Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

27.02.2023 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб та визначити місце проживання їх малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2015 року у виконкомі Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №1. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім`я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. На даний час діти проживають разом з позивачем, який постійно турбується про них і має можливість забезпечити їх всім необхідним, слідкує за розвитком дітей та виховує їх. Позивач немає наміру перешкоджати відповідачці у здійсненні її прав та обов`язків, як матері, однак в інтересах дітей вважає, що вони мають проживати з батьком. В судове засідання позивач не з`явився однак надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення яким розірвати шлюб та встановити місце проживання дітей з батьком. Відповідачка до суду не з`явилася, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа до суду не з`явилась, проте надала письмову заяву в якій просила слухати справу у її відсутність. Діти відносно яких вирішується спір про місця проживання в судовому засіданні не опитувались через їх вік. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 2015 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблений в книзі реєстрації актів запис за №1 (а.с.5). В шлюбі народилось двоє дітей: - малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 21.09.2016 року серії [NUMBER] (а.с.13); - малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Шаланківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 24.09.2015 року серії [NUMBER] (а.с.10); Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній.\~ З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дітей. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Частиною 1 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно вимог ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Вилоцької селищої ради Берегівського району Закарпатської області №02-10/695 від 05.04.2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання їх батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . (долучено до матеріалів справи). Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини ратифіковану 27.02.1991 р., стать дітей, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють їх розвитку і належному вихованню, суд вважає доцільним визначення місця проживання дітей з батьком [PERSON] , що повністю відповідає інтересам дітей. Судові витрати в справі покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved