Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2023 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 14 червня 2016 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 118. Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З липня 2022 року сімейні відносини з відповідачкою припинено, відновлювати їх позивач не бажає, шлюб існує формально, вони проживають окремо, характер взаємовідносин, які склалися між ними, робить їх подальше спільне життя не можливим. У них різні погляди на життя та сімейні відносини. Дитина проживає з батьком, перебуває на його утриманні та вихованні. Сторони досягли згоди щодо проживання сина з батьком. Тому позивач просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з ним. Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року за заявою позивача вимогу щодо визначення місця проживання дитини з батьком залишено без розгляду. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник -- адвокат Квятковський Д. В. в судове засідання не з`явились, представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують частково, в частині розірвання шлюбу позов просять задовольнити, вимогу щодо визначеня проживання неповнолітнього сина з позивачем залишити без розгляду. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 14 червня 2016 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 118. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . В липні 2022 року сторони припинили сімейні відносини, спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. У них різні погляди на життя та сімейні відносини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1073,60 гривень згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «РВС БАНК» № 09-1651018/1/С від 09 лютого 2023 року, що становить 536,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved