Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року позов [PERSON] задоволено частково, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 09 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті позову відмовлено. Адвокат Нестерук О. В., яка діє від імені [PERSON] , подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 900 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2023 вказану заяву призначено до розгляду. 21.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання адвоката Субботіної Л. В., яка діє в інтересах [PERSON] , про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до змісту якого представник відповідача просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з пропуском строку для подання письмових доказів щодо їх розміру, а також у зв`язку з неспівмірністю таких витрат. В обґрунтування клопотання зазначила, що позивачем взагалі не надавався попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який має бути поданий до суду разом з першою заявою по суті спору. Також у порушення ч. 1 ст. 246 ЦПК України представником позивача не зроблено відповідну заяву, а відтак вважає, що позивачем пропущено строк на подання доказів понесення судових витрат. Указує, що справа перебувала у провадженні суду протягом двох місяців, фактично відбулося два судових засідання, при цьому відповідач частково визнав позов та не відмовлявся від утримання доньки та сплати аліментів, тому подання позову вважає зайвим. Рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений виконавцем, як витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг). Крім того зазначає, що до переліку послуг включено послуги, які є необґрунтованими та взагалі такими, що не відносяться до послуг з надання правової (правничої) допомоги, тому покладати тягар на відповідача щодо їх компенсації вважає незаконним та необґрунтованим. У клопотанні від 07.04.2023 представник відповідача також зазначила, що оскільки позов задоволено судом частково, тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати не можуть бути стягнуті з відповідача в повному обсязі. Вказує, що при ухваленні додаткового рішення врахуванню підлягають ті обставини, що пред`явлення позивачем вимог про стягнення аліментів за минулий час було необґрунтованим, розмір заявлених витрат є непропорційним до предмета спору та є необґрунтованим, відповідачем було визнано позов одразу як йому стало про нього відомо, позивачем не здійснювали заходи для врегулювання спору мирним шляхом. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Нестерук О.В, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача - адвокат Субботіна Л.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених у своїх письмових клопотаннях. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 48 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката до матеріалів справи додано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/10/22 від 13.10.2022, копію додатку № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/10/22 від 13.10.2022, копію додатку № 2 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/10/22 від 13.10.2022 від 31.10.2022, копію додатку № 6 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/10/22 від 17.03.2023, копію платіжної інструкції № 115521370 від 31 жовтня 2022 року на суму 6 100 грн, копію меморіального ордеру № @2PL391920 від 17 березня 2023 року на суму 3 000 грн. Згідно з п 1.2 Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/10/22 від 13.10.2022 до професійної правничої допомоги, яка надається в межах виконання доручення клієнта за цим Договором, входить: захист, представництво інтересів Клієнта, підготовка Адвокатським об`єднанням та узгодження з клієнтом стратегії захисту інтересів, застосування якої буде реалізовано Адвокатським об`єднанням у подальшому; збір і правовий аналіз інформації, документів і матеріалів, що стосуються справи; надання усних і письмових консультацій, роз`яснень щодо правових питань, які стосуються справи, або виконання окремих доручень клієнта; складання необхідних для справи процесуальних документів, позовних заяв, скарг, претензій, відзивів, заперечень, письмових пояснень, запитів, дебатів тощо; виконання окремих доручень клієнта про надання правової допомоги. Суть доручення Клієнта визначається Додатками № 2 до Договору (п. 1.3 Договору). Відповідно до п 4.1 Договору гонорар Адвокатського об`єднання визначається виходячи з сукупної вартості правової (правничої) допомоги, наданої за Договором. Гонорар Адвокатського об`єднання визначається на підставі Актів про надання правової (правничої) допомоги, що оформлюється Додатками № 6 відповідно до цін, погоджених у Додатку № 1 до цього Договору. Пункт п. 3.4 Додатку до Договору передбачає, що Сторони дійшли згоди, що адвокатське об`єднання зобов`язується надавати професійну правову (правничу) допомогу Клієнту, а саме: представництво інтересів клієнта у Приморському районному суді м. Одеси при розгляді справи про стягнення аліментів на дитину та у будь-яких органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях при вирішення вказаної справи. Відповідно до п. 2 Додатку № 6 до Договору гонорар адвоката складає 13 900 грн та складається з: ознайомлення та аналізу судової практики щодо спірних правовідносин; складання позовної заяви про стягнення аліментів; подання позовної заяви до Приморського районного суду м. Одеси, організація направлення документів засобами поштового зв`язку: ухвали про відкриття провадження; виїзд в судове засідання 26.01.2023, що не відбулось; вивчення та правовий аналіз відзиву на позов, клопотання відповідача про приєднання доказів; організація направлення документів засобами поштового зв`язку: повістки; участь у судовому засіданні 02.03.2023; організація направлення документів засобами поштового зв`язку: повістки; участь у судовому засіданні 14.03.2023; отримання рішення суду (послуга буде надана після підготовки повного тексту рішення) складання заяви про ухвалення додаткового рішення (щодо розподілу судових витрат у справі). Згідно з п. 3 Додатку № 6 до Договору станом на дату підписання Додатку до Договору Клієнтом сплачено частину Гонорару Адвокатського об`єднання у розмірі 9 100,00 грн. Сторони дійшли згоди, що у зв`язку із перебуванням на утриманні Клієнта малолітньої дитини, частина Гонорару Адвокатського об`єднання у розмірі 4 800 грн Клієнт зобов`язується повністю протягом 3-х місяців з дати підписання Додатку. Гонорар Адвокатського об`єднання має бути перерахований на рахунок Адвокатського об`єднання. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи, а саме, що справа про стягнення аліментів на дитину у розмірі частки від всіх видів доходів відповідача, є незначної складності та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 900 гривень є завищеними, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 гривень. При цьому, посилання представника відповідача на відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з неподанням позивачем відповідної заяви є необґрунтованими, оскільки у позовній заяві позивачем визначено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та зазначено, що докази понесення таких витрат з детальним описом таких послуг будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Outcome: partial