Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним вище позовом. Свої вимоги мотивує наступним: згідно судового наказу Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року, справа №153/1449/22, з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме: з 07.11.2022, і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час він не працює за станом здоров`я, потребує повторного стаціонарного лікування, йому протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба. Крім того, він сплачує аліменти на дочку від першого шлюбу, що ставить його в скрутне матеріальне положення. Через травму він не має можливості влаштуватися на роботу і вважає, що аліменти мають стягуватися у зменшеній сумі. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом і просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Ямпільського районного суду Вінницької області на утримання [PERSON] , [INFO] , до 1/6 (однієї шостої) частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання на 23.03.2023 о 09 год. 00 хв., з викликом сторін. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року у зв`язку із неявкою позивача та відсутністю відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, розгляд справи відкладено на 13.04.2023 на 09 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, вх.№2149 від 05.04.2023, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із копії судового наказу Ямпільського районного суду Вінницької області виданого 01.12.2022, справа №153/1449/22, встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме: з 07.11.2022, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Із копії виконавчого листа Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2016 встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09.12.2016 (а.с.7). Із довідки Томашпільського відділу Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області, №8141 від 16.12.2022, встановлено, що [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, згідно з виконавчим листом №146/1661/16-ц, виданим 10.01.2017 Томашпільським районним судом Вінницької області. Заборгованість по аліментах станом на 01.12.2022 відсутня (а.с.8). Із довідки №14-18-14/713 від 19.12.2022, виданої Гнатківським старостинським округом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не має у власності нерухомості та не є власником земельних ділянок (а.с.10). Із довідки №213 від 15.12.2022, виданої Гнатківською сільською лікарською амбулаторією ЗПСМ, встановлено, що [PERSON] в 2004 році переніс ДТП, отримав переломи лівого стегна, ступні. В 2004 році проводилося оперативне лікування (а.с.11). Із повідомлення Великокісницького старостинського округу Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі положень ст.81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Доказами для підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитини можуть бути довідки про доходи батька, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, щодо підтвердження зміни матеріального становища, тобто його погіршення. Обґрунтовуючи вказаний позов, позивач посилається на те, що з часу видачі судового наказу від 01.12.2022 погіршився його матеріальний стан, він не працює за станом здоров`я, потребує повторного стаціонарного лікування, йому протипоказана важка фізична праця і тривала ходьба, а також він сплачує аліменти на утримання ще однієї своєї неповнолітньої дитини. Суд критично оцінює посилання позивача на те, що він не працює за станом здоров`я, потребує повторного стаціонарного лікування, йому протипоказана важка фізична праця і тривала ходьба, оскільки доказів того, що на теперішній час позивач хворіє і у зв`язку з цим не може працювати, суду надано не було, в матеріалах справи наявна лише довідка, видана Гнатківською сільською лікарською амбулаторією ЗПСМ (а.с.11), стосовно того, що [PERSON] в 2004 році переніс ДТП, отримав переломи лівого стегна, ступні і проводилося оперативне лікування. При цьому, докази на підтвердження неможливості працювати, суду надані не були. Щодо витрат позивача на утримання ще однієї неповнолітньої дитини суд зазначає таке. Як вбачається з копії виконавчого листа, виданого 29.12.2016 Томашпільським районним судом Вінницької області, та довідки про сплату аліментів №8141, виданої 16.12.2022 Томашпільським відділом державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області (а.с.7, 8), з позивача на утримання іншої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 09.12.2016 і до повноліття дитини (а.с.7, 8). Разом з тим стягнення аліментів на утримання однієї дитини не позбавляє позивача обов`язку сплачувати аліменти на утримання інших своїх дітей. Батьки (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Згідно ч.1 ст.180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Таким чином, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме, ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, приходить до висновку, що на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду допустимі та належні докази, що його матеріальний або сімейний стан змінилися, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. Таким чином, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, виходячи з інтересів дитини, які полягають в гарантуванні необхідного та достатнього рівня матеріального забезпечення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому у позові [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed