Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги з урахуванням уточнення позовних вимог тим, що він з 20 лютого 2019 року перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року у справі № 206/4375/20 шлюб між сторонами було розірвано, яке набрало законної сили 16 лютого 2021 року. Зазначеним рішенням суду було також визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Посилається на те, що після фактичного припинення шлюбу відповідач не займається вихованням сина, повністю усунулась та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги і турботи. Вказує, що він самостійно несе весь тягар матеріального утримання дитини, забезпечує дитині виховання, належні умови проживання, розвитку, навчання. За час відвідування дитиною садочка відповідачка не водила дитину у заклад та не виявляла інтерес до життя, успіхів дитини у дитячому садку. Підтвердження факту того, що змінити ставлення матері до виховання дитини неможливо, є підписана відповідачем власноруч нотаріально завірена заява від 13 січня 2021 року, якою відповідач дала свою згоду та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав на сина, у зв`язку з чим, позивач просив суд позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 жовтня 2022 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Органа опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також акт обстеження умов проживання цієї дитини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі посилаючись на обставини викладену у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать конверти, які повернулися до суду з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою», також відповідач про день та час розгляду справи повідомлялася шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник третьої особи надала суду заяву в якій просила розглянути цивільну справу без участі їх представника, при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини в межах чинного законодавства України, а також просила долучити до справи висновок органу опіки і піклування, та акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини. 03 квітня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 135 (а. с. 45). Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року у справі № 206/4375/20 розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , та визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яке набрало законної сили 16 лютого 2021 року (а. с. 46-49). Відповідно до вищевказаного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2021 року у справі № 206/4375/20 судом було встановлено, що діючи в інтересах дитини та враховуючи рішення Виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради № 210 від 21 серпня 2020 року доцільно проживання малолітнього сина [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] . Також судом встановлено, що дитина [PERSON] мешкає разом із батьком [PERSON] , бабусею [PERSON] і дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де батько і бабуся займаються вихованням дитини, забезпечують його потреби, слідкують за його станом і здоров`ям, приводять дитину до садка і забирають її, цікавляться успіхами дитини, а за період відвідування дитиною садочка, мати дитини - [PERSON] не водила дитину у заклад та не контактувала з вихователем, з працівниками закладу, не виявляла інтерес до життя і успіхів у дитячому садку, що підтверджується педагогічною характеристикою дошкільника, виданою Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 33 Дніпровської міської ради від 01 серпня 2022 року за № 28 (а. с. 53). Згідно з актом обстеження умов проживання від 14 листопада 2022 року начальника управління - служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Оксани Жушман умови поживання дитини - [PERSON] , [INFO] , створені батьком належні для виховання, розвитку і навчання, відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а. с. 89-90). Відповідно до відповіді, наданої генеральним директором КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» Дніпровської міської ради Мартишкіним Олександром за № 3/48 від 10 серпня 2022 року, рекомендації лікаря щодо здоров`я дитини - [PERSON] виконує батько, на медичні огляди, щеплення з дитиною протягом 2022 року звертався батько, у 2020 році за медичною допомогою до лікаря з дитиною зверталася мати (а. с. 54). Крім того, в матеріалах справи наявна заява від 13 січня 2021 року від [PERSON] , яка нотаріально завірена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лещенко О.В., яка зареєстрована в реєстрі № 17, відповідно до якої [PERSON] , повністю розуміючи значення своїх дій без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до волевиявлення, дала згоду та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав на малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , також просила розглянути справу з приводу позбавлення її батьківських прав на [PERSON] без її участі (а. с. 57). Також судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради за № 6/11-40 від 17 лютого 2023 року, комісія з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки з`ясовано, що [PERSON] не виконує жодних покладених на неї обов`язків, не приймає будь-якої участі у вихованні сина, не піклується про нього, про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його станом здоров`я, тобто самоусунулась та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а. с. 91-94). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Зважаючи на те, що відповідач, будучи матір`ю дитини, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, а також враховуючи, що відповідач не з`явилася на виклик до органу опіки і піклування на засідання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, та у жодне судове засідання, будучи належним чином повідомленою про день і час розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо нехтує батьківськими обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своєї дитини. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить його розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити відповідачу положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Позбавляючи відповідача батьківських прав суд виходив з того, що відповідач характеризується негативно, оскільки протягом тривалого часу не займається утриманням, вихованням дитини, під час розгляду справи не змінила своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про відсутність у неї наміру займатись вихованням та утриманням своєї дитини. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved