Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У лютому 2022 року позивач в звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, в якій зазначив, що 26.09.1998 між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів громадянського стану Запорізької області, актовий запис №95. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Станом на теперішній час малолітній син [PERSON] проживає разом із батьком, який здійснює його виховання та утримання, бере участь у його навчанні. Протягом останнього року шлюбні відносини фактично припинені, відповідач покинула родину, фактично мешкає за іншою адресою [ADDRESS] , й має намір створити сім`ю з іншим чоловіком. Таким чином, позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-якого спілкування не підтримують. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе з причини різних поглядів на сімейне життя. Отже, єдиним розумним виходом із ситуації є розірвання шлюбу. У період шлюбу було придбано різноманітне майно, що є спільною сумісною власністю, однак, станом на теперішній час, ніяких суперечок з приводу поділу майна між позивачем та відповідачем не виникає, претензій один до одного не мають. У зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі частки з усіх видів заробітку, судові витрати щодо вимоги про розірвання шлюбу залишити за ним. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 26.09.1998 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів громадянського стану Запорізької області, актовий запис №95. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 12.07.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №111). Враховуючи обставини справи, те, що сторони подружні стосунки не підтримують протягом останнього року, проживають окремо, відповідач пішла з родини, залишився позивача разом з сином, примиритися наміру позивач та відповідач не мають, суд приходить до висновку, про те, що сім`ю зберегти немає можливості, тому шлюб розриває. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач у не заявила про вибір прізвища, тому суд залишає їй прізвище, набуте під час державної реєстрації шлюбу. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до такого. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст.182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, виходячи із засад справедливості та захисту прав дітей, суд вважає необхідним та достатнім в зазначеній частині позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду щодо вимоги про стягнення аліментів, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на стадії відкриття провадження у справі та визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, судові витрати у виді судового збору в порядку ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави в розмірі 50 відсотків судового збору, необхідного до сплати при поданні позову. Враховуючи те, що позивач просить не стягувати з відповідача сплачений судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved