Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» (далі Концерн «МТМ») звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якого зазначив, що між Концерном «МТМ» та [PERSON] , 01.03.2012 року укладено договір №102357 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , приміщення 2 першого поверху літ.А-4, А2. За період з березня 2019 року по квітень 2021 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 5822, 47 грн. Відповідачем не здійснено жодної виплати за цей період, а тому сума боргу складає 5822, 47 грн. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу в сумі 5822,47 грн., 3% річних у розмірі 238,74 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 668,50 грн., а також судовий збір у розмірі 2684 грн. 03.02.2023 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, 04.04.2023 подали заяву, в якій прохали розгляд справи проводити без участі представника, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», та оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі», відповідно до статуту підприємства, є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 01.03.2012 року між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладено договір №102357 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , приміщення 2 першого поверху літ.А-4, А2. Відповідно до умов п. 1.1. Договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору. Пунктом 3.2.6. Договору передбачений обов`язок споживача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, які передбачені договором. Відповідач [PERSON] , підписуючи договір, погодився з усіма його умовами, отже зобов`язався приймати та оплачувати вартість спожитої теплової енергії за діючими тарифами (цінами) у встановлені умовами договору терміни та порядку. На виконання умов договору позивач здійснював постачання теплової енергії у приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , приміщення 2 першого поверху літ.А-4, А2, та власником якого, відповідно до Витягу про Реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру правочинів № 28770445, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. від 25.07.2011 року, є відповідач [PERSON] . Відповідач за період з березня 2019 року по квітень 2021 року не здійснював оплату послуг, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 5 822,47 грн., що підтверджується розрахунками, доданими до позовної заяви. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено, що він сплатив борг, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд доходить до висновку, що відповідач [PERSON] , не виконуючи належним чином зобов`язання споживача зі сплати спожитої обумовленої договором №102357 від 01.03.2012 року про купівлю-продаж теплової енергії, порушив встановлений законом строк і порядок її оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат є законними, обґрунтованими та також підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідачем не було жодним чином доведено, що у нього відсутній борг перед позивачем, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Концерну «МТМ» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved