Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Банк звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 29 лютого 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [INFO] [PERSON] померла. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на день смерті [PERSON] становить 5 816,35 грн. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] . 18 травня 2022 року Банк отримав лист Носівської державної нотаріальної контори, в якому було вказано, що спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] 1 червня 2022 року Банк направив лист-претензію до [PERSON] , який в свою чергу не вчинив жодних дій на виконання листа-претензії. Банк просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 29 лютого 2012 року в розмірі 5 816,35 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Ухвалою від 5 квітня 2023 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що на підставі заяви від 29 лютого 2012 року Банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На підставі цього кредитного договору [PERSON] була видана кредитна картка, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-14; 42). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банком надано суду: - розрахунок заборгованості, складений станом на 31 серпня 2019 року (а.с. 5-6), з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 29 лютого 2012 року становить 8 728,67 грн., з якої 8 406,22 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 322,45 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - розрахунок заборгованості, складений станом на 31 січня 2021 року (а.с. 7-8), з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 29 лютого 2012 року становить 11 568,91 грн., з якої 8 200,84 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та 3368,07 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Дата отримання інформації про смерть клієнта - 6 січня 2021 року, дата смерті - [INFO] , сума перерахунку - 5 752,56 грн.; - розрахунок заборгованості, складений станом на 18 вересня 2022 року (а.с. 9), з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 29 лютого 2012 року становить 5 816,35 грн., яка складається лише із заборгованості за простроченим тілом кредиту. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 47). Статтею 608 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1281 ЦК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічна позиція викладена в п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У судовому засіданні встановлено, що 9 серпня 2019 року Носівською районною державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом, було заведено спадкову справу № 240/2019 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . 21 квітня 2021 року нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину, син [PERSON] , який одержав у спадщину земельні ділянки площами 0,2418 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:0606, 2,9992 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:1103, та 1/3 частину земельних ділянок площами 0,2419 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:0605, 2,2501 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:1106, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Принципами цивільного судочинства є, зокрема, змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Банком не надано суду: - розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 29 лютого 2012 року станом на день її смерті; - достовірних та достатніх доказів дотримання законодавчо визначеного строку пред`явлення вимог до спадкоємця [PERSON] ; - доказів про вартість отриманого спадкоємцем [PERSON] майна. З матеріалів справи вбачається, що 6 січня 2021 року Банку стало відомо про відкриття спадщини після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8; 45-46). У судовому засіданні встановлено, що з листом-претензією до [PERSON] . Банк звернувся лише у травні 2022 року (лист-претензія датована 20 травня 2022 року, а фактично відправлена 1 червня 2022 року), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48-49). Таким чином, суд вважає, що Банком були пропущені строки, встановлені частинами 2 та 3 ст. 1281 ЦК України, для пред`явлення вимог до спадкоємця [PERSON] , а тому Банк позбавляється права вимоги. Ураховуючи вищевикладене, проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed