазначає, що відповідач своєю поведінкою негативно впливає на процес виховання останньої. Ухвалою суду від 31.01.2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову (а.с. 32-33). Ухвалою суду від 16.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 48). У хвалою суду від 16.02.2023 року (а.с. 46-47) у задоволенні клопотання [PERSON] про направлення цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визначення місця проживання дитини за підсудністю\~відмовлено. У відзиві на позовну заяву (а.с. 61-64) відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви за безпідставністю та необґрунтованістю. Ухвалою суду від 15.03.2023 року (а.с. 76) витребувано у органу опіки та піклування Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області висновок стосовно розв`язання спору щодо визначення місця проживання дитини: [PERSON] , [INFO] . У відповіді на відзив (а.с. 88-93) позивач просить визначити місце проживання дочки з ним. Представником Служби у справах дітей та сім`ї Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області подано клопотання про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 119). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити; надали аналогічні пояснення викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. \~ \~ \~ \~Відповідач позовні вимоги не визнала. Зазначила, що повернувшись з Польщі з дитиною у Тетерівку батько вигнав їх з будинку, тому вони з дитиною повернулись жити до її батьків у м. Житомир. Лише після подачі заяви про стягнення аліментів батько «згадав» про дитину. \~ \~ \~ \~Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки [INFO] дитині виповнилося 14 років, тому суд не може обмежувати права дитини. Крім того в порядку вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України останньою було зроблено відповідну заяву про те, що у випадку відмови у задоволенні позовних вимог стороною відповідача буде подано клопотання про стягнення судових витрат за надання правничої (правової) допомоги з наданням необхідних доказів. \~ \~ \~ \~Представник Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради просив відповіти у задоволенні позовних вимог, так як дитині на день розгляду справи виповнилося 14 років. Дослідивши та оцінивши докази по справі, вислухавши думку учасників процесу, суд встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14.09.2022 року розірвано рішенням Житомирського районного суду Житомирської області (а.с. 9). [INFO] у сторін народилася донька\~ [PERSON] (а.с. 7). 15.11.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири для проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 109-110). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 3 від 03.01.2023 року (а.с. 8) згідно запису погосподарської книги № 36, особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2023 роки житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . В даному житловому будинку зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності [PERSON] на згаданий житловий будинок підтверджується копією свідоцтва про право власності та копією технічного паспорту (а.с. 11-14). Згідно довідки Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 8 від 16.01.2023 року (а.с. 108) за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 02.01.2023 року фактично проживають: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 1 від 03.01.2023 року (а.с. 15) [PERSON] працює слюсарем механоскладальних робіт в ТОВ ВКП «НАВКО-Житомир»; його посадовий оклад становить 6800,00 грн. Згідно характеристики, виданої з місця роботи (а.с. 54) [PERSON] зарекомендував себе як привітного і сумлінного працівника; за характером спокійний, врівноважений. У колективі з усіма підтримує рівні, дружні відносини; користується повагою та авторитетом. Відповідно до довідки-характеристики виданої виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 207 від 09.03.2023 року скарг та заяв на поведінку [PERSON] від жителів села на адресу сільської ради не надходило (а.с. 55). З характеристики учениці 8 класу (02 групи) ліцею № 1 міста Житомиа [PERSON] , 2009 року народження, яка навчається у ліцеї з червня 2022 року, вбачається, що мама, [PERSON] , цікавиться шкільним життям доньки та відповідально ставиться до її навчання. Регулярно відвідує батьківські збори та навчальний заклад, спілкується з педагогами, які навчають дитину. Мама неодноразово зверталася до ліцейного психолога за консультацією. Батько, [PERSON] , цікавиться життям доньки. Був присутній на святі з нагоди урочистої посвяти у ліцеїсти у листопаді 2022 року (а.с. 65). Відповідно до інформаційного висновку дитячого та сімейного психолога [PERSON] (а.с. 67) [PERSON] при психологічній зустрічі зазначила, що зазнавала від тата з дитинства психологічного насилля (постійні приниження, порівняння з іншими, претензії та незадоволення її поведінкою). У бесіді Таїсія зазначила, що відчуває страх під час спілкування з татом тиск, боїться спілкуватись, бо він може заставити її вибрати його сторону конфлікту з мамою. Дівчинкою було проговорено, що вона дуже боїться, їй здається, що тато її переслідує. На повідомлення та дзвінки тата вона не відповідає, бо дуже боїться. Таїсія хоче жити з мамою. Згідно консультативного висновку дитячого невролога [PERSON] поставлено діагноз: хронічний тривожний розлад; синдром вегетативних розладів (а.с. 58). Відповідно до\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, дитина залишилася проживати із матір`ю, з якою проживає і на даний час. У зв`язку з неможливістю врегулювання в досудовому порядку питання про визначення місця проживання дитини, батько звернувся в суд за захистом. За змістом\~статей 160-161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України\~та положеннями\~статті 29 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц. Відповідно до частини третьої\~статті 160 СК України\~якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями\~статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Частиною 2\~ст.\~29 ЦК України\~визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи, має повних 14 (чотирнадцять) років. Згідно із ч. 4\~ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, заслухавши пояснення сторін та їх представників, приходить до переконання, що у позові [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, Служба (управління)\~у справах\~дітей Житомирської\~міської ради про\~визначення місця\~проживання дитини слід відмовити. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, на якому наполягає позивач та його представник, суд зазначає, що на момент розгляду справи неповнолітній [PERSON] \~\~виповнилося 14 років, відтак, враховуючи положення частини другої\~статті 29 ЦК України\~та частини третьої\~статті 160 СК України, суд позбавлений можливості визначати місце проживання зазначеної неповнолітньої особи, а тому приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для його задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed