Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.10.2017 між сторонами зареєстровано шлюб, під час якого ними було придбано житловий будинок загальною площею 228,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Кошти на придбання будинку отримані від продажу квартири [PERSON] в м. Києві. Однак право власності на спірний будинок зареєстровано за [PERSON] . Останнім часом стосунки між подружжям напружені. Оскільки право власності на будинок зареєстроване лише за відповідачкою між сторонами часто виникають сварки. З метою забезпечення права кожної зі сторін на придбане майно позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить визнати спірний будинок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] будинок, визначити рівні частки сторін у праві власності та визнати за [PERSON] право власності на частину спірного будинку. Ухвалою суду відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення підготовчого засідання по справі, до суду не з`явилися. Від представника відповідача адвоката Кухаренко О.В. надійшла заява про визнання позовних вимог та відсутність заперечень щодо рівного поділу спірного житлового будинку з надвірними спорудами. З урахуванням указаного позивач також звернувся до суду з заявою про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Таким чином, ураховуючи, що від усіх учасників надійшли заяви про здійснення розгляду справи без їх участі фіксування судового засідання не здійснювалося. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 28.10.2017 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 12.01.2022 (а.с. 8). Відповідно до змісту інформаційної довідки від 20.02.2023 право власності на житловий будинок загальною площею 228,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Докійчук Наталією Вікторівною 12.07.2022 та зареєстрованим у реєстрі за № 243, зареєстровано за [PERSON] (а.с. 14). Згідно з висновком про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, виконаним оцінювачем ТОВ «Центр нерухомості України», станом на 23.02.2023 ринкова вартість спірного будинку становить 182500,00 грн (а.с. 15). Відповідно до схеми розташування будівель та споруд спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами складається з наступних об`єктів нерухомості: житлового будинку «А-2», ганку «а», вбиральні (У), воріт (№ 1), хвіртки (№ 2), воріт (№ 3), огорожі (№ 4), свердловини (№ 5) (а.с. 9-13). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 30.09.2022 у справі № 158/1546/20, питання презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом та практика вирішення зазначеного питання є сталою. Так, у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який придбаний сторонами під час шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами не розірвано. Спору про поділ іншого нажитого у шлюбі майна між сторонами на даний час не виникає. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем було надано докази на підтвердження того, що власником спірного житлового будинку є саме відповідач. Відповідач позов визнала. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, які визнаються учасниками справи, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відзиві на позов, який є заявою по суті справи, відповідач визнала обставини щодо належності спірного будинку сторонам на праві спільної сумісної власності як придбаного під час перебування у шлюбі. Суд не має сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже ці обставини не підлягають додатковому доказуванню. За таких обставин суд вважає за можливе визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та здійснити поділ будинку між сторонами у рівних частках. Суд також задовольняє позовну вимогу про визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вирішує повернути позивачу з бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 1073,60 грн відповідно до ст. 142 ЦПК України, а також стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved