Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. При ухвалені цього рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, про вирішення яких було заявлено представником відповідача, про що подана відповідна заява з вказівкою, що докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. 18 березня 2023 року засобами поштового зв`язку адвокатом Сопруном В. В. надіслана суду заява, отримана 23 березня 2023 року, про відшкодування судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу. В обґрунтування цієї заяви адвокатом вказано про укладення договору про надання правничої допомоги №654/25, яким у п. 3.1 визначений погодинний розмір гонорару адвоката у 1000,00 грн, а також сплата авансового платежу у розмірі 3000,00 грн. Перераховуючи загальний об`єм наданих послуг, які прийняті [PERSON] , адвокат вказує, що у цілому для надання правничої допомоги [PERSON] витрачено 30 год. 30 хв., а отже вартість винагороди (гонорару) адвоката становить 30500,00 грн, яка сплачена відповідачем. З огляду на викладене, просить стягнути з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30500,00 грн. За змістом положень ст.270 ЦПК України в разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд вправі ухвалити саме додаткове рішення, що і має місце в даному випадку незалежно від найменування поданої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних в матеріалах справі доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання. 29 березня 2023 року через систему «Електронний суд» надійшли заперечення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», де вважає заяву адвоката необґрунтованою, а надані докази - неналежними та недостовірними, тому просить відмовити у стягненні на користь відповідача витрат на правничу допомогу. Так зазначено, що представником відповідача у відзиві від 25 листопада 2022 року було заявлено про попередній розрахунок суми судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 10500,00 грн та визначено, що ця сума є фіксованою та уже сплаченою клієнтом, проте, без надання доказів такої оплати та переліку наданих послуг. Тобто до ухвалення судом рішення 14 березня 2023 року поважних причин ненадання до суду доказів витрат на правничу допомогу не могло бути. При цьому сума заявлена до відшкодування істотно перевищує суму, заявлену у попередньому розрахунку. Послуги, перелічені у наданих адвокатом документах, надані до ухвалення судом рішення, тобто з урахуванням попереднього розрахунку витрат, на думку позивача, авансовий платіж передбачений договором виконаний та становить 3000,00 грн, а нарахування 7500,00 грн є незрозумілим. У наданих копіях платіжних інструкцій від 07 жовтня 2022 року та 20 жовтня 2022 року неможливо ідентифікувати отримувача коштів та підстави перерахування коштів, тому незрозумілим є з якою метою кому та ким перераховані кошти, а отже не можуть бути доказами оплати послуг адвоката. Сума у 20000,00 грн була сплачена 17 березня 2023 року, тобто після ухвалення рішення на користь [PERSON] , а відтак позивач вважає, таким чином адвокату оплачений гонорар успіху, який не має правового регулювання. За таких обставин позивачем наголошується на відсутності доказів сплати клієнтом коштів за надані послуги адвокатом у справі, тому відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, розмір яких не доведено в установленому порядку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 вказаної статті Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України. За положеннями п. 4. ст. 1, ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу, суд враховує, що відповідач скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правничої допомоги від 06 жовтня 2022 року №654/25. Зі змісту п. 3.1 цього договору слідує, що сторони погодили сплату адвокату гонорару, розмір якого визначається часом, витраченим адвокатом на надання клієнту професійної правничої допомоги, а вартість однієї години роботи становить 1000,00 грн; клієнт одразу після укладання цього договору сплачує адвокату авансовий платіж у розмірі 3000,00 грн; надалі гонорар адвокату сплачується клієнтом за вимогою адвоката після надання конкретних послуг професійної правничої допомоги. Пунктом 4 вказаного договору адвокат Сопрун В. В. та Мазур Г. В. погодили оплату гонорару за цим договором у безготівковій формі на рахунок адвоката та конкретні реквізити для оплати, де зазначений розрахунковий рахунок отримувача та, зокрема, номер картки для поповнення. Згідно акту передачі-приймання наданих послуг (виконаних робіт) від 17 березня 2023 року адвокатом у період з 06 жовтня 2022 року по 17 березня 2023 року, були надані такі послуги: підготовка та подання до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи №127/18734/15 тривалістю 1 год., ознайомлення в суді із матеріалами справи №127/18734/15 - 1 год., вивчення матеріалів справи, формування позиції та консультування - 2 год., опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, та вивчення судової практики - 3 год., підготовка та подання заяви про перегляд заочного рішення - 9 год., підготовка та подання відзиву на позовну заяву - 7 год. 30 хв., представництво у Вінницькому міському суді Вінницької області та участь у підготовчому засіданні 12 січня 2023 року - 1 год., вивчення відповіді на відзив позивача, підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив - 6 год. Цим актом сторонами також визначено, що адвокатом витрачено на надання професійної правничої допомоги 30 год. 30 хв, тому загальна вартість виконаних робіт становить 30500,00 грн. Сплата цієї суми підтверджується наданими платіжними документами, а саме: від 07 жовтня 2022 року № ЕСМ_Р24А350593905D1308 на суму 3000,00 грн, від 20 жовтня 2022 року № ЕСМ_Р24А398885908D4804 на суму 7500,00 грн, від 18 березня 2023 року №0.02909074519.1 на суму 20000,00 грн. На противагу доводів позивача належить зазначити, що кошти за вищезазначеними квитанціями сплачені на платіжні реквізити адвоката, що визначені безпосередньо у договорі про надання правничої допомоги та додатково підтверджуються інформацією про реквізити рахунку адвоката Сопруна В. В. у АТ «Акцент Банк». Оскільки вказані докази направлені адвокатом Сопруном В. В. до суду у межах визначеного законом п`ятиденного строку після ухвалення судом 14 березня 2023 року рішення та зробив про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів, про що свідчить його письмова заява від 14 березня 2023 року, то суд бере їх до уваги та водночас відхиляє доводи позивача у запереченні щодо пропуску строку та порушення порядку подання таких доказів. З огляду на надані представником відповідача докази, ухвалене судом 14 березня 2023 року рішення про відмову у задоволенні позову суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених [PERSON] в суді першої інстанції. Разом з тим, суд вважає слушними та частково погоджується із доводами заперечень позивача про завищення заявлених представником відповідача витрат. Суд, перевіривши дані витрати, пов`язані з розглядом справи, вважає їх розмір дещо необґрунтованим та неспівмірним наданим послугам, а саме в частині визначення вартості послуг адвоката: за підготовку та подання до суду заяви про ознайомлення із матеріалами справи, оскільки така заява є взагалі незначною за об`ємом та не потребує значних професійних навичок для її оформлення; за подання відзиву на позовну заяву, адже така за своїм змістом є фактично ідентичною заяві про перегляд заочного рішення; а також за вивчення відповіді на відзив позивача, підготовку та подання заперечення на відповідь на відзив, оскільки останні не навантажені правовим обґрунтуванням, а його складання не потребувало значних зусиль та тривалого часу для його складення, особливо для фахівця у галузі права. З огляду на викладене, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого відповідачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та її доводів суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача - адвоката Сопруна В. В. та стягнення на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, у зменшеному розмірі 10500,00 грн, а у стягненні інших частини витрат на професійну правничу допомогу відмовити. При цьому такі витрати мають бути стягнуті саме з ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», оскільки зважаючи на ухвалу суду від 12 березня 2018 року та в силу положень ст. 55 ЦПК України, воно є правонаступником ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»» та набуло статусу учасника справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved