Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

25.01.2023р. [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про стягнення втраченої грошової вигоди, відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-2). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.02.2023р. справу передано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю (а.с. 22). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023р., головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С. Ухвалою судді від 07.03.2023р. позовну заяву залишено без руху (а.с. 31). Ухвалою судді Наумової О.С. від 14.03.2023р. відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 36). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22.01.2023р. він уклав із ТОВ «Алло» договір публічної оферти купівлі-продажу товару через інтернет магазин « [INFO] » на придбання мікрохвильової печі «Xiaomi Mijia MWBLXE1ACM». На виконання умов договору позивач мав сплатити кошти за товар у мобільному додатку. Однак відповідач всупереч умовам договору не дав доступні способи оплати, не готівковим, не безготівковим способом, не дав можливості оплатити товар у кошику додатка, а також на сайті інтернет-магазину. Позивачем ознайомився із Умовами використання сайту інтернет-магазину [INFO] як того вимагає мобільний додаток. У пункті 1.4 «Умов використання сайту - інтернет- магазин [INFO] » вказано, що пропозиція на Сайті не є офертою. Однак користувач після ознайомлення з пропозицією має право зробити оферту продавцю (продавцям) шляхом заповнення форми замовлення. заповнення форми замовлення вважається офертою користувача продавцю (продавцям) на придбання користувачем відповідного товару на умовах, що зазначені в пропозиції. Позивач заповнив форму замовлення, намагався оплатити товар, але не зміг, тому що відповідач не надав жодного способу оплати, чим відмовив у придбанні товару. Відповідач у телефонній розмові аргументував відмову у продажу тим, що немає доставки і товар потрібно купувати в іншому місті. Натомість в додатку зазначено, що є доставка при виборі іншого міста - доставка 1-2 дні, а в м. Харків доставка безкоштовна. Також на сайті вказано, що існують послуги з доставки з магазину, у місті можна забрати товар безкоштовно. На сайті та у додатку акційна ціна товару в інтернет-магазині на момент публічної оферти купівлі-продажу становила 2699,00 грн., неакційна - 3977,00 грн. Отже, відповідач позбавив позивача грошової вигоди у розмірі 1100,00 грн. при придбанні цього товару. Посилаючись на ст. 633 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача суму втраченої грошової вигоди у розмірі 1100,00 грн., моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., а також компенсувати судовий збір. Відповідач ТОВ «Алло» позовні вимоги не визнав. 24.03.2023р. представник відповідача адвокат Шевцова В.В. (діє на підставі ордеру від 22.03.2023р. а.с. 57) надав відзив на позовну заяву (а.с. 38-42), у якому зазначив, що позивач стверджує, що 22.01.2023р. уклав з відповідачем договір публічної оферти купівлі-продажу товару в інтернет- магазині « [INFO] » щодо придбання мікрохвильової печі «Xiaomi Mijia MWBLXET1ACM» (код товару 662185). Перед оформленням замовлення на сайті www.allo.ua, у тому числі і з використанням мобільного додатку «Алло», споживач має уважно ознайомитись з Розділом «Умови використання сайту» (для сайту) та Умовами користувальницької угоди (для мобільного додатку), де відображена Угода користувача (посилання на угоду: https://allo.ua/ua/terms ofuse/) (далі - Угода). Відповідно до п.п. 1.4., 1.6. Угоди користувач після ознайомлення з пропозицією має право зробити оферту продавцю (продавцям) шляхом заповнення форми замовлення. Заповнення форми замовлення вважається офертою користувача продавцю (продавцям) на придбання користувачем відповідного товару на умовах, що зазначені в пропозиції. Оферта вважається такою, що прийнята продавцем, якщо останній здійснив дії, які свідчать про прийняття оферти користувача, а саме: фактично відвантажив товар, приступив до надання послуг або виконання робіт відповідно до умов, передбачених офертою користувача. У даному випадку між позивачем і відповідачем не було укладено договору купівлі-продажу товару, оскільки відсутні докази прийняття відповідачем оферти позивача (акцепт оферти), тобто виконання дій, передбачених п. 1.6. Угоди. Вищевикладене кореспондується із приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, оскільки договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Не погодився із доводами позивача про порушення ст. 633 ЦК України, що виразилося у відмові у придбанні товару, не наданні способу оплати, відмові у доставці до м. Харкова. Відповідно до\~умов Угоди\~інформація,\~яка розміщена\~на сайті\~про конкретний\~товар,\~який може\~бути придбаний\~споживачем,\~є пропозицією.\~Пропозиція включає\~в себе:\~інформацію щодо\~самого товару,\~інформацію про\~його ціну,\~способи оплати\~та доставки,\~а також\~інші умови\~придбання товару\~споживачем.\~Умови пропозиції\~визначаються продавцем.