Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суд із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Костопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, та в них у шлюбі народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, та 23.12.2017 шлюбу було розірвано, а з 14.09.2021 судовим наказом стягуються з відповідача аліменти на утримання спільної дочки. Зазначає, що відповідач з квітня 2022 року і по цей час не бачив доньки жодного разу, спроб побачитися з донькою не робив, не поцікавився її здоров`ям та загальним станом, не проявляв жодного інтересу до долі своєї дочки. Також вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також ухиляється від сплати визначених судом аліментів на утримання дитини, розмір заборгованості становить 35881,36 грн. Зазначає, що на цей час будує відносини з іншим чоловіком, який до дитини відноситься як батько, а вона сприймає його своїм батьком і в подальшому вони планують одружитися. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Представник третьої особи до суду не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивачки, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 28.07.2017 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №129. Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.6) Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/2277/21 від 23.12.2021 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. (а.с.9-10) 14.09.2021 Костопільським районним судом видано судовий наказ №564/2347/23 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу Костопільським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. (а.с.11) Встановлено, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Костопільським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, заборгованість за відповідачем [PERSON] станом на грудень 2022 становить 35881,36 грн. Окрім того, з вказаного розрахунку вбачається, що з часу присудження судом аліментів (з 27.08.2021), відповідач [PERSON] їх сплатив лише один раз у листопаді 2021 в розмірі 2762 грн. Встановлено, що неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] , зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №115/09-06 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. (а.с.8) Згідно довідки виданої закладом дошкільної освіти №4 «Берізка» компенсуючого типу Костопільської міської ради №7 від 18.01.2023, неповнолітня [PERSON] [INFO] , перебуває на обліку та відвідує даний заклад з 25.10.2021 і по цей час. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Зазначено, що батьківські обов`язки по вихованню та утриманні дитини виконує мама [PERSON] , а тато [PERSON] , який є відповідачем по справі, проживає окремо від сім`ї, не бере участі у вихованні доньки, жодного разу не відвідав дочку у вказаному закладі, не приводив та не забирав її з садочка, не цікавиться нею, не приймає участі у батьківських зборах та не спілкується з вихователями групи.(а.с.14) Відповідно до заяви, яка завірена 24.02.2023 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Гладиш О.А., та зареєстрована в реєстрі за №286, [PERSON] , який є відповідачем по справі, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки підписаної заяви, заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування Костопільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав №450/02-08 від 27.03.2023, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських права стосовно малолітньої дочки [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно статтей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до положень ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно правової позиції, якої дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17 «при вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватись та брати участь у їх вихованні. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанні підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідною харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішньоГО світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачка підлягає до стягнення 1073,60 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved