Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

16 січня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб укладений між сторонами 17 лютого 2012 року та зареєстрований Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №27; залишити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. З березня 2022 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вказала, що відсутні спори з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , 2007 р.н., яка виявляє бажання й надалі проживати з матір`ю. У зв`язку з тим, що шлюб між сторонами існує формально та неможливістю вирішити питання про розірвання шлюбу в позасудовому порядку позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.01.2023 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 28.02.2023 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала клопотання, відповідно до якого підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить позов задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що 17.02.2012 року Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис №27 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29.09.2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №18. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір щодо місця проживання спільної доньки [PERSON] , 2007 р.н. Оскільки сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, суд, враховуючи, що дитина після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживає разом з матір`ю, залишає проживати дитину з нею, чим лише констатує місце проживання дитини, не визначаючи його. З урахуванням наведеного ‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved