Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

У липні 2021 року до Млинівського районного суду Рівненської області з Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у серпні 2018 року [PERSON] приїхав до нього з пропозицією щодо купівлі належного позивачу комбайна бурякозбирального MOREAU VOLTRA 6-24. [PERSON] передав позивачу лише частину коштів, запевнивши, що решту вартості комбайна - 4000 доларів США заплатить пізніше. Маючи при собі копію свого паспорта, [PERSON] власноручно на ній, фактично виклав умови досягнутої угоди між ними, зазначивши, що решту коштів сплатить до 01.12.2018. Після цього, позивач передав [PERSON] технічний паспорт та номерні знаки на комбайн та допоміг йому перегнати комбайн. Однак, до кінця 2018 року, як і на час звернення із позовом, [PERSON] вказані вище кошти так і не сплатив. Таким чином, на даний час, комбайн знаходиться у відповідача, хоча зареєстрований за позивачем, договору купівлі-продажу укладено не було. Вважає, що за таких обставин, його позбавлено права володіння та розпорядження власним майном, з приводу чого змушений звернутись до суду за захистом свого права власностві на спірний комбайн, шляхом його витребування із незаконного володіння. 01 квітня 2022 року, через канцелярію суду, за підписом представника [PERSON] - адвоката Кучера Олександра Георгійовича, надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів). В обгрунтування зустрічного позову представник [PERSON] зазначив, що у кінці серпня 2018 року його довіритель приїхав до [PERSON] , оскільки мав намір придбати належний останньому комбайн бурякозбиральний. При зустрічі було оглянуто комбайн та попередньо узгоджено його ціну у розмірі 24 000 доларів США. [PERSON] того ж дня сплатив [PERSON] 20 000 доларів США, домовившись з ним, що іншу частину виплатить згодом. Однак, при першій спробі працювати на комбайні, [PERSON] виявив його технічну несправність, яка не дозволяла йому якісно виконувати роботу. Дану несправність не вдалось усунути і на даний час. Тому, [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] щодо повернення йому його коштів, натомість, він повернув би [PERSON] його несправний комбайн. Однак, згоди між ними про це досягнуто не було, а у липні 2021 року [PERSON] звернувся в суд із даним позовом. За вказаних вище обставин, покликаючись на положення ст.. 1212 ЦК України, вважає, що за відсутності між ними договору купівлі-продажу комбайна, у них відсутні будь-які договірні зобов`ання, а грошові кошти в сумі 20 000 доларів США набуті [PERSON] без правової підстави. Відтак, просив стягнути з [PERSON] належні йому грошові кошти, які набуті ним без достатньої правової підстави. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] користувався комбайном впродовж чотирьох років, відтак, отримував доходи. Крім цього зазначає , що на момент подачі [PERSON] зустрічного позову спливли строки позовної давності. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. ( а.с.133-134) Представником [PERSON] - адвокатом Кучером О.Г. подано відповідь на відзив, у якій представник зазначив, що поданий зустрічний позов, в даному випадку, є самостійним засобом захисту інтересів первісного відповідача - [PERSON] , оскільки безперечно пов`язаний з первісним позовом і не виключає можливості зарахування зустрічних однорідних вимог згідно ст.601 ЦК України. У відповіді на відзив також заперечує ту обставину, що використовував спірний комбайн за цільовим його призначенням і отримував від цього доходи. [PERSON] стверджує, що неодноразово звертався до [PERSON] з пропозицією забрати комбайн, а натомість просив повернути йому кошти в сумі 20 000 доларів США. Однак, згоди з цього приводу між ними досягнуто не було. Тому, коли з ухвали Млинівського районного суду від 15.02.2022 він дізнався про подання [PERSON] позову аж 17.03.2022, то вважає, що строки позовної давності не пропустив. Крім цього, стверджує, що між ним і [PERSON] не було визначено конкретної дати, при настанні якої мав би бути підписаний договір купівлі-продажу. Відтак, зазначає, що оскільки укладення договору купівлі-продажу було відтерміновано на невизначений час, то і строки позовної давності слід рахувати не від дати передання майна, а від дати звернення [PERSON] до нього з позовом до суду. Просив задовольнити його позовні вимоги. ( а.