Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (далі позивач) звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 12.01.2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Просить малолітніх дітей залишити проживати з позивачем. Відповідач заперечень проти позову не висловив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні підтримує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом було з`ясовано думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що просить залишити його проживати з батьком. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено о 08:30 год 22 вересня 2022 року. 22 вересня 2022 року ухвалою суду зупинено провадження у справі та надано сторонам строк на примирення терміном 03 місяці. (а.с.22). Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року поновлено провадження у справі. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 23.12.2022 на 08:30 год. (а.с.24). 22 грудня 2022 року ухвалою суду зупинено провадження у справі та надано сторонам строк на примирення терміном 03 місяці (а.с.29). Ухвалою суду від 23 березня 2023 року поновлено провадження у справі. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 23.03.2023 на 16:40 год. (а.с.30). 23 березня 2023 року розгляд справи відкладено на 19 квітня 2023 року для з`ясування думки сина щодо місця його проживання (а.с.31) ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про шлюб, 12.01.2007 року [PERSON] , [INFO] , у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, зареєстрував шлюб з до [PERSON] , [INFO] , актовий запис №06, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] (а.с. 3). Як вбачається з свідоцтв про народження [INFO] народився - [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.4,5). Сторони спільно не проживають, шлюбні стосунки між ними припинені. V. Норми права. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно роз`яснень у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно положень ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), постанові № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021 року Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. VI. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Спір щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу між сторонами не виник. Сторони у справі та їхній малолітній син - [PERSON] , [INFO] , думку якого з`ясовано у судовому засіданні, дійшли спільної згоди, що він залишиться проживати з батьком, що узгоджується з вимогами ч.2 ст. 160 СК України. В той же час суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про залишення проживання неповнолітнього сина [PERSON] з батьком. Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] , народився [INFO] , тобто має повних 14 років. Відповідно до ч.3 ст. 161 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За таких обставин, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: approved