Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

До суду\~звернулася [PERSON] \~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] ,\~в якій\~просила стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь аліменти\~на утримання\~малолітньої дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ у\~розмірі \~ частки\~з усіх\~видів заробітку\~(доходів),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~до досягнення\~повноліття дитиною.\~Крім того,\~просила стягнути\~аліменти \~на свою\~користь на\~її утримання,\~як матері\~дитини, \~щомісячно у\~розмірі\~1\~500,00\~грн.,до досягнення\~дитиною трирічного\~віку. Позов мотивується тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2018 року. Від даних відносин вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Сімейні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. В даний час вона перебуває під опікою Центру соціальних служб Одеської обласної ради, як особа, яка постраждала від домашнього насильства, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, поскільки не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн., інших доходів немає. Добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає. Вважає, що відповідач зобов`язаний та у змозі надавати матеріальну допомогу щомісяця на утримання малолітньої дитини у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання у розмірі 1\~500,00 грн., до досягнення дитиною трьох років. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~ Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, у шлюбі не перебували. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.3). Фактичне місцем проживання/перебування [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 06 жовтня 2020 року № 5138-5000313357, від 29 січня 2021 року № 5138-5003377482 (а.с.5,6). Відповідно до довідки Центру соціальних служб Одеської міської ради № 05-Є-860 від 21 липня 2021 року, [PERSON] з 09 червня 2021 року перебуває разом з неповнолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , та з малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , у притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі Центру допомоги особам, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі у Приморському районі ЦСС ОМР (а.с.6). Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~Сімейного\~кодексу\~України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.06.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України). Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, стан здоров`я дитини, відповідача та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею, в той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дитини, яка має право на утримання за його рахунок. Відповідач повинен, і має можливість докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своєї дитини, яка в силу свого віку не може забезпечити себе усім необхідним. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам дитини. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітньої дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання позивача, як матері дитини, до досягнення дитиною трьох років, суд прийшов до наступного. Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою виникнення права на утримання жінки, яка не перебувала у шлюбі з чоловіком, в разі проживання з нею їхньої дитини, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини позивача - дочки [PERSON] , [INFO] , дитина мешкає разом із матір`ю, позивач наразі не працює до досягнення дитиною трирічного віку, не має інших доходів, крім соціальних виплат, а отже позивач потребує матеріальної допомоги від батька дитини, що, у свою чергу, є його обов`язком відповідно до вимог\~ст. 84 СК України. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання позивача та їх спільної дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача, як матері дитини, у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, та до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~984,80 грн.

Outcome: approved