с.141-142) В судовому засіданні кожна зі сторін підтримали свої вимоги та заперечння з підстав, наведених у первісному і зустрічному позовах, відзиві на зустрічний позов, відповіді на відзив. При цьому, [PERSON] позов [PERSON] про повернення комбайна визнав. Заслухавши пояснення [PERSON] , [PERSON] та їх представників, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням подані сторонами докази в їх сукупності, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. При цьому, за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами ч. 2 ст. 16 ЦК України. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За змістом ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що також визнається і сторонами, у серпні 2018 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, а останній прийняв від нього вказану суму грошей. Зі своєї сторони [PERSON] передав [PERSON] комбайн бурякозбиральний MOREAU VOLTRA 6-24, який належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] ( а.с.9). Зазначені дії [PERSON] та [PERSON] вчинили з метою укласти в майбутньому договір купівлі-продажу згаданого бурякозбирального комбайна. При цьому, на момент передачі грошових коштів і комбайна, будь-яких документів щодо технічного стану комбайна, його комплектації і кінцевої вартості, сторонами не узгоджувалось, не складалось і не підписувалось. Будь-якої угоди під час вчинення вищезазначених дій між сторонами не укладалось. [PERSON] була надана [PERSON] лише письмова розписка, у якій він погодився здійснити оплату за комбайн двома платежами розміром 20 000 доларів США і 4000 доларів США до 01.12.2018. Зазначена розписка містить підпис лише [PERSON] , а підпис [PERSON] у ній відсутній. ( а.с.164) Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу ( між юридичними особами); Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) За правилом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Як встановлено судом, договір, який мали намір укласти між собою [PERSON] та [PERSON] , за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, предметом якого мав бути бурякозбиральний комбайн MOREAU VOLTRA 6-24 на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється положеннями ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно положень зазначених підзаконних нормативно-правових актів, особливістю договору купівлі-продажу транспортних засобів, які перебувають на обліку в Держсільгоспінспекції, є його письмова форма, оскільки на його підставі покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машини ( тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських та ін машин і техніки) з обліку чи акт технічного стану. Таким чином, враховуючи премет (бурякозбиральний комбайн MOREAU VOLTRA 6-24)і суму договору, правочин, який мали намір укласти [PERSON] і [PERSON] , слід було і належить вчиняти у письмовій формі з відображенням у ньому усіх істотних умов, які б стосувались його предмету, комплектності, технічного стану, ціни та інших умов, досягнення яких сторони вважали необхідними для укладення договору з подальшою переєстрацією комбайна за новим власником. У правових висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 19 лютого 2014 року у справі N 0426/14068/2012 (провадження N 6-162цс13) та від 13 червня 2016 року у справі N 570/3056/15-ц (провадження N 6-643цс16), від 15 березня 2018 року у справі N 136/2211/15-ц (провадження N 61-5839св18) зазначено, що моментом укладення договору є день, коли сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору і скріпили його своїми підписами. Тобто, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, дотрималися письмової форми договору та підписали його, він вважається укладеним. Вказане правило визначення моменту укладення договору стосується лише договорів, які повинні бути укладені у простій письмовій формі. Сторонами визнається і це, також, видно з матеріалів справи, що усіх істотних умов для укладення договору купівлі-продажу бурякозбирального комбайну MOREAU VOLTRA 6-24 між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі досягнуто не було. Зокрема, не досягнуто згоди щодо технічного стану предмета договору ( якості товару), його комплектації, остаточної вартості ( ціни договору ) та інших істотних умов. Про відсутність такої згоди свідчить той факт, що і після фактичної передачі комбайна [PERSON] , в останнього були претензії щодо його комплектації, технічного стану ( справності), які [PERSON] заперечувались. Жодним документом, підписаним [PERSON] та [PERSON] технічний стан комбайна, його комплектація та інші технічні характеристики, станом на момент отримання його [PERSON] не перевірялись і не фіксувались. Отже, вище наведені обставини свідчать про те, що між [PERSON] та [PERSON] не було укладено договору купівлі-продажу бурякозбирального комбайну MOREAU VOLTRA 6-24. Відповідно , відсутні будь-які правові наслідки для сторін за таким договором. При цьому, надана [PERSON] [PERSON] розписка про згоду здійснити оплату за комбайн, за своєю формою і змістом не є письмовим догвором, оскільки не містить підписів як [PERSON] , так і [PERSON] та не відображає усіх істотних умов, досягнення яких обома сторонами, мало б наслідком укладення договору. Також, згадана розписка за своєю формою і змістом не є попереднім договором в розумінні ст.635 ЦК України, оскільки не підписана обома сторонами, не передбачає строків та усіх істотних умов, погоджених обома сторонами , необхідних для укладення основного договору. Так само вона не є свідченням завдатку, оскільки сторонами не укладався основний договір, за яким би такі кошти предавались на підтвердження зобов`язань по ньому і на забезпечення його виконання. Будь-які інші договори, якими було б врегульовано правовідносини по фактичному володінню [PERSON] належним [PERSON] бурякозбиральним комбайном MOREAU VOLTRA 6-24, а так само володіння і користування [PERSON] належними [PERSON] грошовими коштами в сумі 20 000 доларів США, між сторонами відсутні. З наведеного суд дійшов висновку, що набуття [PERSON] у фактичне володіння бурякозбирального комбайну MOREAU VOLTRA 6-24, а [PERSON] належних [PERSON] грошових коштів в сумі 20 000 доларів США, відбулось без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Щодо обраного сторонами способу захисту свого порушеного права, суд зазначає таке. В даному випадку має місце кондикція, тобто позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може бути застосований самостійно на підставі ст. 1212 ЦК України. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Верховним Судом у постанові від 17.04.2019 по справі №757/16163/17 наголошено, що ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. В ході судового розгляду не встановлено існування договірних відносин між [PERSON] та [PERSON] .. Відтак їх відсутність є обов`язковою умовою застосування приписів ст. 1212 ЦК України. На підставі викладеного, враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено безпідставне володіння [PERSON] належним [PERSON] бурякозбиральним комбайном, а [PERSON] належними [PERSON] грошовоими коштами у сумі 20 000 доларів США, а також беручи до уваги, що між ними відсутні договірні правовідносини щодо згаданого майна, суд приходить до винсовку, що майно, яке є предметом спору у цій справі підлягає поверненню їх власникам. При цьому, судом враховується, що положення статті 1212 ЦК України не визначають строк, в межах якого таке повернення має бути здійснене, і до настання якого, вимога про таке повернення не підлягає задоволенню. Це зумовлено природою правовідносин з набуття/збереження/знаходження майна без достатньої правової підстави, оскільки порушення триває та вказує на необхідність негайного повернення майна. Особливості правового регулювання кондикційних зобов`язань виключають існування строку для належного/непростроченого/ виконання таких зобов`язань у розумінні статті 530 ЦК України. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, про що зазначав у своєму відзиві на зустрічний позов [PERSON] .. Отже, як первісний, так і зустрічний позов про повернення майна їх власникам підлягає до задоволення. Посилання [PERSON] на обставини використання [PERSON] комбайна, як на підставу зменшення суми грошових коштів, що підлягають поверненню [PERSON] , не входить до предмета судового розгляду у цій справі і не охоплюються нормами ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, якими регулюються спірні правовідносини між сторонами. Відтак, такі посилання [PERSON] можуть бути предметом оркемого позову, обгрунтованого необхідністю застосування положень ст. 1214 ЦК України, а тому, з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, при вирішенні спору судом, до уваги не беруться. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача [PERSON] на оплату судового збору становлять 4978грн.. (а.с. 1, 24, 46). Судові витрати позивача [PERSON] на оплату судового збору становлять 5851 грн.. (а.с. 119). Оскільки, первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають до задоволення повністю, то сплачені ними суми судового збору підлягають стягненню на користь протилежної сторони. На підставі наведеного,

Outcome: approved