Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

У січні 2023 року позивач [PERSON] , через адвоката Борисенка О.В. (ордер а.с.8,9), звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з МТСБУ на відшкодування майнової шкоди 71 568,88 грн, судові витрати, пов`язані з отримання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн, та з проведенням експертизи у розмірі 1 750,00 грн. Також просив стягнути з відповідача [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн, судові витрати, пов`язані з отримання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн, та з проведенням експертизи у розмірі 1 750,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 серпня 2022 року о 14:00 год. на автодорозі Дубове-Хмельовик Броварського районну Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу «ВАЗ-2105», державний номерний знак (далі - д.н.з.) [NUMBER] , під керування водія [PERSON] та транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб. Водій [PERSON] з місця ДТП зник, через деякий час його було затримано працівниками поліції. Вину водія [PERSON] у вчиненні даної ДТП встановлено постановою Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2022 року. Цивільно-правова відповідальність винного у даній ДТП водія транспортного засобу «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до даних МТСБУ, на момент вчинення ДТП не була застрахована. Цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] на момент ДТП була застрахована у страховій компанії АТ «ПРОСТО-страхування» (поліс АР 6141008 терміном дії з 03 травня 2022 року по 02 травня 2023 року). Згідно звіту № 061-22 від 12 вересня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого транспортного засобу позивача, складає 71 568,88 грн. з ПДВ на запчастини. Позивач вказує, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився оцінювачем за участю представника МТСБУ. Позивач вказує, що діями відповідача йому було завдано і моральну шкоду, що відобразилось на його психоемоційному стані, зокрема, позивач тривалий час перебував у знервованому стані, відчував страх, порушився сон. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с.37,38). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.46,47). 10 березня 2023 року представником відповідача МТСБУ, адвокатом Гусєвим П.В. (а.с.59,60), подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до МТСБУ, розподілити судові витрати, стягнувши 2 000,00 грн у зв`язку з розглядом справи. У відзиві вказується, що у вчиненні ДТП, яка мала місце 18 серпня 2022 року за участю транспортних засобів «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] , та «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , має нести відповідальність винна особа у скоєнні ДТП. На момент ДТП транспортний засіб «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , не був забезпечений договором обов`язкового страхування, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ. Власник транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , в порядку статей 33,35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон № 1961-1V) 22 серпня 2022 року одночасно подав заяву про виплату страхового відшкодування та повідомлення про ДТП. МТСБУ надало відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування через передчасність звернення позивача із заявою про виплату такого відшкодування. Водночас після встановлення особи винуватця ДТП позивач не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування, відтак МТСБУ позбавлено можливості визначити розмір шкоди. Посилаючись на положення пункту 34.3 ст. 34 Закону України № 1961-1V, в якому вказано, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону -МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У відзиві вказується, що потерпіла особа отримає право на самостійний вибір оцінювача тільки у разі неявки представника МТСБУ у визначений строк. Наданий позивачем звіт № 061-22 від 14 вересня 2022 року не відповідає нормам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Фонду Державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Відсутня дослідницька частина звіту, без якої неможливо встановити вихідні дані, за якими проводилась експертиза. Крім того, до звіту не надано фотографій пошкодженого транспортного засобу та акту огляду (а.с.54-68). 20 березня 2023 року представником позивача - адвокатом Борисенко О.В., подано відповідь на відзив МТСБУ на позовну заяву, у якій вказуєтеся, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON] , відповідно до даних МТСБУ, на момент вчинення ДТП застрахована не була. Відповідно до п.33.1.4 ст.33 Закону № 1961-1V, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Вказується, що МТСБУ 08 вересня 2022 року надіслало позивачу [PERSON] листа-повідомлення про відмову у відшкодуванні шкоди внаслідок ДТП з тих підстав, що ДТП було скоєно невстановленим транспортним засобом, у листі не вказується про передчасність звернення позивача про виплату страхового відшкодування. Позивач добросовісно сприяв МТСБУ у розслідуванні причин та обставин ДТП, надав всі наявні у нього документи; пошкоджений транспортний засіб 12 вересня 2022 року було оглянуто представником МТСБУ Береговим О.М. із застосування фотографування, що підтверджується наявними матеріалами № 86071, зареєстрованими в МТСБУ і є доступними в особистому кабінеті МТСБУ. Своїми діями позивач не позбавив можливості МТСБУ в порядку ст.ст.33,34 Закону України № 1961-1V визначити розмір шкоди. Вказується, що є безпідставними посилання МТСБУ у відзиві на те, що наданий позивачем звіт № 061-22 від 14 вересня 2022 року не відповідає нормам Наказу Фонду Державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів; будь-яких заяв стосовного того, що звіт є сумнівним з приводу його достовірності або чи є він підробленим відповідач [PERSON] не надавав. Також представник позивача заперечує проти стягнення з останнього судових витрат у розмірі 2 000,00 грн, вважаючи такі вимоги безпідставним (а.с.75-79). Стороною відповідача МТСБУ 21 березня 2023 року подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому підтримується позиція, викладена у відзиві на позов. Вказується, що позивач 22 серпня 2022 року одночасно подав заяву про виплату страхового відшкодування та повідомлення про ДТП. Після отримання повідомлення про ДТП МТСБУ та погодження з позивачем дати, було проведено аварійним комісаром огляд пошкодженого транспортного засобу. На замовлення МТСБУ складено звіт № 44468 від 01 березня 2023 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, належного позивачу з урахуванням коефіцієнту зносу складає - 34 697,88 грн, з урахуванням даного звіту МТСБУ регламентувало виплату у такому розмірі (а.с.98-129). Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся судом за останнім місцем реєстрації свого проживання (а.с.48,49). Поштове відправлення повернулось на адресу суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно положень частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав. Суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Врахувавши наданий відповідачем МТСБУ відзив на позовну заяву, відповідь стороною позивача на відзив, заперечення МТСБУ на відповідь, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 18 серпня 2022 року о 14:00 год. на автодорозі Дубове-Хмельовик Броварського районну Київської області сталася ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] , під керування водія [PERSON] та транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] . Постановою Баришівського районного суду Київської області від 17 листопада 2022 року (справа № 355/834/22), встановлено, що 18 серпня 2022 року о 14:00 год. [PERSON] на автодорозі Дубове-Хмельовик Броварського районну Київської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу, скоїв зіткнення з транспортним засобом «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після чого [PERSON] залишив місце ДТП. [PERSON] судом визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, притягнено до адміністративної відповідальності за ст.ст.124,124-4, ч.1 ст.130 КУпАП з накладанням штрафів та позбавлення права керуваннями всіма видами транспортних засобів (а.с.25-28). У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 14 липня 2021 року, транспортний засіб «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с. 18). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована у страховій компанії АТ «ПРОСТО-страхування», поліс АР 6141008, терміном дії з 03 травня 2022 року по 02 травня 2023 року (а.с.34). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ-2105», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не була застрахована відповідно до чинного законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу відповідно до даних МТСБУ згідно за параметрами пошуку: Поліс на транспортний засіб № [NUMBER] станом на 18 серпня 2022 року (а.с.19). 30 серпня 2022 року позивач [PERSON] подав до МТСБУ заяву, в якій вказується, що 18 серпня 2022 року сталася ДТП, в наслідок якої було пошкоджено автомобіль «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , яким він керував. Водій іншого транспортного засобу Жигулі, д.н.з. [NUMBER] (учасник ДТП), зник з місця ДТП. Позивач просить здійснити на підставі ст.35, п.41.1 ст.41 Закону України №1961-1V відшкодування шкоди, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача (а.с.43). Також 30 серпня 2022 року позивач подав до МТСБУ повідомлення про настання ДТП (а.с.22,23). Представником позивача подано клопотання про долучення до справи доказів із поновленням строку звернення, щодо звернення позивача до МТСБУ через мережу інтернет з посилання на офіційний сайт (а.с.85-96). Суд вважає, можливим задовольнити дане клопотання, долучивши до матеріалів справи подане звернення позивача до МСБУ, з якого вбачається, що останній подав заяву про відшкодування шкоди та повідомлення про ДТП 01 вересня 2022 року (а.с.87). Відповідач МТСБУ листом від 08 вересня 2022 року № 3-01б/197111, з посиланням на п.п. б) 41.1 ст. 41 Закону України № 1961-1V, відмовив позивачеві у відшкодуванні шкоди з підстав пошкодження транспортного засобу позивача під час ДТП 18 серпня 2022 року невстановленим транспортним засобом (а.с.17). Слід зазначити, що звертаючись до МТСБУ із заявою від 30 серпня 2022 року про відшкодування шкоди, позивач при цьому не вказував розміру спричиненої шкоди внаслідок ДТП (а.с.43). Позивач надав суду, на підтвердження розміру вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , звіт № 061-22 від 14 вересня 2022 року, складений фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до даного звіту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 115 277,68 грн, матеріальний збиток на дату оцінки 12 вересня 2022 року складає: 71 568,88 грн з ПДВ на запчастини, 66 396,77 грн без ПДВ на запчастини (а.с.11,12). Повноваження оцінювача [PERSON] підтверджено кваліфікаційним свідоцтвом № 35 від 18 березня 2017 року, посвідченням про підвищення кваліфікації МФ № 7987-ПК від 11 березня 2021 року, сертифікатом № 754/20 від 18 серпня 2020 року суб`єкта оціночної діяльності (а.с.12,15,44). За матеріалами справи, відповідно до протоколу від 12 вересня 2022 року огляду транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , огляд проводився за участю позивача [PERSON] та представника МТСБУ Берегового О.М. (а.с.32,33). Відповідачем, МСБУ, надано звіт № 44468 від 01 березня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ранспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] (розділ ІІ звіту). Згідно даного звіту вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , станом на 12 вересня 2022 року, становить без урахуванням ПДВ, без врахування ВТВ - 34 697,88 грн; вартість відновлювального ремонту, визначена за витратним підходом, складає 51 507,44 грн (а.с.103-108). Звіт складеного на замовлення МТСБУ оцінювачем Береговим В.М. з урахуванням ремонтної калькуляції (а.с.109-113). Повноваження оцінювача Берегового В.М. підтверджено свідоцтвом Фонду Державного майна України про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності № 821 від 15 вересня 2014 року, кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача № 5837 від 05 квітня 2008 року, посвідченням про підвищення кваліфікації МФ № 8121-ПК від 16 лютого 2022 року (а.с.119). Відповідно до платіжної інструкції № 824351 від 17 березня 2023 року платником МТСБУ здійснено позивачу [PERSON] виплату 34 697,88 грн по справі № 86071, згідно наказу № 3/5166 від 17 березня 2023 року (а.с.125). Позивачем у відповіді на відзив підтверджується наявність матеріалів № 86071, зареєстрованих в МТСБУ (а.с.77). Згідно ст. 6 Закону України 1961-1V, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.39 Закону України 1961-1V, МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Закону України 1961-1V . Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України 1961-1V, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України 1961-1V, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Пунктом 31.1 ст. 31 Закону України 1961-1V встановлено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у випадку визначення збитків або розмірів відшкодування шкоди, проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Порядок оцінки шкоди, яка заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24-11-2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідними змінами). Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам наведених законодавчих норм. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів). Як вказано вище, позивач надав звіт № 961-22 від 14 вересня 2022 року, складений фізичною особою-підприємцем [PERSON] , в якому вказана вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (а.с.11). Суд не може прийняти до уваги даний звіт, оскільки у звіті при встановленні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та заподіяного матеріального збитку, відсутня дослідницька частина звіту, без якої не вбачаються вихідні дані, за якими проводилась оцінка вартості відновлювального ремонту, відсутня дані щодо використання довідкових джерел інформації, відсутні відомості щодо наявності ремонтної калькуляції, не вбачається застосування оцінювачем положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (а.с.11). Даний висновок не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24-11-2003 № 142/5/2092. Як зазначено у пункті 1.3. вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Отже, зі звіту № 961-22 від 14 вересня 2022 року, складений фізичною особою-підприємцем [PERSON] , не вбачається, що звіт складено з дотримання положень Методики, що є порушенням порядку визначення розміру матеріального збитку. Як зазначено вище, відповідачем МСБУ надано звіт № 44468 від 01 березня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , яка становить без урахуванням ПДВ, без врахування ВТВ - 34 697,88 грн. (а.с.103-108). Враховуючи наведене, судом приймається до уваги звіт, складаний на замовлення МТСБУ, оскільки за результатами дослідження вказано вартість відновлювального ремонту - 51 507,55 грн, що виконано на підставі ремонтної калькуляції № 44468, складеної 01 березня 2022 року (а.с.109, зворот); вартість матеріального збитку станом на 12 вересня 2022 року, яка склала 34 697,88 грн. Оцінювачем при складанні звіту, застосовано комп`ютерну програму, яка рекомендована додатком 6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерством юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, в редакції наказу Міністерства юстиції України від 04 серпня 2009 року № 724/16740; Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетом Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року; Бюлетень товарознавця, електронний періодичний довідник, випуск № 125 Міністерства юстиції, Донецький Науково-дослідницький інститут судових експертиз, 2022 рік. Звіт № 44468 від 01 березня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу «HONDA CR-V», д.н.з. [NUMBER] , не викликає сумнівів щодо правильного використання нормативно-правових актів та інформаційних джерел із застосування Методики товарознавчої експертизи. За матеріалами справи, на адресу позивача відповідачем МТСБУ направлявся даний звіт (а.с.126-129), контраргументів щодо визначення вартості матеріального збитку за цим звітом стороною позивача суду не надано. Враховуючи наведене, оскільки судом прийнято звіт, складений на замовлення МТСБУ, виплату позивачу за висновками цього звіту страхового відшкодування в сумі 34 697,88 грн, суд дійшов висновку про відмову у позовних вимогах до МТСБУ. Крім того, позивач [PERSON] заявляє вимоги до винної у ДТП особи - [PERSON] , з якого просить суд стягнути моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Отже моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей). Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. На обґрунтування відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, ним що приймались додаткові заходи щодо захисту своїх прав, звертаючись до адвоката, до МТСБУ, що відобразилось на психоемоційному стані; тривалий час перебував у знервованому стані, відчував страх, порушився сон, приймав заспокійливі засоби. Суд зауважує, що сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою ситуацією, тягне нервове потрясіння. За матеріалами справи для учасників ДТП не настали будь-які травматичні тілесні ушкодження, не надано позивачем достовірних доказів стосовно призначення йому медичних заспокійливих засобів. Отже суд, урахувавши характер і обсяг страждань душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, моральний стан та стан його здоров`я після ДТП, вимушені зміни у житті, час та зусилля витрачені позивачем для відновлення порушених прав, протиправну поведінку відповідача [PERSON] , дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн відповідає характеру правопорушення, внаслідок якого була завдана майнова шкода, глибині душевних страждань потерпілого та також вимогам розумності. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Як вказано вище, судом прийнято звіт про вартість завданого позивачу внаслідок ДТП матеріального збитку у розмірі 34 697,88 грн, які було перераховано позивачу (а.с.125), відтак у вимогах до МТСБУ слід відмовити. Вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, стягнувши з останнього на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. Позивач [PERSON] є інвалідом П групи за загальним захворюванням, довічно, що підтверджено пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 10 квітня 2019 року ( серія [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами 2,3 даної статті Кодексу встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб становить у розмірі 2 684,00 грн., встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік». Отже, на дату подання позову - 31 січня 2023 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 684,00 грн. Позивачем [PERSON] заявлено дві вимоги матеріального характеру, одна - до відповідача МТСБУ, за подання якої судовий збір становить 1073,60 грн., одна - до відповідача [PERSON] , за подання якої судовий збір становить 1073,60 грн. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, та суд дійшов висновку про відмову у позовних вимогах до МТСБУ, судовий збір, який би покладався на позивача, слід компенсувати за рахунок держави. Позовна вимога до відповідача [PERSON] полягала у стягненні з нього 100 000,00 грн, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. Оскільки в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про стягнення з [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн, що становить 20% від заявленої позивачем суми моральної шкоди - 100 000,00 грн (20 000,00 х 100 : 100 000,00). Відтак, стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір, у відсотковому співвідношенні від розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 214,72 грн (1073,60 х 20% :100). Оскільки, позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд відмовляє у позовних вимогах до МТСБУ, відповідно до положення ст.141 ЦПК України судові витрати, у разі відмови у позові, покладаються на позивача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в сумі 1073,60 грн. компенсується за рахунок держави. Також, слід компенсувати за рахунок держави частину судового збору у розмірі 858,88 грн, з тих підстав, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову до [PERSON] ( 1073,60-214,72). Відтак, за рахунок держави слід віднести судовий збір пропорційно від задоволеної суми вимог, а саме: 1932,48 грн (1073,60 +858,88). У прохальній частині позовної заяви позивач також просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, стягнувши на користь позивача з кожного з відповідачів по 5 000,00 грн. Матеріали справи містять ордер адвоката Борисенка Олександра Васильовича та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.9,10). Даних, які б свідчили про реально понесені такі судові витрати, які просить позивач стягнути з відповідачів суду не надано. Вказуючи у прохальній частині позовної заяви про понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, разом з тим, позивачем не надано акту прийому-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунку таких витрат. Відсутність вказаних документів вказує на недоведеність позивачем здійснення витрат на правову допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial