Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Заявник звернувся із позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання у зв`язку із чим з`явилась заборгованість. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, представником позивача до суду скеровано клопотання щодо проведення судового розгляду справи без участі сторони позивача, вимоги підтримав у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Причини неявки відповідача суду невідомі. Останній не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та будь-яким іншим чином не висловив свого ставлення щодо заявлених вимог. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та, відповідно, без фіксації його перебігу, що відповідає приписам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З урахуванням фактичних обставин справи, суд, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у заочному порядку. Дослідив матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. 27 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 27.12.2020-100001052. Відповідно до п.1.3. зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 6000 гривень строком на 14 днів до 9 січня 2021 року та фіксованою процентною ставкою 2% за один день користування кредитом. Того ж дня позивач отримав кредитні кошти, що підтверджується підписом останнього на копії чеку. 15 квітня 2021 року позивачем скеровано відповідачу пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) Того ж дня, відповідачем підписано заявку на прийняття (акцептування) кредитного договору № 15.04.2021-010000338 згідно якої останній отримав кредит у розмірі 5800 гривень. Окрім цього, у зазначений день відповідачем підтверджено у електронній формі укладення даного договору. Згідно розрахунку позивача у відповідача за зазначеним кредитним договором наявна заборгованість, яка станом на 18 липня 2021 року становить 11107 гривень та складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5800 гривень та заборгованості по процентах 5307 гривень. Відповідач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та отримував код платника податків. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов`язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу заборгованості. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2481 гривня. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved