Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Марганецького міського суду від 23.12.2016 року та виконавчого листа №2/180/999/16 від 23.01.2017 року, з 18.11.2016 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її [PERSON] користь на утримання доньки- [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття доньки. Так, як відповідач спочатку взагалі не сплачував аліменти, а згодом став сплачувати їх частково, внаслідок чого з 18.11.2016 року по 01.10.2022 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів, на утримання доньки в розмірі 145011,1 грн., що підтверджується розрахунком головного державного виконавця Слобожанського ВДВС у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за спірний період складає 48702,88 грн. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплатити нараховану пеню за прострочку сплати аліментів, оскільки на даний час має реальний стабільний заробіток, хоча офіційно не працює і це скриває, має власне житло, автомобіль, однак в добровільному порядку виплатити вищевказану заборгованість та пеню не бажає. Просить суд стягнути з [PERSON] , на її, [PERSON] , користь заборгованість по аліментам за період з 18.11.2016 року по 01.10.2022 року в загальній сумі 48702,88 грн.; пеню за прострочення сплати аліментів на утримання їхньої доньки- [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовільнити у повному обсязі. Відповідач у\~судові засідання\~неодноразово не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань не надходило. \~ \~ У позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, до органу місцевого самоврядування - відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, були зроблені запити стосовно надання відомостей про зареєстроване місце проживання [PERSON] . Згідно інформації, наданої відділом формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 17.02.2023 р. №6/5-1780, яка надійшла на адресу суду 27.02.2023 року, інформація про реєстрацію (зняття з реєстрації місця проживання) [PERSON] , згідно даних реєстру територіальної громади м. Дніпра, відсутня. Копією паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] [NUMBER] , яка наявна в матеріалах, даної справи підтверджується, що останнім відомим місцем його реєстрації є: [ADDRESS] . У зв`язку з чим відповідач, крім викликів за вказаними адресами, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідача опубліковано 23.03.2023 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. \~\~ \~Третя особа - представник Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв чи клопотань не надходило. Письмові пояснення щодо позову не подали. У відповідності до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.124\~Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» №14\~від 18\~грудня 2009\~року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом\~України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). \~ Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони по справі являються батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 07 травня 2015 року, актовий запис № 17. На підставі виконавчого листа №2-180/999/16, виданого 23 січня 2017 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, по справі 2/180/999/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2016 року і до повноліття дитини. 05 лютого 2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 05 лютого 2021 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 22. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, внаслідок чого, з 18.11.2016 року по 01.10.2022 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 145011,10 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Отже, заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.10.2022 року становить - 145011,10 грн. Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають відносини, які регулюються ЦК України, СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного Кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно в твердій грошовій сумі. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді даного спору про стягнення, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясовувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі № 759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі № 359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі № 372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Згідно розрахунку пені, наведеного позивачем у позові, загальний розмір пені, за вищевказаний період, сумарно становить - 48702,88 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини , однак не виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, порушене право позивача на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає судовому захисту. Частиною 2 ст.196\~СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, однак відповідачем не надано ніяких доказів про його матеріальне становище сімейний стан. Відповідно до ч. 3 ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищевказану норму матеріального права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки (пені). Враховуючи вищевикладене та наведений розрахунок, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, в частині стягнення розміру неустойки (пені), стягнувши з відповідача на користь позивачки неустойку за несплату аліментів в розмірі 48702,88 грн., яка буде відповідати принципу розумності та справедливості. Щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд виходить із наступного. Частиною 3 статті 194\~СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження», і вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст.\~194\~СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв`язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України). В даному випадку аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відсутній спір про розмір такої заборгованості та вони стягуються державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів необхідно відмовити. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved