Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

16 лютого 2022 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Глух М.В., звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шосткинський відділ державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить визнати виконавчий напис №1332 вчинений 10 лютого 2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі виконавчого напису №1332 вчиненого 10 лютого 2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. з позивача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») стягнуто заборгованість в розмірі 639656 грн 55 коп. 26 червня 2017 року державним виконавцем Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на підставі вказаного вище виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП №54205910. Однак позивач зазначає, що борг, який вказаний у виконавчому написі був стягнутий рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області. Крім того, позивач вважає, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норму закону. 17 лютого 2022 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 17 лютого 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження відповідача. (а.с.36) Ухвалу про відкриття провадження від 17 лютого 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієву А.А. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження. Пояснень щодо вказаних заяв по суті\~ справи до суду не надав. (а.с. 35) Ухвалу про відкриття провадження від 17 лютого 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шосткинському відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Пояснень щодо вказаних заяв по суті\~ справи до суду не надано. (а.с.33) На запит суду про витребування доказів, Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. надані пояснення, що надати документи на підставі яких вчинено виконавчий напис, не має можливості, оскільки згідно із актом №8 від 26.02.2021 про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, справи 02-20 було знищено шляхом спалення у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання їх в конторі приватного нотаріуса. (а.с.37) 30 березня 2023 року від представника відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні його позову. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначено, що згідно з укладеним 17.08.2007 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] кредитним договором №DN81АR03110048 (далі - Договір-1), позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 54 686,80 грн на термін до 16.08.2014 та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Договором-1. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Грошові зобов`язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, порушив строки виконання зобов`язань по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, а тому, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як кредитодавець набув право стягнути заборгованість в позасудовому порядку. Як вбачається з додатків до позовної заяви, жодних контррозрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», платіжних документів на підтвердження повного або часткового виконання [PERSON] зобов`язань за укладеним вищезазначеним кредитним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тобто позивач належними доказами не спростовує, а ні факту заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі, й відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] за адресою, яка зазначена в кредитному договорі було направлено письмову вимогу про усунення порушень та встановлений строк для її усунення, 5 (п`ять) календарних днів з дати відправлення вимоги. Вимога про усунення порушення боржником виконана не була. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строк повернення кредиту за Договором-1 встановлено до 16 серпня 2014 року. Укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] . Договір-1 не є розірваним, припиненим, не визнаний у судовому порядку недійсним, а отже, його дійсність презумується (ст.204 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, отже, враховуючи, що строк повернення кредиту встановлено по 16.08.2014 станом на дату\~ вчинення виконавчого напису 10.02.2017 з дня виникнення вимоги не минуло 3 років, а відповідач правомірно звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5, вчинив виконавчий напис. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за формальними ознаками на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згадані вище документи, які є підтвердженням безспірності заборгованості та є підставою для вчинення виконавчого напису, були надані нотаріусу стягувачем - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Отже, твердження позивача про відсутність у нотаріуса документів, що підтверджували безспірність заборгованості є безпідставним. Через це є безпідставним і твердження про необхідність визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідач наполягає на тому, що витрати на оплату правничої допомоги адвоката відповідно до положень ст.137 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. (а.с.40-46) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із заяви про відкриття виконавчого провадження №20170615РВ0000241693 від 19.06.2017 вбачається, що заявник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області із заявою, в якій просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1332 від 10.02.2017. (а.с.11) Відповідно до виконавчого напису вчиненого 10 лютого 2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про звернення стягнення із [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів за кредитним договором №DN81AR03110048 від 17.08.2007, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банка «ПРИВАТБАНК» у розмірі 639656 грн 55 коп. Також, у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 17.08.2007 по 11.11.2016. Загальна сума заборгованості по кредитному договору 639656 грн 55 коп. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року. (а.с.12) З постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП №54205910) від 26.06.2017 винесеної державним виконавцем Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №1332 вчиненого 10.02.2017 Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. з вимогою про стягнення з боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 639656 грн 55 коп. (а.с.16) Із ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову постановленої Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 14 листопада 2011 року та додаткової ухвали постановленої Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 20 квітня 2012 року, вбачається, що [PERSON] тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. (а.с.20, 21) Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XI (далі - Закон №3425-XI), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 88 Закону №3425-XI, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Пункту 2 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт 2 був внесений до Переліку на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в адміністративній справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", в якому зазначено - "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». У зв`язку з наведеним у Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. В продовження, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованість перед кредитором. Однак, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не надав суду доказів того, що стягувачем надавалися документи, які передбачені зазначеним вище Порядком. [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за Договором-1 шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. не було перевірено надіслання такої вимоги та отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту тощо. Із урахуванням наведеного вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд вважає зазначити наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)(Велика Палата Верховного Суду Справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, оскільки на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду не надані підтверджуючі докази, а саме квитанція про сплату таких витрат, Договір про надання правничої допомоги, договір про виготовлення процесуальних документів, детальний опис виконаних робіт, тощо, оформлені у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON] за квитанцією №0183210041 від 15.02.2022 сплачено судовий збір за позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в розмірі 992 гривні 40 копійок. (а.с.1) З врахуванням зазначеного, з відповідача\~ на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved