Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд із позовом до Тернопільської міської ради, про визнання права спільної часткової власності по 1/4 частини квартири [ADDRESS] , за набувальною давністю. В обґрунтування вимог позивачі вказали, що [PERSON] та членам його сім`ї у складі чотирьох чоловік: дружини [PERSON] та двох синів: [PERSON] та [PERSON] надано квартиру [ADDRESS] , на період роботи в СУ «Жилстрой-2 тресту «Тернопільпромстрой». Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований за трестом «Тернопільпромбуд» на праві колективної власності на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів № 237 від 07 травня 1991 року. В 1990-х роках трест «Тернопільпромбуд» (або трест «Тернопільпромстрой») реорганізовано у ВАТ «Тернопільбуд», правонаступником якого в 2002 році стало ТОВ «Тернопільбуд». З 03 липня 2002 року по даний час [PERSON] працює штукатуром в Будівельному управлінні «Житлобуд-2» ТОВ «Тернопільбуд». Право приватної власності ТОВ «Тернопільбуд» на багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] припинено 18 липня 2015 року у зв`язку з відмовою власника від права власності. Вказують, що вони добросовісно та відкрито користуються наданим житлом з 1988 року по даний час, утримують його в належному стані, оплачують комунально-побутові послуги, а тривалість такого безперервного володіння нерухомим майном становить більше 10 років (а саме - 34 роки). У відповідь на заяви позивачів від 28 жовтня 2020 року, відповідач повідомив їх, що вказане нерухоме майно не перебуває у комунальній власності, тому немає підстав здійснити приватизацію згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». На звернення від 15 квітня 2021 року Тернопільська міська рада надала відповідь, згідно якої міська комісія вирішила рекомендувати виконавчому комітету відмовити у передачі у власність квартири [ADDRESS] , оскільки будь-які відомості про передачу у комунальну власність вказаного будинку відсутні. З врахуванням викладених обставин справи, та враховуючи те, що позивачами було використано всі можливі шляхи для приватизації квартири та іншого способу захисту свого права на вказану квартиру не вбачають, просять позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 січня 2023 року. Представник позивачів - адвокат Никитюк Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача Тернопільської міської ради - Дика Т.Ю. щодо вирішення справи покладається на думку суду, однак просила врахувати, що згідно правової позиції Верховного Суду наявність у володільця юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. Представники третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільбуд» та Дочірнього підприємства «Фаворит-2» приватного підприємства «Дружба сервіс житло-1» в судове засідання не з`явилися, попередньо подавши до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їхньої участі, щодо прийняття рішення покладаються на думку суду. Ухвалою суду від 09 березня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлено: Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 06 серпня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за трестом «Тернопільпромбуд» на праві колективної власності на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів № 237 від 07 травня 1991 року і записано в реєстрову книгу за № 128. Як вбачається з ордеру № 43 від 13 квітня 1988 року, виданого трестом «Тернопільпромстрой», [PERSON] , працюючому столяром в СУ «Житлобуд-2», сім`я якого складається з чотирьох осіб (дружина - [PERSON] , сини: [PERSON] та [PERSON] ), надано право на заселення квартири [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої БУ «Житлобуд-2» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільбуд» № 44 від 08 жовтня 2020 року, [PERSON] , працює штукатуром в БУ «Житлобуд-2» з 03 липня 2002 року по даний час. Відповідно до довідки, БУ «Житлобуд-2» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільбуд» № 45 від 08 жовтня 2020 року, [PERSON] , працює теслярем в БУ «Житлобуд-2» з 16 березня 2016 року по даний час. Житловий будинок [ADDRESS] було передано з балансу ЖКК ТОВ «Тернопільбуд» на баланс ПП «Дружба сервіс житло-1», що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 344 від 22 квітня 2015 року «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету міської ради від 12 жовтня 2011 року «Про передачу будинків», Актом приймання-передачі житлового комплексу (будинку) за адресою: [ADDRESS] , з балансу на баланс. Відповідно до довідки за №766 від 07 жовтня 2020 року, виданої ДП «Фаворит2» встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться на балансі ПП «Дружба сервіс житло-1». До складу сім`ї, яка приймається на квартирний облік у квартирі [ADDRESS] , входять: [PERSON] (власник особового рахунку житлової площі), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї малосімейки та займані ним приміщення № 9 від 09 жовтня 2020 року, виданої ДП «Фаворит2», у малосімейці за адресою: [ADDRESS] , мешкають і мають право на житло на момент введення в дію ЗУ «Про приватизацію Державного житлового фонду»: [PERSON] (зареєстрований з 21 грудня 1988 року, син [PERSON] (зареєстрований з 27 вересня 2001 року), син [PERSON] (зареєстрований з 19 липня 2002 року), колишня дружина [PERSON] (зареєстрована з 21 грудня 1988 року), онука [PERSON] (зареєстрована з 07 квітня 2017 року). Малосімейка складається з 1 кімнати житловою площею 18,2 кв.м., загальною площею 29,6 кв.м. Як вбачається з Акту обстеження житлових умов від 13 жовтня 2020 року, комісія в складі паспортистів Попович О.І. , Пйонтко М.М. , майстра дільниці Цяпи Н.М. , при перевірці житлових умов за адресою: [ADDRESS] , встановила, що на даній житловій площі проживають: заявник [PERSON] - з 21 грудня 1988 року, син [PERSON] - з 27 вересня 2001 року, син [PERSON] - з [INFO] , колишня дружина [PERSON] - з 21 грудня 1988 року, онука [PERSON] - з 07 квітня 2017 року. З відміток, проставлених у паспортах громадян України, вбачається: - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21 грудня 1988 року (паспорт серії [NUMBER] , виданий Тернопільським МВС УМВС України в Тернопільській області 29 вересня 2009 року); - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21 грудня 1988 року (паспорт серії [NUMBER] , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 08 квітня 2005 року); - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 27 вересня 2001 року (паспорт серії [NUMBER] , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 10 жовтня 2009 року); - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 19 липня 2002 року (паспорт серії [NUMBER] , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 28 липня 2011 року) З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 25 вересня 1991 року, про що зроблено актовий запис № 513. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є синами [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 16 червня 1984 року Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому та серії [NUMBER] , виданим 02 червня 1986 року Відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому. Згідно довідок № 2300, № 2301, № 2303, № 2305 від 07 жовтня 2020 року, виданих ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», станом на 29 грудня 2012 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно обліку технічної інвентаризації в м. Тернополі не має зареєстрованого права власності на будинок (квартиру) в м. Тернополі. З довідки № 1100 від 12 жовтня 2020 року, виданої філією - Тернопільським обласним управлінням ТВБВ № 10019/010 АТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що в списках на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] , в ТВБВ № 10019/010 філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» включено наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З інформації про особистий кабінет програми «EPS» встановлено, що власником рахунку платника комунальних послуг по [ADDRESS] , є [PERSON] . У відповідь на заяву [PERSON] від 28 жовтня 2020 року № 852876 щодо погодження передачі в приватну власність жилого приміщення [ADDRESS] , Тернопільською міською радою 17 грудня 2020 року за № 1732/07 повідомлено заявника, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 16 грудня 2020 року № 96 затверджено рішення міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків щодо відмови у передачі у власність жилого приміщення [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вказане приміщення не перебуває в комунальній власності міста, що не дає права здійснити приватизацію у відповідності до закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Згідно Протоколу № 1 засідання міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків від 10 грудня 2020 року, затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 96 від 16 грудня 2020 року, вирішено рекомендувати виконавчому комітету відмовити у передачі у власність квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що дане житлове приміщення не перебуває в комунальній власності міста. У протоколі зазначено, що власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є ВАТ «Тернопільбуд». Згідно відповіді ТОВ «Тернопільбуд» № 01/1408 від 18 листопада 2021 року, ТОВ «Тернопільбуд» не є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 41117169 від 23 липня 2015 року, право власності на багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , 11 липня 2015 року було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільбуд», державна реєстрація припинення права власності - 18 липня 2015 року. 01 квітня 2022 року Приватним підприємством «ВолКаС» виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Як слідує з технічної характеристики, вказана квартира розташована на другому поверсі, загальною площею 30,3 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м. Рішенням Тернопільської міської ради № 8/п16/04 від 11 липня 2022 року «Про перейменування вулиць», [ADDRESS] перейменовано на вулицю Іванни Блажкевич. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Згідно з положеннями частин першої та четвертої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. Відповідно до роз`яснень викладених п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено п. 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України). Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] достовірно доведено факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користуються квартирою [ADDRESS] на протязі більше 10 років. При цьому, право власності на багатоквартирний житловий будинок, у якому знаходиться спірна квартира, не зареєстровано за будь-ким, в комунальній власності не перебуває. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, судом не встановлено, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , а саме - по частині, за набувальною давністю. На підставі наведеного та

Outcome: approved