Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

14 травня 2020 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - [PERSON] , Кам`янська міська рада Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування уточненої позовної заяви представник [PERSON] адвокат Донець В.В. зазначає, що [PERSON] є донькою [PERSON] , та онукою [PERSON] . Станом на 21.06.2007 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] належало: - [PERSON] - частина будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1955 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Капелюшник М.Л.; - [PERSON] та [PERSON] - частина (на праві спільної сумісної власності) будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.01.1979 року, посвідчене державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Шитко О.Г.. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано належним чином в ОКП «Дніпродзержинське БТІ». [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть №186 від 07.03.1999р. На час смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті спадкоємцем за законом був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом. За фактом прийняття спадщини, державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, Бурдік С.С., було видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2011р.. При цьому спадковим майном була зазначено право власності на частину квартири [ADDRESS] . Право власності, на частину у праві спільної сумісної власності двох осіб, житлового будинку [ADDRESS] не було оформлено. Після смерті ( [INFO] ) [PERSON] його спадкоємцями, на підставі заповіту від 11.03.2008р., стали: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть №1140 від 11.12.2003р.. На час смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, на час смерті, проживали - [PERSON] (донька) та [PERSON] (онука). Вони фактично і прийняли спадщину після померлої, хоча і не зверталися до нотаріуса за оформленням спадкових прав на нерухоме майно. 21.06.2007 року [PERSON] звернулася до Баглійського райсуду м. Дніпродзержинська із позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу оформленого у простій письмовій формі та визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Підставою позову була написана у простій письмовій формі розписка, відповідно до тексту якої [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] 10 000,00 грн. у рахунок продажу належного їм будинку. 28.08.2007 року було ухвалено заочне рішення яким позовну заяву [PERSON] було задоволено та визнано за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на цей будинок було зареєстровано у Реєстрі прав власників об`єктів нерухомого майна тільки 27.03.2015 року. [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть №929 від 10.12.2013р.. На час смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, на час смерті, проживала [PERSON] , яка є донькою померлої. [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть №377 від 15.04.2015р.. На час смерті він постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно наявних у позивача відомостей спадщину після померлого ніхто не приймав. 19.02.2016 року [PERSON] , з метою оформлення своїх спадкових прав після померлої матері, звернулася до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидкова В.Ю. - із заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємиця першої черги після померлої [PERSON] .. Однак, вчинивши всі необхідні нотаріальні дії спрямовані на набуття права власності на спадковий житловий будинок вона, через протиправні дії [PERSON] , не змога отримати свідоцтво про право власності на нього. Відповідно до роз`яснення нотаріуса вих.№69/02-14 від 22.03.2016 року було встановлено, що оформити спадкові права на право власності на житловий будинок [ADDRESS] неможливо, так як право власності на нього зареєстровано за третьою особою - [PERSON] .. Нотаріусом було запропоновано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Саме з цього часу Позивачка дізналася про порушення своїх майнових прав. 21.04.2016 року [PERSON] було подано заяву про перегляд заочного рішення від 28.08.2007р.. 12.08.2016 року за заявою [PERSON] було накладено арешт на будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , про що було видано відповідну ухвалу. Ухвала не була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі заборон на нерухоме майно. 18 та 19 серпня 2016 року представником за довіреністю [PERSON] - [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, було укладено договори купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . 17.10.2016р. за заявою [PERSON] , з метою унеможливлення подальшого відчуження спірного майна, було повторно накладено арешт на будинок [ADDRESS] . 19.05.2017 року ухвалою суду, у зв`язку з неявкою позивача та її представника понад 5 разів, позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду. 08.08.2017 року [PERSON] було подано уточнену позовну заяву відповідно до якої вона просила скасувати запис про державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] .. В обґрунтування даної заяви позивачка посилалася на незаконність переходу права власності на спірний житловий будинок від [PERSON] до [PERSON] оскільки вважала, що договори купівлі-продажу від 18 та 19 серпня 2016 року є нікчемними за своєю правовою природою, оскільки заочне рішення суду відповідно до якого [PERSON] набула право власності на будинок було скасовано, а також посилалася на наявність ухвали від 12.08.2016р. про арешт спірного будинку на час укладення таких договорів. 18.09.2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було ухвалено рішення, відповідно до якого була задоволена зустрічна уточнена позовна заява [PERSON] та скасовано запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірний житловий будинок. Не погодившись із даним рішенням представник відповідача Чубенко Л.І. подав апеляційну скаргу, яку було задоволено і Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.10.2019 року було скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення по справі яким було відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] .. Підставою скасування рішення суду було те, що судом першої інстанції не було встановлено недійсності договорів купівлі-продажу спірного будинку, а тому не може бути скасована державна реєстрація права власності на нерухоме майно, вчинена на підставі чинних договорів, дійсність яких не оспорювалась. Також Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.10.2019 року була скасована ухвала Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.05.2017 року, у зв`язку із неповідомленням належним чином позивача на чергове судове засідання, та направлено справу для продовження розгляду. У зв`язку із тим, що права [PERSON] не були захищені судом через неправильно обраний спосіб захисту своїх прав та неправильне формулювання нею своїх позовних вимог, вона змушена повторно звернутися до суду із даною позовною заявою, змінивши спосіб захисту своїх майнових прав. Оскільки справа розглядається за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] і предмет позову - це визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] то вбачається, що дані позови є взаємопов`язаними, їх спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникли з одних правовідносини щодо права власності на один і той же об`єкт нерухомого майна і повинні розглядати у одному провадженні так як задоволення даного позову може виключити задоволення вимог за первісним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чубенко Л.І. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні та пояснив, що угода між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не може відповідати вимогам цивільного законодавства , але [PERSON] не може бути власником всього будинку, оскільки у [PERSON] , [PERSON] маються ще спадкоємці. Угода між [PERSON] та [PERSON] повністю відповідає чинному законодавству. Представник третьої особи Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його належного повідомлення про дату та час розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Заслухавши представників сторін у справі, а також дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В судовому засіданні судом встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] належало: - [PERSON] - частина будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1955 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Капелюшник М.Л.; - [PERSON] та [PERSON] - частина (на праві спільної сумісної власності) будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.01.1979 року, посвідчене державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Шитко О.Г.. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано належним чином в ОКП «Дніпродзержинське БТІ». Згідно актового запису про смерть №186 від 07.03.1999 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . На час смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті спадкоємцем за законом був її син - [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №1140 від 11.12.2003 року [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . На час смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, на час смерті, проживали - [PERSON] (донька) та [PERSON] (онука). Відповідно до актового запису про смерть №929 від 10.12.2013р., [INFO] померла [PERSON] . На час смерті вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, на час смерті, проживала [PERSON] , яка є донькою померлої. Згідно актового запису про смерть №377 від 15.04.2015р., [INFO] помер [PERSON] . На час смерті він постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті спадщину ніхто не приймав. 19.02.2016 року [PERSON] , з метою оформлення своїх спадкових прав після померлої [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидкова В.Ю. - із заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємиця першої черги після померлої [PERSON] .. Відповідно до роз`яснення нотаріуса вих.№69/02-14 від 22.03.2016 року встановлено, що оформити спадкові права на право власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] неможливо, так як право власності на нього зареєстровано за третьою особою - [PERSON] .. Нотаріусом було запропоновано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. У постанові від 25.03.2020 у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Враховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено, що позивач не надала до суду жодних доказів того, що [PERSON] фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Оскільки доказів на підтвердження факту вступу [PERSON] в управління та володіння спадковим майном після померлої [PERSON] позивач суду не надала, підстав вважати, що вона вступила у володіння та управління спадковим майном за ст. 549 ЦК УРСР, немає, а тому немає підстав для визнання за [PERSON] права власності на майно в порядку спадкування за законом. Тобто факт прийняття спадщини за правилами ст.549 ЦК УРСР не доведений, отже, спадщина фактично не прийнята. Виходячи з викладеного, суд не має належних підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed