Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Рокитнівська державна нотаріальна контора Рівненської області, староста Масевицького Старостинського округу Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області Нестерчук Наталії Петрівни про визнання заповіту, який 08 листопада 2021 року нібито зробив [PERSON] , недійсним. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] звернувся в Рокитнівську державну нотаріальну контору Рівненської області із заявою про прийняття спадщини. В нотаріальній конторі повідомили, що нібито 08.11.2021 батько зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все його майно заповів своїй сестрі [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . Через це його усунули від права на спадкування після смерті батька. Ознайомившись із заповітом вважає його протиправним, таким, що має бути визнаний недійсним. На його переконання, батько [PERSON] , який помер [INFO] не мав наміру 08 листопада 2021 року посвідчувати заповіт та не робив цього. На початку листопада 2021 року батько захворів на коронавірус, перебіг хвороби протікав важко. 02 листопада 2021 року [PERSON] звертався до лікаря відділення швидкої допомоги, відібрані аналізи підтвердити наявність у останнього коронавірусної інфекції. У заповіті за загальними правилами має зазначатися місце та час посвідчення заповіту. У заповіті, наданому в Рокитнівську державну нотаріальну контору Рівненської області [PERSON] вказано, що його посвідчено в селі Масевичі, Рокитнівського району Рівненської області. Станом на 08 листопада 2021 року такого населеного пункту не існувало. Окрім цього, місцем посвідчення заповіту не є адміністративно територіальна одиниця де його посвідчували, а місце, де його посвідчили. У заповіті місце посвідчення заповіту не вказано. Батько фізично не міг відвідати приміщення Масевицького старостинського округу Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області. Так як від будинку де проживав батько та до Масевицького старостинського округу Рокитнівської селищної ради йому потрібно було витратити не меншу 10 хвилин. Тобто, після з`ясування волевиявлення [PERSON] старості Масевицького старостинського округу Рокитнівської селищної ради [PERSON] мало знадобитися більше 20 хвилин, щоб надрукувати заповіт та повернутися до [PERSON] для його підписання. В протилежному випадку - написане у заповіті від 08 листопада 2021 року не відповідало волі [PERSON] . Проте, визнати недійсним заповіт просить через те, що підпис від імені [PERSON] зроблено не ним. Покликаючись на правову позицію Пленуму Верховного Суду України, норми ЦК України, просив визнати недійсним заповіт, який 08 листопада 2021 року нібито зроблений [PERSON] , оскільки волевиявлення заповідача було не вільним та цей заповіт було підписано не [PERSON] . Також просив стягнути солідарно з відповідачів витрати зі сплати судового збору та витрати, які понесе у зв`язку з проведенням почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 17 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подавала. Відповідач Рокитнівська селищна рада 28 червня 2022 року подала відзив на позовну заяву. Відзив мотивовано тим, що селищна рада не визнає заявлені позовні вимоги, заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед підписом. У заповіті зазначено, що його складено в с.Масевичі, Рокитнівського району Рівненської області. Посилання позивача на відсутність такого населеного пункту є безпідставним, адже с.Масевичі входило до завершення адміністративної реформи у 2021 році до Рокитнівського району Рівненської області. Щодо питання часу, що [PERSON] мало знадобитися більше 20 хвилин, щоб надрукувати заповіт та повернутися до [PERSON] для його підписання повідомляють, що проєкт документа був підготовлений поза місцем проживання [PERSON] , оскільки він не міг самостійно прибути у адміністративне приміщення Старостинського округу, а тому староста селищної ради в усному порядку з`ясувала волевиявлення заповідача, підготувала проєкт документа поза місцем проживання останнього, а потім посвідчила заповіт за встановленою законом процедурою у присутність заповідача. Також зазначають, що позивач не надав та не підтвердив документально наявність коронавірусної інфекції у [PERSON] , тому про перебіг хвороби, зазначено зі слів позивача, що не має значення при встановленні обставин по даній справі. Покликаючись на вищевикладене та правові позиції Верховного суду з подібних правовідносин, просили відмовити у задоволенні позову повністю. Ухвалою суду від 08.08.2022 у справі призначено почеркознавчу експертизу. На період проведення експертизи провадження у справі було зупинено. 04 жовтня 2022 року до суду надійшло клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 12.10.2022. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року витребувано докази у Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області. 15 листопада 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. 27 грудня 2022 року до суду надійшло повідомлення Волинського відділення Науко-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник позивача - адвокат Михалець Г.В. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та доповнив, що оспорюваний заповіт має бути визнаний недійсним у зв`язку з тим, що в судовому засіданні були встановлені обставини, які вказують на порушення вимог щодо форми та порядку посвідчення заповіту. Зокрема, посвідчення заповіту мало відбуватися за участі двох свідків, так як спадкодавець перебував у хворобливому стані та не міг ходити. Крім того, при посвідченні заповіту були присутні сторонні особи, в тому числі відповідач [PERSON] , на користь якої складався заповіт, отже мало місце порушення таємниці заповіту. Також, у заповіті не зазначено місця посвідчення заповіту, а саме за місцем проживання заповідача. Однак, у заповіті вказано лише населений пункт. Оскільки при посвідченні заповіту було порушено вимоги закону щодо форми та процедури посвідчення заповіту, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] пояснила, що покійний [PERSON] є її братом. Останні два роки він хворів, однак в лікарню звертатися не хотів. Незадовго до смерті захворів на простуду, мабуть коронавірусну хворобу. Вона наполягла звернутися до лікарів. Після обстеження [PERSON] лікувався вдома. Однак, захворювання ускладнило його стан, він не міг самостійно ходити, тому вона з чоловіком стали доглядати його. Після хвороби брат почав наполягати на тому, щоб запросили представника сільської ради, так як він хоче скласти заповіт та все майно заповісти їй. Спочатку вона відмовляла його складати заповіт, однак він наполіг. Тоді чоловік поїхав до старостату та привіз працівників селищної ради додому до брата. При розмові брата зі старостою та діловодом вона не була присутня, знаходилася в іншій кімнаті. Після спілкування чоловік відвіз їх назад до старостату та через деякий час знову привіз. Заповіт оголошували в її присутності та присутності її чоловіка. Після оголошення брат підтвердив, що все правильно та підписав заповіт. Коли писав напис, що заповіт прочитаний, йому підтримували руку, так як через хворобу руки тремтіли. Вирішення спору залишає на розсуд суду. Представник відповідача Рокитнівської селищної ради Гвоздецька О.В. позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та доповнила, що посадова особа виконувала волю заповідача, а заповіт підписаний ним, тому підстав для його скасування немає. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Рокитнівської державної нотаріальної контори Витичак Г.М. вважає, що заповіт мав бути посвідчений двома свідками та містити напис, що посвідчений на дому заповідача. Відтак, оспорюваний заповіт не відповідає вимогам закону щодо його форми та посвідчення, тому є підстави для визнання заповіту недійсним. Третя особа [PERSON] пояснила, що є старостою Масевицького старостинського округу Рокитнівської селищної ради з жовтня 2021 року. Дійсно у листопаді 2021 року на прохання родича спадкодавця вона спільно з діловодом [PERSON] виїхали за місцем проживання [PERSON] .. Вона перевірила його дієздатність, з`ясувала його бажання, який ствердно повідомив, що все своє майно хоче заповісти сестрі [PERSON] . Після розмови з [PERSON] вони повернулися у старостат та підготували за допомогою технічних засобів текст заповіту і знову приїхали до [PERSON] додому. Після того, як прочитали заповіт, [PERSON] підтвердив, що все правильно, підписався у заповіті та журналі реєстрації нотаріальних дій. Вона як медичний працівник в минулому з 25 річним досвідом стверджує, що [PERSON] мав загальну слабкість, але був у світлій пам`яті та здоровому глузді, добре розумів значення своїх дій. Тремтіння рук було зумовлене хворобою Паркінсона, однак він міг підписати заповіт. Присутність сестри при оголошенні заповіту, не вважає помилкою та вважає, що вона все зробила правильно, оскільки виконала волю заповідача. Просить відмовити у позові. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює діловодом Масевицького старостинського округу Рокитнівської селищної ради. Точної дати не пам`ятає, але до Старостинського округу звернувся родич [PERSON] - [PERSON] та повідомив, що [PERSON] хоче скласти заповіт. Вони зі старостою поїхали до покійного, усно з`ясували його волю. Після чого, повернулися до старостату, надрукували заповіт та повернулися додому до [PERSON] .. Староста зачитала заповіт вголос, після чого останній його підписав. При посвідченні заповіту, крім її та старости, були присутні сестра покійного [PERSON] та її чоловік [PERSON] .. Сторонніх осіб до посвідчення заповіту не залучали, так як перед посвідченням вказаного заповіту було з`ясовано дійсну волю заповідача, який все своє майно заповідав сестрі. Даний заповіт він же сам і підписав. Коли писав напис, то руку йому підтримували. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з дружиною доглядав покійного [PERSON] , так як останній після хвороби не міг ходити. Коли [PERSON] попросив привезти представника сільської ради для складання заповіту, він поїхав та привіз до нього старосту з діловодом. Коли оголошували заповіт він з дружиною був присутній. [PERSON] сидів на стільці, а він тримав його за плечі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Частина 1 статті 15 ЦК України вказує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В порядку, встановленому цим Кодексом, кожна особа має право звернутися до суду, за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом судового розгляду справи є визнання недійсним заповіту, тобто правові відносини в даному випадку регулюються главою 16 «Правочини» та главою 85 «Спадкування за заповітом» Цивільного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в смт.Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер в с.Масевичі, Рокитнівського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва смерть (а.с.9). Згідно заповіту, складеного в с.Масевичі, Рокитнівського району Рівненської області, [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , будучи при здоровому розумі ясній пам`яті, що діє вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, бажаючи реального настання правових наслідків, не помиляючись щодо обставин зумовлених нижче, діючи без впливу обману, не під впливом тяжкої обставини, на випадок своєї смерті робить заповітне розпорядження: Все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає сестрі [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . Заповіт містить підпис заповідача та запис: «Заповіт прочитаний мною, мені зрозумілий і мною підписаний». Також заповіт містить запис, що складений в селі Масевичі Рокитнівського району, Рівненської області, 08 листопада 2021 року, складено о 15 год.20 хв., на прохання заповідача записаний зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Заповіт посвідчений Нестерчук Наталією Петрівною, старостою Рокитнівської селищної ради. Заповіт записаний [PERSON] зі слід [PERSON] . До підписання заповіт прочитаний вголос і підписаний о 15 год. 40 хв.. Особу встановлено, дієздатність перевірено, зареєстрований в реєстрі за №3-33 (а.с.8, 65). Згідно журналу для реєстрації нотаріальних дій сіл Масевичі, Буда Рокитнівської селищної ради, 08.11.2021 за порядковим номером 3-33 зареєстровано нотаріальну дію про посвідчення заповіту [PERSON] , с.Масевичі, паспорт [NUMBER] від 12.11.1997 р. (а.с.66-68). 29 квітня 2022 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , 1959 р.н., який проживав в [ADDRESS] та помер [INFO] , заява зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №246, спадкова справа №104/2022 від 29.04.2022 (а.с.11). Позивач зазначає, що тоді ж у нотаріальній конторі йому стало відомо, що нібито 08.11.2021 батько зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все його майно заповів своїй сестрі [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] . Однак вважає, що вказаний заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки у заповіті підпис вчинений не батьком. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 08 серпня 2022 року у справі призначалась судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої ставилось питання: Чи виконано підпис на заповіті, який 08 листопада 2021 року, нібито, зробив [PERSON] та посвідчений Нестерчук Наталією Петрівною, старостою Рокитнівської селищної ради Рокитнівського району Рівненської області, [PERSON] , проведення якої доручалося експертам Волинського відділення Львівському науково-дослідчому інституту судових експертиз (а.с.61). Однак, експертиза не проведена, а матеріали справи повернуті до суду без виконання по причині не надання експерту додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (а.с.73,104-105). Крім того, ухвалою суду від 10.03.2023, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» інформацію, чи збереглися в АТ «Державний ощадний банк України» (його філії чи відділенні) зразки почерку чи підпису [PERSON] , [INFO] , жителя с.Масевичі, Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області, який помер [INFO] (а.с.133). 11 квітня 2023 року на адресу суду надійшло повідомлення АТ «Ощадбанк», що в установах АТ «Ощадбанк» наявні зразки підпису [PERSON] , [INFO] (а.с.137). Поряд з цим, ані позивачем, ані його представником не заявлялося клопотання про витребування у АТ «Ощадбанк» документів, які містять зразки підпису [PERSON] та не заявлялося повторного клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Водночас, на переконання представника позивача, оспорюваний заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки при посвідченні заповіту було порушено вимоги закону щодо форми та процедури посвідчення заповіту. При посвідченні заповіту мало бути два свідки, також мало бути вказано у заповіті те, що він посвідчується за місцем проживання заповідача. Також представником позивача наголошено, що заповіт оголошений у присутності особи, на користь якої він складений, що свідчить про порушення таємниці заповіту. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 257 ЦК України). Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. На дату складення оспорюваного заповіту вимоги до його форми та порядку посвідчення були визначені главою 85 книги шостої ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5. Відповідно до частин першої - третьої та четвертої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ч.1 ст.1251 ЦК України). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (частина четверта статті 207 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків. За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування. Статтею 1251 ЦК України також передбачено, що у разі відсутності у населеному пункті нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до частин першої, другої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі №756/14304/15-ц (провадження №61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню ч. 2 ст.1257 ЦК України та вказано, що «для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити дол. спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц (провадження №61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Встановлено, що оспорюваний заповіт складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, текст заповіту складено зі слів заповідача, підписано ним та прочитано вголос, про що є запис в заповіті. При цьому, позивачем не надано суду доказів і в суді таких доказів не було встановлено, що зміст заповіту не відповідає волі заповідача та підписаний не ним. В ході судового розгляду було встановлено, що заповіт посвідчувався за місцем проживання заповідача, тобто в [ADDRESS] . Тобто, вказана нотаріальна дія вчинялася поза межами приміщенні органу місцевого самоврядування, однак даний запис у заповіті відсутній у зв`язку з чим, представник позивача та третя особа - державний нотаріус у судовому засіданні наголошували, що з цих підстав заповіт має бути визнаний недійсним. Слід зазначити, що у населеному пункті с.Масевичі, Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області відсутня нотаріальна контора, у зв`язку з чим заповіт посвідчувався уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. Заповідач [PERSON] на день складання заповіту ( 8 листопада 2021 року) проживав у [ADDRESS] . Місцезнаходження Старостинського округу сіл Масевичі та Буда Рокитнівської селищної ради знаходиться в с.Масевичі по вул.Центральна,97, Сарненського району Рівненської області. Згідно тексту заповіту, заповіт посвідчений в с.Масевичі Рокитнівського району Рівненської області, тобто у населеному пункті, де проживав заповідач та де знаходиться приміщенні органу місцевого самоврядування. Згідно довідки Управління з питань виплати пенсії ГУ ПФ України в Рівненській області №1700-5501-7/56195 від 01.11.2022, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , знаходився на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області і отримував пенсію за віком ( [PERSON] помер [INFO] ). Пенсія виплачувалася через уповноважену установу АТ «Державний ощадний банк» (а.с.85). Однак, зазначена довідка не є доказом того, що заповідач був недієздатною особою. Не заслуговує на увагу суду посилання представника позивача на те, що при посвідченні заповіту мали бути зазначені два свідки з огляду на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів у підтвердження того, що [PERSON] мав фізичної вади чи хворобу, через які не міг власноручно підписати заповіт, або ж не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними. Також, суд не приймає до уваги твердження сторони позивача, що при посвідченні заповіту мало місце порушення таємниці посвідчення заповіту , оскільки при його оголошенні та посвідченні була присутня особа , на користь якої складено заповіт - відповідач [PERSON] .. Суд вважає, що обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється на осіб, яким про посвідчення заповіту стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, свідків, та особу, яка підписує заповіт замість заповідача, а не на заповідача. Тому, складання заповідачем заповіту в присутності інших осіб не може розцінюватися як порушення таємниці заповіту. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанова від 10.06.2019 у справі № 727/6176/16-ц. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. У разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань. При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст.231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна (пункт 21постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено фактів тиску на заповідача при складанні та посвідченні заповіту. Судом встановлено, що посвідчення оспорюваного заповіту відбулося з додержанням вимог чинного законодавства, заповіт вчинено у письмовій формі за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, із зазначенням місця та часу його складання, дієздатність заповідача перевірено уповноваженою особою органу місцевого самоврядування, заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, прочитано вголос (про що є запис в заповіті), підписаний заповідачем особисто, та зареєстрований у встановленому порядку. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог,що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 , ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача. Приймаючи до уваги те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та інші витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed