Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 04.08.2021р. надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (третя особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду під головуванням судді Батманової В.В. від 07.10.2021р. провадження у справі було закрито (а.с.№42). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.12.2021р., з урахуванням виправленої в ній описки ухвалою від 13.04.2022р., ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2021р. скасована та справа передана для продовження розгляду (а.с. № 83). 11.05.2022р. справа повернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу\~ судової справи\~ між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 12.05.2022р. прийняла цивільну справу до розгляду, призначила розгляд справи в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання (а.с. № 92). В обґрунтування\~ позовних\~ вимог\~ позивач\~по \~тексту \~позову зазначав,\~що він є сином [PERSON] , яка 15.12.2004р. склала на його (позивача) ім`я заповіт. Мати [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 0,0500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , по тексту позову зазначав, що своєчасно (протягом 6-ти місяців) він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через запровадження в Україні карантину через спалах коронавірусу COVID-19. Після послаблення карантинних заходів він звернувся до Першої ДДНК з проханням прийняти заяву про прийняття спадщини, однак йому в усному порядку було відмовлено про необхідність звернутися до суду із позовною заявою. Жодних заяв від нього не приймали, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не видали. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2021р. у цивільній справі № 201/11545/20 йому було відмовлено в задоволенні позову до ДМР про визнання строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом таким, що пропущений з поважної причини і визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Причиною відмови у задоволенні позову були відсутність його (позивача) письмової заяви до нотаріуса про прийняття спадщини та відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Він є спадкоємцем за заповітом, йому не було роз`яснено, що перед зверненням до суду, потрібно звертатися до нотаріуса із відповідною заявою. Оскільки подаючи позов, він висвітлив свій дійсний намір прийняти спадщину, а не відмовитися від неї, позивач вважає, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин. Отже, посилаючись на норми ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, просив визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини 2 місяці. Представником відповідача\~-\~Територіальної громади\~міста в\~особі \~Дніпровської \~міської ради\~-\~Чудновським А.О.(діє\~на підставі\~довіреності \~від 24.12.2020р.-\~а.с.\~№ 33)\~в порядку\~ст.\~178\~ЦПК України\~20.09.2021р.\~подано відзив, по тексту якого представник відповідача зазначав, що, на його думку, відсутні поважні причини пропуску строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини (а.с. №29-32). За клопотанням позивача ухвалою суду від 30.01.2023р. були витребувані матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.№ 148). Ухвала суду виконана, матеріали спадкової справи надійшли суду в прошитому та пронумерованому вигляді 21.02.2023р. (а.с. № 153-165). Підготовче засідання у відповідності до положень ст. 197 та ч.3 п.2 ст.200 ЦПК України було проведено 21.03.2023р. (а.с. № 169). Від позивача [PERSON] на е/пошту суду 07.04.2023р. та 10.04.2023р. (додатково) надійшли заяви про підтримання позовних вимог, по тексту яких [PERSON] просив справу розглядати за його відсутності та покласти на нього понесені судові витрати по справі. Позивач також до цих заяв долучив документи, які підтверджують його хвороби. Просив врахувати і те, що з початком карантинних заходів з 12.03.2020р. він виконував рекомендації щодо дотримання вимог карантину особами, яким виповнилося 60 років (а.с. № 174-195). Представник відповідача - Територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради Чудновський А.О. (самопредставницство - а.с. № 115) в заяві до суду від 11.04.2023р. просив відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с.№196). Представник третьої особи - Сьомої \~ДДНК ні в підготовче засідання 21.03.2023р., ні в судове засідання 11.04.2023р., не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. № 167, 173). Листом від 21.10.2022р. завідувач Сьомої \~ДДНК Черниш Є.В. просив справу розглядати за відсутності представника нотаріальної контори (а.с. № 126) З 2023р. третя особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)) змінила назву на Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). З урахуванням поданих до суду заяв позивача, представника відповідача та завідувача Сьомої \~ДДНК Черниш Є.В., розгляд справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснювався 11.04.2023р. без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку змісту заперечень стосовно позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази на підставі положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила\~ частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. № 22). [PERSON] померла [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Соборним районним у місті Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 13.04.2020р., актовий запис № 413 (а.с. № 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на спадкове майно, а саме: земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.06.1999р. № 026674 (а.с. № 8-9). За життя, а саме 15.12.2004р. [PERSON] заповідала своєму сину саме цю земельну ділянку, заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Гузєєвою І.В., реєстровим № 7-2458 (а.с. № 10). Матеріалами спадкової справи № 376/2021 підтверджено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] , і тільки він 15.07.2021р. звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. № 154) . Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. До позовної заяви, яка подана [PERSON] в межах цивільної справи № 201/7869/21, яка наразі розглядається судом, вже долучена копія постанови від 23.07.2021р. завідуючої Сьомої ДДНК Черновською Л.Г. про відмову [PERSON] \~ у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через пропуск строку для прийняття спадщини (а.с. № 17). \~ \~ \~ \~ \~ Ця\~відмінність (наявність в матеріалах цивільної справи № 201/7869/21 постанови про відмову [PERSON] \~ у\~ вчиненні\~нотаріальної \~дії \~у порівнянні\~з матеріалами\~цивільної справи\~№ 201/11545/20,\~яка була\~розглянута 08.07.2021р.\~ під\~головуванням судді\~Антонюка О.А.) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ і стала причиною скасування постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.12.2021р. ухвали від 07.10.2021р., яка була постановлена під головуванням судді Батманової В.В., про закриття провадження по цивільній справі № 201/7869/21 з підстав п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України (а.с. № 42-43, 68-70, 83). \~ \~ \~ \~ \~ Апеляційна\~інстанція,\~скасовуючи ухвалу\~про закриття\~провадження,\~зазначала,\~що у\~цивільних справах\~№ 201/11545/20 та № 201/7869/21 не може йтися про тотожність позовних вимог, оскільки до позовної заяви, яка була подана [PERSON] 04.08.2021р., вже була долучена постанова про відмову позивачу у \~вчиненні нотаріальної\~ дії від 23.07.2021р. (відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через пропуск строку для прийняття спадщини), чого до позовної заяви від 04.12.2020р. в межах цивільної справи № 201/11545/20, яка була розглянута 08.07.2021р., долучено не було, що і стало, до речі, окрім іншого, підставою для відмови у задоволені позовних вимог [PERSON] (а.с. № 34-35, 197-200). Отже, у суду немає перешкод для розгляду позовних вимог [PERSON] про \~встановлення \~додаткового \~строку \~для \~прийняття \~спадщини по \~суті в межах цивільної справи № 201/7869/21. Так, з матеріалів спадкової справи № 376/2021, яка була направлена суду державним нотаріусом Сьомої \~ДДНК Черниш Є.В. на виконання ухвали суду від 30.01.2023р., вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В матеріалах спадкової справи також наявні: копія заповіту від 15.12.2004р. на ім`я позивача, копія свідоцтва про народження [PERSON] , яким підтверджується ступінь родинних відносин з померлою (син та мати), а також копії правоустановлюючих документів на спадкове майно. В матеріалах спадкової справи також наявні копія свідоцтва про смерть [PERSON] та копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері, яка датована [INFO] (а.с. № 153- 163). Як зазначено вище у відповідності до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви про прийняття спадщини. Пояснюючи причини несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач зазначав, що з\~ 12.03.2020р.\~в України запроваджено карантинні заходи у зв`язку з поширенням у світі, та й в Україні зокрема, респіраторної хвороби COVID-19. Отже шестимісячний термін для позивача на подачу заяви на прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, яка померла [INFO] , припав на самі жорсткі карантинні заходи (у порівнянні з 2021р.), які були запроваджені в державі для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2. Також в заявах до суду від 07.04.2023р. та 10.04.2023р. позивач просив врахувати, що з початком карантинних заходів з 12.03.2020р. він виконував рекомендації щодо дотримання вимог карантину особами, яким виповнилося 60 років (а.с. № 174-195). Дійсно, постановою КМУ № 211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, було вжито безпрецедентних карантинних заходів. Дія карантину багато разів протягом 2020-2021р.р. подовжувалася. Протягом перших місяців карантину були заборонені регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі. Такі обмеження не стосувалися лише працівників критичної інфраструктури міста (населеного пункту). Крім того, до осіб, які потребували самоізоляції, було віднесено осіб, які досягли 60-ти річного віку. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що [PERSON] - [INFO] , на початок запровадження карантинних заходів 12.03.2020р. йому виповнилося 62 роки (а.с. № 22), а отже він тривалий час потребував самоізоляції. Після послаблення вимог карантину, позивач звернувся відразу до суду. Так ним було подано позов 04.12.2020р. в межах цивільної справи № 201/11545/20, чим висвітлив свій дійсний намір прийняти спадщину, а не відмовитися від неї. Також, позивач до матеріалів справи долучив документи, які підтверджують його хронічні захворювання протягом багатьох років, з приводу яких він був прооперований в 2022р. (пахова грижа та пухлина на правій нозі), а також наявність з 2005р. підтвердженого діагнозу «хронічний простатит», з приводу якого він багато років (в тому числі 02.03.2020р. та 10.09.2020р.) звертався до лікаря-уролога (а.с. № 175-182, 184-195). Поза увагою суду не може залишитися той факт, що [PERSON] (будучи позивачем у справі) на протязі 2022р. в рамках розгляду цивільної справи № 201/7869/21 тричі подавав заяви про відкладення підготовчих засідань, в тому числі через стан здоров`я та необхідність проходити обстеження та лікування (а.с. № 99, 117, 128). Отже, посилання представника відповідача на те, що у [PERSON] були відсутні поважні причини, які ускладнили для нього подачу протягом шести місяців від дня смерті матері ( [INFO] ) заяви про прийняття спадщини, суд відхиляє, як такі, що є безпідставними. Судом також перевірено, що інших спадкоємців (крім позивача), які б претендували на спадщину та своєчасно звернулися з заявою про прийняття такої спадщини, у померлої немає (матеріали спадкової справи № 376/2021), позивач спадкує за заповітом (а.с. № 156), звернення [PERSON] до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері з пропуском встановленого строку, не можна вважати недобросовісним користуванням з боку позивача своїми правами чи будь якими намірами, які б були направлені на порушення чиїх інших прав та інтересів. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979р., ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. В постанові Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі № 681/203/17-ц зазначено, що, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного \~статтею 1270 ЦК України,\~ для\~прийняття спадщини,\~суд має\~враховувати,\~що такі\~причини визначаються\~в кожному\~конкретному випадку\~з огляду\~на обставини\~справи. Дотримання\~принципу «пропорційності»\~передбачає,\~що \~втручання \~в право\~власності,\~навіть,\~ якщо\~воно здійснюється\~згідно з\~національним законодавством\~і в\~інтересах суспільства,\~все одно\~буде \~розглядатися як\~ порушення\~статті 1\~Першого протоколу,\~якщо не\~було дотримано\~розумної пропорційності\~ між\~втручанням у\~право особи\~та інтересами\~суспільства.\~Вжиті \~державою \~заходи \~мають бути\~ ефективними\~з \~точки \~зору \~розв`язання\~ проблеми\~ суспільства,\~і водночас\~пропорційними щодо\~прав приватних\~осіб.\~Оцінюючи \~пропорційність,\~слід \~визначити,\~чи \~можливо досягти\~ легітимної\~мети за\~допомогою заходів,\~які \~були б\~менш обтяжливими\~для прав\~і свобод\~заінтересованої особи,\~оскільки обмеження\~не повинні\~бути надмірними\~або такими,\~що є\~більшими,\~ніж необхідно\~для реалізації\~ поставленої\~ мети. З огляду на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, але у встановлений законом шестимісячний строк не подав до державної нотаріальної контори (чи приватного нотаріуса) заяви про прийняття спадщини, причини пропуску цього строку суд вважає поважними, отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, та позивачу суд вважає за можливе визначити додатковий строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері терміном два місяця з дня набрання законної сили рішення суду. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач в заявах до суду від 07.04.2023р. та 10.04.2023р., які надійшли на е/пошту суду (а.с. № 174, 183), зазначив, що не наполягає на стягненні з відповідача на його користь судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 951 грн. 60 коп. за ставками судового збору на 2021р. (а.с. №1), судові витрати у цій справі відносяться на рахунок позивача. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved