Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

09.06.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки. Просить ухвалити рішення, яким визнати кредитний договір № IFN0GK00000005 від 06.06.2005 року та договір іпотеки від 09.06.2005 року, що укладені між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») припиненими; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» звернутись до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки на домоволодіння по [ADDRESS] не пізніше 14 днів з часу вступу судового рішення в законну силу. В обґрунтування позову вказує, що між нею та відповідачем 06.06.2005 року укладений кредитний договір № IFN0GK00000005, за яким вона фактично отримала 29000 доларів США на придбання житла на строк до 06.06.2025 року та який мала погасити щомісячними платежами у розмірі 363,26 доларів США протягом 20 років. Всього вона мала сплатити 87182,40 доларів США. На забезпечення виконання кредитного договору сторонами також укладений договір іпотеки від 09.06.2005 року, за яким в іпотеку надано придбане за кредитні кошти домоволодіння по [ADDRESS] . З метою дострокового погашення заборгованості по кредитному договору позивачка сплачувала щомісячні платежі в значно більшій сумі внаслідок чого станом на 20.05.2016 року вона сплатила банку 97247,00 доларів США. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2016 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 24725,79 доларів США. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.11.2020 року змінено рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, та вказано, що позивачем не було дотримано вимог ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо обов`язкового досудового врегулювання спору, а також з`ясовано відсутність простроченої заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на вказані судові рішення як на преюдиційні, позивач вважає, що ними встановлено відсутність у неї заборгованості за кредитним договором. Тому у зв`язку з припиненням зобов`язань за кредитним договором припинились іпотека. На її заяву відповідач відмовився звертатись до державного реєстратора із заявою про припинення іпотеки, що спонукало її звернутись до суду з даним позовом. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати що складаються з 1816 грн. витрат по сплаті судового збору та 6000 грн. витрат на правову допомогу. Позовні вимоги заявлені на підставі ст.ст.4, 82 ЦПК України, ст.ст.16, 526, 530-531, 598-599, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 17 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст.4, 11, 22, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». У поясненнях на позовну заяву представник відповідача проти позовних вимог заперечує вказуючи, що сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатись підставою для припинення іпотеки за абз.2 ч.1ст.17 ЗУ «Про іпотеку». На думку представника відповідача кредитний договір діє, він не припинений, тому і підстави для припинення іпотеки відсутні. Пояснення на позовну заяву відповідачем подані 15.11.2021 року. В подальшому 23.12.2021 року відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості по кредитному договору. Згідно ч.3 ст.82 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Частиною 8 ст.82 ЦПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, оскільки відповідачем доказ подано з порушенням строку встановленого ч.3 ст.82 ЦПК України та не обґрунтовано неможливість його подання у вказаний строк з причин, що не залежали від відповідача, суд не приймає його до розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав вказаних у поясненнях на позовну заяву. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, представлені позивачкою на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторонами 06.06.2005 року року укладений кредитний договір № IFN0GK00000005 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачу кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 06.06.2025 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 34452,00 доларів США на наступні цілі: придбання житла у сумі 29000 доларів США та на сплату страхових платежів 5452,00 долари США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,21% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11. даного договору. Періодом сплати вважати період з «20» по «25» число кожного місяця. Також у пункті 1.1. Кредитного договору сторони погодили, що погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 363,26 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами банку відповідно до п.п. 2.2.9., 4.3. Крім того, 09.06.2005 року сторонами укладений договір іпотеки предметом якого є надання позивачкою в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.7 цього договору, в забезпечення виконання своїх зобов`язань перед відповідачем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця. У пункті 2 договору іпотеки визначено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору від 06.06.2005 № IFN0GK00000005: - повернення кредиту 34452,00 доларів США, що надається у формі не поновлювальної кредитної лінії, у термін по шосте червня дві тисячі двадцять п`ятого року; - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,92% на місць та комісії 0,21% від суми виданого кредиту щомісяця; - сплати процентів за користування кредитом у разі несвоєчасного погашення кредиту у розмірі 2,33% місячних від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту; - сплати пені, у порядку та розмірі, визначених Кредитним договором. Згідно пункту 7 Договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Після укладення шлюбу 11.02.2010 року, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.02.2010 року. На підтвердження обставин щодо повного виконання зобов`язань за Кредитним договором позивачкою надано: - Аудиторський звіт від 15.06.2016 року про фактичні результати стосовно аналізу Кредитного договору № IFN0GK00000005 від 06.06.2005, укладеного [PERSON] з ПАТ КБ «Приватбанк» та інших документів, поданих ПАТ КБ «Приватбанк» в період розгляду справи про стягнення заборгованості; - Виписку банку з 06.06.2005 року по 20.05.2016 року, рахунок [PERSON] ; - рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2016 року у справі № 607/3439/16-ц; - постанову Тернопільського апеляційного суду від 27.11.2020 року у справі №607/3439/16-ц. Згідно вказаного Аудиторського висновку від 15.06.2016 року працівники ТОВ «Аудиторська фірма «Галичина-аудитсервіс» вважають, що згідно Виписки з особового рахунку наданої ПАТ КБ «Приватбанк» як додаток (доказ) до судової справи, [PERSON] в повному обсязі виконала взяті на себе кредитні зобов`язання перед Банком та виплатила всю суму заборгованості по кредиту. Крім цього аудитори звертають увагу на передплату Банкові позичальником [PERSON] суми в розмірі 12064,60 доларів США. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2016 року у справі №607/3439/16-ц було відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06.06.2006 року у сумі 24725,79 доларів США, що станом на дату звернення до суду еквівалентно 629024,10 грн. Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки відповідачем повністю виконано зобов`язання перед банком, що підтверджується аудиторським висновком. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.11.2020 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2016 року змінено, викладено обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позовних вимог у редакції цієї постанови. В іншій частині вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Так, суд апеляційної інстанції встановив, що в порушення ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», АТ КБ «Приватбанк» не направляв вимоги [PERSON] про дострокове повернення кредиту, а тому в останньої як позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення позову щодо дострокового стягнення коштів за таким договором. Також судом встановлено відсутність простроченої заборгованості по кредиту, що додатково вказано як підставу для відмови у позові ПАТ КБ «Приватбанк». Суд констатує, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст.546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абз.3 ст.1 ЗУ «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3, абзаци другий і сьомий ч.1 ст.17 ЗУ «Про іпотеку», п.1 ч.1 і речення друге цієї частини ст.593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст.599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, оцінюючи наявні у справі докази надані позивачем на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, судом встановлено наступне. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором в сумі 24725,79 доларів США Тернопільський апеляційний суд у постанові від 27.11.2020 року у справі №607/3439/16-ц, зокрема, встановив відсутність саме простроченої заборгованості за Кредитним договором. При цьому як слідує з рішень судів у справі вказана спірна заборгованість, яку просив стягнути банк, виникла станом на 02.02.2016 року. Тобто судом встановлено відсутність простроченої заборгованості саме на 02.02.2016 року. Обставин щодо повного дострокового виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором у вказаній постанові не встановлено. Отже, позивачка помилково ототожнює відсутність простроченої заборгованості, яка була предметом спору у справі №607/3439/16-ц станом на 02.02.2016 року, з достроковим виконанням всіх зобов`язань за Кредитним договором, строк виконання яких згідно умов вказаного договору встановлений до 06.06.2025 року і має виконуватись шляхом внесення щомісячних платежів. Таким чином вказані судові рішення не є преюдиційними щодо обставин повного виконання [PERSON] зобов`язань з погашення кредиту за Кредитним договором, оскільки таких обставин при розгляді справи №607/3439/16-ц не встановлено. Також судом не приймається до уваги як доказ сплати [PERSON] відповідачу 99247,00 доларів США на виконання Кредитного договору надану позивачем копію Виписки з 06.06.2005 року по 20.05.2016 року, рахунок № [NUMBER] [PERSON] , оскільки у ній не вказано ким та коли її видано, відсутні підпис та печатка, а також будь-які інші реквізити, які давали б змогу вважати її достовірним доказом. Також слід зазначити, що згідно вказаної виписки на погашення Кредитного договору [PERSON] станом на 20.05.2016 року сплатила 45288,49 доларів США. А платежі 01.03.2007 року, 03.03.2007 року, 07.03.2007 року, 14.04.2016 року, в загальній сумі 53595,25, здійснені з іншими призначеннями платежів, а саме перерахування коштів згідно договору від 19.02.2007 року та «Repurchase price acc to the RMBS Repurchase Agreement dd». Із наданого позивачем Аудиторського висновку від 15.06.2016 року слідує, що його було надано для позивача стосовно аналізу Кредитного договору та інших документів, поданих ПАТ КБ «Приватбанк» в період розгляду справи по стягненню заборгованості. А саме: позовної заяви банку; заперечення проти позову з 13 додатками від [PERSON] ; клопотання [PERSON] від 06.05.2016 року; додаткові пояснення ПАТ КБ «Приватбанк» з додатком «Виписка з 06.06.2005 року по 20.05.2016 року, рахунок № [NUMBER] [PERSON] ». Вказаний Аудиторський висновок також не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки його було виготовлено не для суду, а для позивача; під час виготовлення висновку аудиторами на свій розсуд надано правову оцінку умовам Кредитного договору по іншому ніж передбачено договором (п.1 Висновку); аудитори під час виготовлення висновку приймали для розрахунків суму кредитних коштів 29000,00 доларів США, тоді як сума кредиту за Кредитним договором становить 34452,00 долари США; аудиторами не досліджувались всі первинні облікові документи, зокрема квитанції про здійснені [PERSON] оплати, а лише деякі з них; основним документом, яким керувались аудитори надаючи висновок про сплату [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 99247,00 доларів США, була Виписка з 06.06.2005 року по 20.05.2016 року, рахунок № [NUMBER] [PERSON] , якій суд вже надав оцінку; вказаний висновок не містить детального розрахунку всіх оплат здійснених [PERSON] на виконання Кредитного договору із зазначенням їх розмірів, дати здійснення. Інших доказів на підтвердження виконання позивачем зобов`язань з повернення кредитних коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених Кредитним договором, матеріали справи не містять. У зв`язку з недоведеністю обставин щодо припинення основного зобов`язання за Кредитним договором, відсутні підстави вважати, що іпотека, яка має похідний характер від основного зобов`язання, також припинена. За таких обставин позивачем в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не доведено тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1816 грн. за подання позовної заяви та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed