Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 18.05.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі з 05.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис No1138. 03.02.2020 року Приморським районним судом міста Одеси було прийняте рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, якім позов задоволено та шлюб між сторонами розірваний. У період перебування у шлюбі ними було придбано наступне майно: квартира загальною площею 150,3 кв.м. яка розміщена за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення зальною площе 362,4 кв.м. розміщені за адресою: [ADDRESS] ; нежилі будівлі загальною площею 43,0 кв.м., розміщені за адресою: [ADDRESS] ; нежитлова будівля загальною площе 835 кв.м., розміщена за адресою: [ADDRESS] ; 95/100 нежитлової будівлі, загальною площею 427,2 кв.м., розміщеної за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль JAGUAR FX 3.0 легковий седан -В, об`єм двигуна 2667, рік випуску 2010, реєстраційний номер [NUMBER] . Після розлучення позивач і відповідач не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. Позивачка просить суд визнати все вищезазначене майно об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та відступити від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя, визнавши за позивачкою право власності на квартиру, загальною площею 150,3 кв.м. яка розміщена за адресою: [ADDRESS] та автомобіль JAGUAR FX 3.0 легковий седан -В, об`єм двигуна 2667, рік випуску 2010, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання 06.05.2020 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У підготовче судове засідання 23.06.2020 року з`явились представник позивача та представник відповідача, судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 21.09.2020 року. 23.06.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про надання відповідачу додаткового строку на подання відзиву на позовну заяву враховуючи встановлення на всій території України карантину з 12.03.2030 року та з посиланням на ч.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами - продовжуються на строк дії такого карантину. У підготовче судове засідання 21.09.2020 року з`явився представник позивача, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд відкладено на 27.10.2020 року. 21.09.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 27.10.2020 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі. 27.10.2020 року у зв`язку із знаходженням судді на лікарняному розгляд цивільної справи було відкладено на 04.12.2020 року. 26.11.2020 року відповідачем подано клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та зустрічну позовну заяву. 26.11.2020 року відповідачем подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 27.11.2020 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що позивачем не спростовано презумпцію права спільної сумісної власності подружжя та у позовній заяві зазначено об`єкти, що не підлягають поділу, зокрема, нежитлова будівля загальною площе 835 кв.м., розміщена за адресою: [ADDRESS] . У підготовче судове засідання 04.12.2020 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У підготовче судове засідання 26.01.2021 року з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, суд ухвалив оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні. У підготовче судове засідання 12.04.2021 року з`явились представник позивача та представник відповідача, ухвалою суду задоволено клопотання відповідача про витребування доказів, ухвалою суду відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, витребовано з КП « Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо нежитлової будівлі загальною площею 835 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з КП « Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо 95/10 частини нежитлової будівлі загальною площею 427,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію матеріалів, що зберігається в паперовій формі та електронній форматі реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію матеріалів. що зберігають в паперовій формі та електронній формах реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна, а саме 95/10 частини нежитлової будівлі загальною площею 427,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання об`єкта спільною сумісної власності та визнання права власності до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У підготовче судове засідання 15.06.2021 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином, розгляд справи відкладено на 05.08.2021 року. 05.07.2021 року на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року задоволено надійшла відповідь Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради з копіями документів реєстраційної справи №1589256851101 на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] та повідомлення, що об`єкт за адресою [ADDRESS] , площею 427,2 кв.м. не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У підготовче судове засідання 05.08.2021 року з`явились представник позивача та представник відповідача, суд ставив на обговорення питання щодо можливості продовження підготовчого засідання у зв`язку з тим, що не надійшли документи витребувані ухвалою суду від 12.04.21 р., судом оголошено перерву до 12.10.2021 року. 12.10.2021 року у зв`язку із знаходженням судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 18.11.2021 року. У підготовче судове засідання 18.11.2021 року з`явився представник позивача, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у справі оголошено перерву до 08.12.2021 року. У підготовче судове засідання 08.12.2021 року учасники судового процесу не з`явились, повідомлялись належним чином, розгляд справи відкладено на 21.12.2021 року. У підготовче судове засідання 21.12.2021 року учасники судового процесу не з`явились, повідомлялись належним чином, розгляд справи відкладено на 18.01.2022 року. 18.01.2022 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача, в яких зазначено, що нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] придбані відповідачем під час шлюбу за особисті кошти адже 20.09.2007 року [PERSON] (дочка відповідача) подарувала [PERSON] грошові кошти у сумі 60\~000 дол. США на придбання промислових приміщень, а саме нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується розпискою. Відповідач просив суд позовну заяву задовольнити частково, визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] квартиру, загальною площею 150,3 кв.м. яка розміщена за адресою: [ADDRESS] , визнати за позивачкою право власності на квартири, загальною площею 150,3 кв.м., яка розміщена за адресою: [ADDRESS] , в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. У підготовче судове засідання 18.01.2022 року з`явились представник позивача та представник відповідача, представник відповідача заявив клопотання про відкладення підготовчого судового засідання для отримання відповіді КП «БТІ» ОМР, судом оголошено перерву у справі до 07.02.2022 року. 26.01.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи. У підготовче судове засідання 07.02.2022 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином, розгляд справи відкладено на 14.02.2022 року. У підготовче судове засідання 14.02.2022 року з`явився представник позивача, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, судом оголошено по справі перерву на 10.03.2022 року. 10.03.2022 року у зв`язку із знаходженням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 12.04.2022 року. У підготовчі судові засідання 12.04.2022 року, 03.05.2022 року, 22.06.2022 року, 13.07.2022 року, 09.08.2022 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року залишено без задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] від 26 листопада 2020 року про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Приватного вищого навчального закладу «Одеського коледжу комп`ютерних технологій «Сервер» по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року залишено без розгляду клопотання представника позивача [PERSON] про призначення оціночно-будівельної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 13.10.2022 року з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, повідомлявся належним чином, розгляд справи відкладено на 07.11.2022 року. 07.11.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про залучення доказів. У судове засідання 07.11.2022 року з`явились представник позивача та представник відповідача, клопотання відповідача задоволено частково, розгляд справи відкладено на 06.12.2022 року. 30.11.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 06.12.2022 року розгляд справи відкладено у зв`язку із відсутністю електроенергії на 23.01.2023 року. 23.01.2023року розгляд справи відкладено у зв`язку із відсутністю електроенергії на 21.02.2023 року. У судове засідання 21.02.2023 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином, розгляд справи відкладено на 30.03.2023 року. У судові засідання 30.03.2023 року, 06.04.2023 року з`явились представник позивача та представник відповідача, позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, відповідач частково визнав позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та заслухавши свідків, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі з 05.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис No1138. 03.02.2020 року Приморським районним судом міста Одеси було прийняте рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, якім позов задоволено та шлюб між сторонами розірваний. 12.08.2006 року [PERSON] за договором купівлі-продажу були придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . 03.09.2007 року [PERSON] набув право власності на 95/100 нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №323 від 15.02.2001 р. 05.09.2007 року [PERSON] набув право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 362,4 кв.м., та отримав свідоцтво про право власності [NUMBER] від 31.08.2007 р., видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради. 20.09.2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] грошові кошти у сумі 60\~000 дол. США на придбання промислових приміщень, а саме нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується розпискою. 16.08.2010 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №2516, набув право власності на нежилі будівлі площею 43 кв.м. розташовані за адресою: [ADDRESS] . У 2015 році [PERSON] було набуто автомобіль Jaguar FX 3.0 легковий седан - В об`єм двигуна 2667, рік випуску 2010, державний номер транспортного засобу [NUMBER] . 22.10.2018 року [PERSON] було набуто право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 683,3 кв.м. 22.10.2018 року [PERSON] було набуто право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 316,9 кв.м. З відповіді Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради вбачається, що об`єкт за адресою [ADDRESS] , площею 427,2 кв.м. не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За даними Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради адресу об`єкту в [ADDRESS] змінено на адресу [ADDRESS] на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.03.2008 року №130/01-06 та свідоцтва про право власності [NUMBER] від 25.03.2008 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради та відчужено [PERSON] на користь Приватного вищого навчального закладу «Одеський коледж комп`ютерних технологій «СЕРВЕР» від 14.04.2008 року. Позивачка просить суд визнати все вищезазначене майно об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та відступити від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя, визнавши за позивачкою право власності на квартиру, загальною площею 150,3 кв.м. яка розміщена за адресою: [ADDRESS] та автомобіль JAGUAR FX 3.0 легковий седан -В, об`єм двигуна 2667, рік випуску 2010, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідач частково визнає позов та просить суд визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя квартиру загальною площею 150,3 кв.м. яка розміщена за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль Jaguar FX 3.0 легковий седан В об`єм двигуна 2667 рік випуску 2010, державний номер транспортного засобу [NUMBER] . Визнати за [PERSON] право власності на квартири загальною площею 150,3 кв.м. яка розміщена за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Jaguar FX 3.0 легковий седан В об`єм двигуна 2667, рік випуску 2010, державний номер транспортного засобу [NUMBER] . Часинами 1 і 3 ст. 348 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до положень ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60 Сімейного Кодексу України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. При цьому, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Положеннями ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України). Відповідно до положень п. п. 22 і 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Пунктом 24 визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Нормами ст. 70 СК України визначено перелік обставин, що мають істотне значення при яких суд може відступити від засад рівності часток подружжя. У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що в матеріалах цивільної справи відсутні та судом не встановлено будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження щодо можливості відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі квартири за адресою: [ADDRESS] . Тобто суд зазначає, що позивачем та її представником не доведені обґрунтовані підстави та відсутні підтверджуючі докази для визнання права власності за позивачкою на квартиру за адресою: [ADDRESS] та відповідно до частин першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У зв`язку із вищевикладеним вказана квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка придбана сторонами у період перебування у шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, тому підлягає поділу між сторонами по справі у рівних частках, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України - відсутні. З огляду на часткове визнання відповідачем позову, суд визнає право власності за позивачем на автомобіль Jaguar FX 3.0 легковий седан В об`єм двигуна 2667, рік випуску 2010, державний номер транспортного засобу [NUMBER] . З огляду на придбання у період шлюбу, проте на особисті грошові кошти, отримані відповідачем у дар, нежитлові приміщення за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] не підлягають визнанню об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, тому в даній частині позовних вимог суд відмовляє. Також, об`єкт за адресою [ADDRESS] не належить сторонам спору, тому також не може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). За викладених обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню. Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial