Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить стягувати щомісячно з відповідачки аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Позов обгрунтовує тим, що 13.06.2017 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Інгульським районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 221. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки у сторін не склалися і в Бершадському районному суді Вінницької області на розгляді перебуває справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Дочка на даний час проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Дійти спільної згоди щодо утриманні їхньої дочки сторони не можуть, що і стало причиною звернення позивача з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник, [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просила слухати у відсутність позивача та його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13.06.2017 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Інгульським районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 221. Від даного шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Сімейні стосунки у сторін не склалися і в Бершадському районному суді Вінницької області на розгляді перебуває справа за позовом [PERSON] до відповідача про розірвання шлюбу. Дочка [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Дійти спільної згоди щодо утримання їхньої дитини сторони не можуть. Вказаний факт не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч. 3 ст. 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач має змогу утримувати свою дитину, доказів про його хворобу чи наявність інших утриманців відповідач суду не надав, позов визнав, суд вважає справедливим стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп..

Outcome: approved