\~Пропозиція не\~є офертою,\~а лише\~інформацією про\~можливі умови\~придбання товару. Відповідно до п. 1.7. Угоди після отримання оферти користувача продавець має право запропонувати придбати товар на інших умовах, ніж було передбачено офертою користувача. У цьому випадку така пропозиція вважається зустрічною офертою і має бути прийнята користувачем. Так, позивач зателефонував на «гарячу лінію» контакт-центру ТОВ «Алло» у зв`язку із тим, що після ознайомлення із пропозицією та заповнення форми замовлення не зміг оплатити товар. Оператор «гарячої лінії» повідомив позивача про те, що товар, на жаль, неможливо придбати із доставкою у м. Харків та запропонував інші умови придбання товару - самовивіз товару із магазину « [INFO] » у м. Кам`янське (Дніпропетровська область, місто Кам`янське, ТЦ «Terra», вул. Будівельників, буд. 27А). Таким чином, представником ТОВ «Алло» було запропоновано придбати товар на інших умовах, від чого позивач відмовився. Умови доставки товару на сайті були пропозицією (не офертою) та одними із можливих (не остаточних) умов придбання товару. Оператором «гарячої лінії» повідомлено позивачеві про неможливість придбання товару із доставкою у м. Харків саме у зв`язку із відсутністю товару на складі, водночас був можливий самовивіз товару у зв`язку із його фізичною наявністю у магазині «Алло» у м. Кам`янське, що підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ «Алло» та твердженнями самого позивача. Отже, позивачеві були запропоновані інші умови придбання товару і жодні права не були порушені. Позивач не прийняв умови пропозиції продавця товару, тому між сторонами не був укладений договору публічної оферти купівлі-продажу. З урахуванням викладеного, вважав необґрунтованим вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Від позивача\~29.03.2023р.\~надійшла відповідь\~на відзив (а.с. 59 -60), у якій він зазначив, що у відзиві відповідач визнав, що мав у наявності товар, але він знаходився у м. Кам`янське, а ТОВ «Алло» відмовилось доставити товар у м. Харків, як було зазначене в додатку «Алло» та на інтернет сторінці магазину « [INFO] ». Тобто, споживачі м. Кам`янське могли придбати товар без перешкод (без доставки запропонованої відповідачем для інших міст), а у м. Харкові - не могли, чим порушене право на рівноправність споживачів, установлене статтею 633 ЦК України та п. 2 Умов. Відповідач займається продажем і доставкою товарів, що вказано у додатку та інтернет-сторінці магазину, володіє усіма можливостями і має всі дозвільні документи. Однак не виконав своїх обов`язків перед покупцем. Наполягав на задоволенні позовних вимог. Враховуючи категорію спору (малозначна справа), наданий відповідачем відзив, надану позивачем відповідь на відзив, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, доходжу до такого висновку з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ Позивачем до позову надано скрин-шот інтернет сторінки магазину « [INFO] » про оформлення замовлення, на якій вказана контактна інформація (телефон, м. Харків), спосіб доставки і оплати на мікрохвильову піч «Xiaomi Mijia MWBLXE1ACM» вартістю 3799 грн. зі знижкою до 2699 грн. У графі «спосіб оплати» вказано «На жаль, для даного товару не доступні способи оплати в обраному місці», у графі «спосіб доставки» вказано «На жаль, для даного товару не доступні способи доставки в обраному місті» (а.с. 3). Позивач стверджує, що 22.01.2023р. він уклав із ТОВ «Алло» договір публічної оферти купівлі-продажу товару через інтернет магазин « [INFO] » на придбання товару, однак відповідач всупереч умовам договору не дав доступні способи оплати, а у телефонній розмові аргументував відмову у продажу тим, що немає доставки і товар потрібно забирати в іншому місті. У такий спосіб, на думку позивача, відповідач позбавив позивача грошової вигоди у розмірі 1100 грн. при придбанні цього товару. Відповідно до ч. 3 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Як видно зі змісту замовлення на сайті відповідача, останнім було розміщена пропозиція укласти договір купівлі-продажу з елементами договору поставки, оскільки пропозиція вміщає умови доставки товару. Відповідно до статті 699 ЦК України п ропозиція товару\~в рекламі,\~каталогах,\~а також\~інших описах\~товару,\~звернених до\~невизначеного кола\~осіб,\~є публічною\~пропозицією укласти\~договір,\~якщо вона\~містить усі\~істотні умови\~договору. Виставлення товару, демонстрація його зразків або надання відомостей про товар (описів, каталогів, фотознімків тощо) у місцях його продажу є публічною пропозицією укласти договір незалежно від того чи вказана ціна та інші істотні умови договору купівлі-продажу, крім випадків, коли продавець явно визначив, що відповідний товар не призначений для продажу. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України п ублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 5 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно із ч. 6 ст. 633 ЦК України умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. На сайті www.allo.ua «Умови використання сайту інтернет-магазину АLLO.ua» розміщена угода користувача (редакція від травня 2020 року), яку позивач долучив до позову (а.с. 4 8). На сторінці розміщена інформація «Увага! Перед переглядом цього сайту уважно прочитайте дані умови. Якщо ви не згодні з цими умовами, не використовуйте цей сайт. Використання даного сайту, зокрема заповнення різних форм, заявок, а також замовлення Вами товарів/послуг з використанням даного сайту, означає Вашу згоду з умовами даної Угоди». Згідно із умовами пропозиція - інформація, яка розміщена на Сайті про конкретний Товар, який може бути придбаний споживачем. Пропозиція включає в себе: інформацію щодо самого товару, інформацію про його ціну, способи оплати та доставки, а також інші умови придбання товару споживачем. Умови пропозиції визначаються продавцем. Пропозиція не є офертою, а лише інформацією про можливі умови придбання товару. Відповідно до п. 1.4. Умов пропозиція на Сайті не є офертою. однак користувач після ознайомлення з пропозицією має право зробити оферту продавцю (продавцям) шляхом заповнення форми замовлення. Заповнення форми замовлення вважається офертою користувача продавцю (продавцям) на придбання користувачем відповідного товару на умовах, що зазначені в пропозиції. Згідно із п. 1.5. Умов користувач розуміє, що його оферта перенаправляється адміністрацією продавцю, якого обрала адміністрація. Це положення жодним чином не означає, що адміністрація діє як агент продавця і/або є відповідальною за виконання замовлення продавцем. Відповідно до п. 1.6. Умов оферта вважається такою, що прийнята продавцем, якщо останній здійснив дії, які свідчать про прийняття оферти Користувача, а саме: фактично відвантажив товар, приступив до надання послуг або виконання робіт відповідно до умов, передбачених офертою Користувача. Згідно із п. 1.7. Умов після отримання оферти користувача продавець має право запропонувати придбати товар на інших умовах, ніж було передбачено офертою користувача. У цьому випадку така пропозиція вважається зустрічною офертою і має бути прийнята користувачем. Прийняттям зустрічної оферти вважається фактичне отримання користувачем (одержувачем) товару на умовах, обумовлених зустрічною офертою. Продавець має право відкликати таку зустрічну оферту до моменту видачі товару покупцеві. Відповідно до п. 1.8. Умов достатнім доказом прийняття оферти продавцем або зустрічної оферти (тобто узгодження сторонами всіх істотних умов продажу товару) є фактичне отримання і прийняття товару одержувачем. Згідно із ч. 4 ст. 633 ЦК України підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Позивачеві з боку відповідача не надходило у будь-який формі (письмовій, усній, телефонній) відмови від укладення публічного договору, що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції споживача. Сторонами визнається та обставина, що між представниками сторін сталася розмова через «гарячу лінію» контакт-центру ТОВ «Алло», під час якої позивачеві було повідомлено про неможливість доставити товар у м. Харків та запропоновано інші умови - самовивіз товару із магазину «Алло» у м. Кам`янське, тобто на інших умовах, від чого позивач відмовився. При цьому, умови доставки товару на Сайті були пропозицією (не офертою) укласти договір, а не умовою договору. Відтак, відповідач діяв у відповідності до п. 1.7. Умов, за яким після отримання оферти користувача продавець має право запропонувати придбати товар на інших умовах, ніж було передбачено офертою користувача. На сайті продавця дійсно наявна інформація про неможливість оплати і доставки товару в обраному місті, однак вказане не є відмовою від укладення договору, а лише пропозицією укласти його на інших умовах. Більш того, позивач у позові стверджує, що він уклав 22.01.2023р. договір із відповідачем, що суперечить його доводам про те, що відповідач відмовив в укладенні договору. При цьому, позивач невірну наводить зміст статті 633 ЦК України як «магазин має виконувати умови публічного договору купівлі-продажу з кожним, хто до нього звернувся. У разі відмови магазин має відшкодувати збитки покупцю утраченої вигоди». Такої норми стаття 633 ЦК України не містить. Суд доходить висновку, що право позивача як споживача не порушене, оскільки відповідачем не відмовлено позивачеві в укладенні договру. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач вважав утраченою вигодою розмір знижки на товар 1100,00 грн. (різницю між дійсною та акційною цінами 3799,00 2699,00), що не є збитками у розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України, тому вони не можуть бути відшкодовані як заподіяна шкода внаслідок порушення цивільного права. У зв`язку із наведеним, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позову відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судові витрати відносяться на рахунок держави. Як вказано, відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Однак позивач помилково сплатив судовий збір при звернення до суду в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 27), який може бути йому повернутий за його окремою заявою. Розподіл витрат відповідача на правничу допомогу судом не здійснюється, оскільки відповідачем вказано лише про їх попередній орієнтований розрахунок, однак відповідного розрахунку та доказів їх понесення не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України питання про судові витрати може бути вирішене судом окремо шляхом постановлення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed