Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

16 червня 2022 року позивач звернулась до суду із позовом в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 50, вчинений 20 січня 2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною. Свій позов обґрунтовувала тим, що 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 50, про що позивачу стало відомо з автоматизованої системи виконавчого провадження та єдиного реєстру боржників. На підставі вищевказаного виконавчого напису, 22 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком Андрієм Анатолійовичем відкрито виконавче провадження № 68764325. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що з позивача на користь Акціонерного товариства ?Ідея Банк? підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 89918 грн. 33 коп., з яких: - сума до стягнення становить 80018 грн. 62 коп.; - сума виконавчого збору становить 8001 грн. 86 коп..; - сума штрафу становить 0 грн. 00 коп.; - сума комісії платіжної компанії становить 1328 грн. 85 коп.; - сума виконавчих витрат становить 569 грн. 00 коп. Позивач вважає, що виконавчий напис № 50, вчинений 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України. Із постанови про відкриття виконавчого провадження видно, що сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ ?Ідея Банк? становить 80018 грн. 62 коп. Проте, за яким кредитним договором стягується заборгованість, за який період та з чого вона взагалі складається не зрозуміло. За таких обставин вважає, що стягнення нічим непідтвердженої суми заборгованості перед АТ ?Ідея Банк? може призвести до безпідставного стягнення грошових коштів, порушення її прав або інтересів. Крім того, жодних повідомлень про вчинення виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження позивач не отримувала. Будь-які поштові рекомендовані відправлення на адресу позивача проживання не надходили. З метою захисту порушення її прав та інтересів, позивачем подано до суду заяву про забезпечення даного позову. Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 16 червня 2022 року вказана справа передана судді Дутчак І.М. 17 червня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М. було заявлено самовідвід. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2022 року, матеріали даної цивільної справи передані на розгляд судді Радзівіл А.Г. 20 червня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 04 квітня 2022 року. 21 липня 2022 року від АТ ?Ідея Банк? надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову, розгляд справи проводити у їх відсутність. Посилається на те, що 17.10.2019 між банком та позичальником було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00611.005830579, згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 49999, 00 грн., а позичальник зобов`язувалась повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Оскільки позивач як позичальник згідно кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала, станом на 06.12.2021 у неї утворилась заборгованість за таким договором у розмірі 78118, 62 грн. з яких: строковий основний борг - 40541, 66 грн.; прострочений основний борг - 6769, 92 грн.; прострочені проценти - 6055, 79 грн.; строкові проценти - 775, 96 грн.; строкова плата за обслуговування кредиту - 3272, 53 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 20702, 76 грн. Зі своєї сторони банком було надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення нотаріусом 20.01.2022 року виконавчого напису № 50 та надані документи в повній мірі встановлюють суму заборгованості позивача, як боржника, перед банком, з врахуванням усіх сплат, визначених умовами кредитного договору та здійснених боржником. Було надано такі документи: 1. Заяву банку про вчинення виконавчого напису від 19.01.2022 № 12.4.2/8358; 2. Оригінал кредитного договору; 3. Довідку банку про ненадходження платежів від 19.01.2022 № 12.4.2/8469; 4. Вимогу банку про усунення порушення кредитних зобов`язань від 06.12.2021 вих.№12.4.2/206.00611.005830579; 5. Довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] ; 6. Список згрупованих поштових відправлень банку; 7. Список згрупованих поштових відправлень цінних листів банку; 8. Список вкладення до цінного листа, що підтверджує надіслання на адресу позивача документів, визначених пунктами 4 - 5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; 9. Виписку по рахунку [NUMBER] ; 10. Детальний розрахунок заборгованості [PERSON] . Представник відповідача зазначив, що банк скеровував позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 06.12.2021 року за допомогою якої позивач була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість за кредитним договором, вказано розмір боргу, а також з чого вона складається. Також попереджено про стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. Крім цього, позивач отримала вимогу банку разом зі всіма додатками до неї 14.12.2021 року, підтвердження - повідомлення про вручення поштового відправлення за реєстровим №7950102202809 з підписом позивача про отримання. А тому твердження позивача про те, що жодних повідомлень про вчинення виконавчого напису вона не отримувала та будь - які поштові рекомендовані відправлення на вказану нею адресу проживання не надходили не відповідають дійсності і є спробою позивача ввести суд в оману. Після отримання позивачем відповідної вимоги, вона жодним чином не висловила заперечень щодо її змісту, а тому викладене свідчить про те, що позивач погодилась з вимогами банку, проте на даний час намагається відтермінувати момент повернення боргу, що свідчить про свідоме ухилення позивача від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. Відтак, все вище наведене підтверджує той факт, що спірний виконавчий напис, вчинений 20.01.2022 нотаріусом за № 50, щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 80 018, 62 грн. (включаючи плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса), відповідає всім вимогам Закону України ?Про нотаріат?, порядку та переліку, відтак є законним та підлягає виконанню, а стягнення відбувається на законній підставі. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась, в позовній заяві в прохальній частині просила проводити розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі, та виниклі їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.10.2019 між АТ ?Ідея Банк? та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00611.005830579, згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 49999, 00 грн., а позичальник зобов`язувалась повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього договору. Оскільки позивач як позичальник згідно кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала, станом на 06.12.2021 у неї утворилась заборгованість за таким договором у розмірі 78118, 62 грн. з яких: строковий основний борг - 40541, 66 грн.; прострочений основний борг - 6769, 92 грн.; прострочені проценти - 6055, 79 грн.; строкові проценти - 775, 96 грн.; строкова плата за обслуговування кредиту - 3272, 53 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 20702, 76 грн. 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 50 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. На підставі вищевказаного виконавчого напису, 22 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком Андрієм Анатолійовичем відкрито виконавче провадження № 68764325 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт коштів боржника, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасниківсправи,таіншихобставин,якімаютьзначеннядля вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказам; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України сторонни та інші учасники справи подаються докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначено Законом (тут і далі Закон в редакції на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України ?Про нотаріат? порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 ?Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів? в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині ?а після слів ?заставлене майно? доповнити словами ?(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)?; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: ?1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу?, п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: ?Доповнити перелік після розділу ?Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами? новим розділом такого змісту: ?Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) ?Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно?, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання?. Як встановлено судом, укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, при цьому суд враховує, що належним чином повідомлений відповідач зворотного суду не довів, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, приватним нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, останній має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Згідно із частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви не майнового характеру до суду та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн., а тому сума судових витрат у розмірі 1488,60 грн. має бути стягнута із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved