Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Рух справи. Процесуальні дії у справі. 9 лютого 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення 3% у відповідності до статті 625 ЦК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 лютого 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду від 28 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 10:00 24 квітня 2023 року. 28 березня 2023 року, засобами поштового зв`язку, до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву до якого долучено клопотання про витребування з архіву Вишгородського районного суду Київської області матеріали цивільної справи №2-213/13 за позовом ВАТ (ПАТ) «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. У судове засідання, призначене на 24 квітня 2023 року, з`явилася представник відповідача Кручок Н.В. Представник позивача [PERSON] , за його клопотанням від 10 квітня 2023 року та на підставі ухвали суду від 11 квітня 2023 року, взяв участь у судовому засіданні у режимі відеоконференцї. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засіданні, було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування з архіву Вишгородського районного суду Київської області матеріали цивільної справи №2-213/13 за позовом ВАТ (ПАТ) «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, у зв`язку з ненаданням відповідачем та/або її представником доказів самостійного вжиття заходів для їх отримання, як це передбачено статтею 84 ЦПК України, а також з урахуванням того, що у рішенні суду від 23 січня 2013 року зазначено складові суми боргу, яку було стягнуто з відповідача. Заслухавши доводи представника позивача та аргументи представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, з`ясувавши відсутність у представників сторін додаткових пояснень після досліджених доказів та заяв (клопотань), без проведення судових дебатів у порядку, встановленому частиною восьмою статті 279 ЦПК України, суд видалився до нарадчої кімнати, з якої повернувшись, проголосив вступну та резолютивну частину рішення. Обґрунтування позову. В обґрунтування заявлених вимог у позові зазначено, що 17 вересня 2007 року між [PERSON] (позичальник) та ВАТ «Родовід Банк», (Банк) був укладений Кредитний договір №37.3/АА-095.07.2, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 30337,00 Доларів США (тридцять тисяч триста тридцять сім доларів, 00 центів) зі сплатою 12,5 % річних. 23 січня 2013 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області по справі №2-213/13 стягнуто з [PERSON] 48104,43 доларів США (Сорок вісім тисяч сто чотири долари, 43 центи) заборгованості за Кредитним договором та 3219 гривень (три тисячі двісті дев`ятнадцять гривень, 00 копійок) судового збору. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 листопада 2019 року замінено стягувача у справі №2-213/13 на ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, ТОВ «Врдикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. У зв`язку з невиконанням позичальником рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року у позивача виникло право на стягнення 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за рішенням суду, що підлягає стягненню станом на 11 січня 2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 3064,18 доларів США, що за курсом НБУ на дату подачі позову складає 112057,06 гривень. Таким чином, позивач, посилаючись на положення статті 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 3% річних у розмірі 3064,18 доларів США, що за курсом НБУ на дату подачі позову становить 112057,06 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 21900 гривень та судовий збір 2684 гривень. Щодо правової позиції сторін під час розгляду справи. Під час розгляду справи, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, а представник відповідача просила відмовити у задоволені позову посилаючи на позицію викладену у відзиву на позовну заяву. Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не визнаючи позовні вимоги, у відзиві на позовну заяву зазначила, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року у справі №2-213/13 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 48104 (сорок вісім тисяч сто чотири) долари США 43 центи, що еквівалентно за курсом Національного банку України становить 384498 гривень 75 копійок. Резолютивна частина вказаного рішення не містить відомостей про всі складові суми боргу, проте, в описовій частині рішення суду вказано, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 4 жовтня 2012 року складається також з суми трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту та суми трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту 2007,43 доларів США. Деталізацію складових частин стягнутої з [PERSON] суми боргу за кредитним договором здійснив Верховний Суд, який своєю постановою від 3 квітня 2019 року змінив рішення Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада 2015 року у справі №363/3994/15-ц, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року. Таким чином, на дату пред`явлення даного позову існує рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене судом за результатами розгляду позову між тими ж сторонами, з тих же підстав і з такого ж предмету. Позивач, з метою введення суду в оману, у позовній заяві підтвердив, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та не повідомив суд про уже існуюче рішення суду між тими ж сторонами, з того ж предмету та з тих же підстав. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача суму нараховану у порядку статті 625 ЦПК України повторно на суму основого боргу за кредитом та боргу за відсотками по кредиту, а також на суму пені та на вже нараховані і присуджені до стягнення рішенням суду від 23 січня 2013 року 3% річних, що на думку відповідача є неприпустимим. Також безпідставною відповідач вважає вимогу про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки до позовної заяви не додано договору про надання правової допомоги з підготовки позовної заяви, натомість доданий договір №03-01/2023 про надання правової допомоги від 3 січня 2023 року не підтверджує наявності договірних правовідносин між ТОВ «Вердикт Капітал» та АО «Лігал Ассістанс» у складанні даного позову. До позову позивач додав прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних Зборів №03-01/2023 від 3 січня 2023 року та Акт №6 приймання - передачі наданих послуг від 16 січня 2023 року, в якому відображено види послуг, які були надані позивачеві та їх вартість. З Акту вбачається, що позивачеві були надані усна і письмова консультація вартістю 3650 гривень за кожну, на консультації виконавцем послуг витрачено по одній годині на кожну. Проте, згідно прайс-листа ОА «Лігал Ассістанс» вартість усної та письмової консультацій з вивченням документів становить по 1500 гривень за годину. Вартість підготовки позовної заяви, згідно прайс-листа становить 1500 гривень за годину, а в Акті вказано 3650 гривень за годину. За послугу з формування додатків до позовної заяви, зібрання та передачу справи замовникові за Актом визначено вартість у розмірі 3650 гривень, а за прайс-листом така послуга взагалі не передбачена. На підтвердження здійснених позивачем витрат на правову допомогу, до позовної заяви додано копію платіжної інструкції № 0358530000 від 17 січня 2023 року на суму 56000 гривень. Проте, даний документ, на думку відповідача, не має відношення до даної справи і не підтверджує здійснених позивачем витрат на оплату правової допомоги з підготовки даного позову, оскільки з зазначеного у вказаній платіжній інструкції призначення платежу не можливо ідентифікувати платіж, як такий, що здійснений з метою оплати вартості правової допомоги з підготовки саме цього позову. Фактичні обставини, встановлені судом. Заслухавши доводи\~представника позивача\~та аргументи\~представника відповідача,\~дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, з урахуванням положень пункту 5 частини 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», статті 82 ЦПК України, судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року у справі №2-213/13 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»(р/р № [NUMBER] в ГУ НБУ по м. Києву, МФО 321712, код ЄДРПОУ 14349442) заборгованість за кредитом у розмірі 48 104 (сорок вісім тисяч сто чотири) долари США 43 центи, що еквівалентно 384 498 гривень 75 копійок за курсом Національного банку України. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»(р/р № [NUMBER] в ГУ НБУ по м. Києву, МФО 321712, код ЄДРПОУ 14349442) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять ) грн. (а.с. 13-16, 89-90). З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 4 жовтня 2012 року становить 48 104 долари США 43 центи, що еквівалентно 384 498 грн. 75 коп. за курсом Національного банку України на дату розрахунку і складається із: сума заборгованості за кредитом 23191, 48 доларів США; сума заборгованості за процентами по кредиту 6174, 17 доларів США; сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 16731,06 доларів США; сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту та сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту 2007, 73 доларів США. 1 квітня 2015 року Вишгородським районним судом Київської області, на підставі рішення від 23 січня 2013 року у справі №2-213/13, було видано два виконавчих листи про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 48104 (сорок вісім тисяч сто чотири) долари США 43 центи, що еквівалентно 384498 гривень 75 копійок за курсом Національного банку України та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) гривень (а.с. 9-12). При цьому у матеріалах справи відсутні докази примусового виконання вказаного судового рішення. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 листопада 2019 року у справі №2-213/13 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал» та замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749 у цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості зі кредитним договором №_37.3/АА-095.07.2 (а.с. 17-18). Постановою Верховний Суд від 3 квітня 2019 року у справі №363/3994/15-ц (провадження №61-13878св18) касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада 2015 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року, змінено та викладено абзац другий резолютивної частини рішення Вишгородського районного суду Київської області від 3 листопада 2015 року у такій редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2007 року у загальному розмірі 48104,43 доларів США, що складається з: - 23191,48 доларів США заборгованості за кредитом; - 6174,17 доларів США заборгованості за процентами за кредитом; - 133731,35 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом; - 16047,76 грн трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту та сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту, звернути стягнення на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на предмет застави: автомобіль марки MITSUBISHI, модель PAJERO SPORT, рік випуску 2007, колір сірий, шасі № [NUMBER] , тип ТЗ універсал, реєстраційний № [NUMBER] , що переданий в заставу АТ «Родовід Банк» на підставі договору застави від 17 вересня 2007 року, що належить на праві власності [PERSON] шляхом проведення торгів та продажу предмету застави за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій». В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року залишено без змін (а.с. 80-85, 91-94). Так,\~із змісту\~вказаної \~постанови Верховного\~Суд убачається,\~що у\~вересні 2015\~року ПАТ\~«Родовід Банк»\~звернулось до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про звернення\~стягнення на\~заставне майно. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 17 вересня 2007\~року між\~банком та\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір,\~за умовами\~якого банк\~відкрив відновлювальну\~кредитну лінію\~ [PERSON] \~на загальну\~суму 30337\~дол.\~США та\~зобов`язався надати\~позичальнику кошти\~на купівлю\~автомобіля. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу від 17 вересня 2007 року, за умовами якого як забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач передала в заставу автомобіль MITSUBISHI, модель PAJERO SPORT, рік випуску 2007, колір сірий, шассі № [NUMBER] , тип ТЗ універсал, державний номерний знак [NUMBER] . В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача перед позивачем станом на 04 жовтня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 48104,43 дол. США, що є еквівалентом 384 498,75 грн. На підставі викладеного позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.09.2007 року звернути стягнення на користь ПАТ «Родовід Банк» на предмет застави: автомобіль марки MITSUBISHI, модель PAJERO SPORT, рік випуску 2007, колір сірий, шасі № [NUMBER] , тип ТЗ універсал, реєстраційний № [NUMBER] , що переданий в заставу АТ «Родовід Банк» на підставі договору застави від 17.09.2007 року, що належить на праві власності [PERSON] , шляхом проведення торгів та продажу предмету застави за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Як зазначено судом касаційної інстанції та це встановлено судами попередніх інстанції у справі №363/3994/15-ц , «17 червня 2009 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 37.3/АА-095.07.2,\~відповідно до\~якого,\~ [PERSON] \~отримала кредит\~в сумі\~30\~337,00\~дол.\~США для\~придбання автомобіля\~та взяла\~на себе\~зобов`язання повернути\~наданий кредит\~у повному\~обсязі до\~17\~вересня 2011\~року зі\~сплатою 12,5\~%\~річних за\~користування кредитом. З метою\~забезпечення виконання\~грошових зобов`язань\~між ВАТ\~«Родовід Банк»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«Родовід Банк,\~та [PERSON] \~було укладено\~договір застави\~транспортного засобу\~від 17\~вересня 2007\~року,\~згідно якого\~остання передала\~у заставу\~автомобіль MITSUBISHI,\~модель PAJERO\~SPORT,\~рік випуску\~2007,\~колір сірий,\~шассі №\~ [NUMBER] ,\~тип ТЗ\~ універсал,\~державний номерний\~знак [NUMBER] . Через неналежне виконання умов договору у відповідача станом на 04 жовтня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 48 104,43 дол. США, що складається з: - 23 191,48 доларів США сума заборгованості за кредитом; - 6 174,17 доларів США сума заборгованості за процентами по кредиту; - 133 731,35 грн сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; - 16 047,76 грн сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту та сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту. Встановлено, що заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року у справі № 2-213/13 задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 104,43 дол. США, що еквівалентно 384 498,75 грн та судовий збір у розмірі 3 219 грн. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 червня 2013 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 червня 2013 року залишено без змін. Крім того, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Родовід Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у даній цивільній справі. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року залишена без змін.». Суд касаційної інстанції, змінюючи рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2015 року, виходив з того, що «Судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено, що кредитна заборгованість відповідача станом на 04 жовтня 2012 року складала суму в розмірі 48 104,43 дол. США, що є еквівалентом 384 498,75 грн. В рахунок погашення указаної суми кредитної заборгованості позивач просив суд звернути стягнення на заставне майно. Установивши, що кредитна заборгованість позичальника станом на момент звернення до суду із даним позовом є непогашеною, а кредитор має передбачене договором та законом право на звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду в рахунок погашення спірної заборгованості, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог ПАТ «Родовід Банк» у даній справі.» «Згідно дослідженого судами попередніх інстанцій розрахунку заборгованості спірна сума боргу становить 48 104,43 дол. США, та складається з: - 23 191,48 доларів США сума заборгованості за кредитом; - 6 174,17 доларів США сума заборгованості за процентами по кредиту; - 133 731,35 грн сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту; - 16 047,76 грн сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту та сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту.» Відповідно до розрахунку наданого позивачем, 3064,18 доларів США - нараховані 3% річних за користування [PERSON] грошовими коштами у відповідності до статті 625 ЦПК України за період з 11 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року (а.с. 8). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, до позовної заяви представником позивача додано копію Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року у справі №2-213/13 із Єдиного державного реєстру судових рішень із знеособленою особою відповідача, а відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву у такому самому вигляді постанову Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №363/3994/15-ц. Відповідно до пункту 5 частини 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Законом передбачено, що суд який розглядає справу, може самостійно при здійсненні судочинства використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру, на який сторона у справі посилається як на доказ для доведення певних обставин. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Згідно із частиною п`ятою цієї статті у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача на підставі статті 625 ЦК України 3% річних, нарахованих за відповідний період за невиконання грошового зобов`язання, а саме несплату нею грошових коштів на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року у справі №2-213/13. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) та постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду прийшла висновку, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З наведеного слідує, що судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, виражене у відповідній формі, є грошовим зобов`язанням. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, тобто невиконання боржником обов`язку сплатити грошові кошти. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, аргументи відповідача щодо подвійного нарахування позивачем 3 % на суму заборгованості за Кредитним договором, є безпідставними. Водночас заслуговують на увагу доводи представника відповідача, щодо наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет застави по Договору застави транспортного засобу від 17 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем з метою забезпечення грошового зобов`язання за Кредитним договором від 17 вересня 2007 року. Як встановлено судом, позивач пред`являючи позов до [PERSON] у вересні 2015 року, просив звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним зобов`язанням, забезпеченим заставою, у розмірі 48103,43 доларів США, яка була стягнута з [PERSON] рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2013 року у справі №2-213/13. Так, згідно з положеннями статті 589 ЦК України, статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, позивачем реалізовано своє право заставодержателя/іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, звернувшись у вересня 2015 року до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на заставне майно автомобіль MITSUBISHI, модель PAJERO SPORT, рік випуску 2007, колір сірий, шассі № [NUMBER] , тип ТЗ універсал, державний номерний знак [NUMBER] , оскільки відповідачем належним чином не виконувалися умови Кредитного договору та, у подальшому, рішення суду про стягнення заборгованості за цим договором (справа №363/3994/15). Докази невиконання вказаного судового рішення в матеріалах справи відсутні та, як зазначив представник позивача, це питання ним не з`ясовувалося, у зв`язку з чим не є можливим встановити дійсний розмір заборгованості, в рахунок погашення якої кредитор просив звернути стягнення на предмет застави, та всі його складові. Позивачем не надано доказів, щодо підтвердження суми, заявлених позовних вимог, а саме 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 3064,18 доларів США за період з 11 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року. Змагальність цивільного процесу передбачає активну процесуальну позицію сторін в справі та, відповідно, покладає обов`язки на учасників подавати докази, клопотання, заяви, вчиняти відповідні процесуальні дії з метою доведення власної позиції та спростування позиції опонента. Роль суду за концепцією змагального процесу полягає у балансуванні інтересів сторін, сприянні в реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи тощо. При цьому суд наділяється активною процесуальною позицією лише в деяких виключних випадках з огляду на характер та предмет спору. В інших випадках за загальним правилом саме на сторони покладається обов`язок вчинення процесуальних дій з метою доведення відповідної позиції. За загальним правилом тягар доказування в цивільному процесі покладається на позивача, відповідач, в свою чергу, має спростувати надані позивачем докази в передбаченому цивільним процесуальним кодексом порядку. Судом у встановленому законом порядку доведено до відома сторін порядок подання доказів. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої суми до стягнення з відповідача, позивачем суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, відтак, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у відповідності до статті 625 ЦК України за невиконання рушення суду від 23 січня 2013 року, з урахуванням постанови Верховного Суду від 3 квітня 2019 року, слід відмовити. Висновок суду. Враховуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості,\~суд прийшов\~до висновку\~про відмову\~у задоволенні\~позову ТОВ\~«Вердикт Капітал». Щодо розподілу судових витрат. З урахуванням положення статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed