Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

ТОВ «Фрігоріст», в особі свого представника, звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за позикою (поворотною фінансовою допомогою) наданою згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року в сумі 16050,00 грн., в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з позики (поворотної фінансової допомоги), наданої згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року в сумі 16050,00 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 29.11.2016 року ТОВ «Фрігоріст» надано [PERSON] позику (поворотну фінансову допомогу) в розмірі 50000,00 грн., шляхом перерахування позивачем, згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, грошових коштів в сумі 50000,00 грн. з рахунку позивача р/ [NUMBER] у АТ «Кредобанк», на рахунок відповідача р/р [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», призначення платежу: [NUMBER] [PERSON] [NUMBER] , надання поворотної фін. допомоги зг. договору №29/11-2016 від 29.11.2016 року. 06.03.2017 року [PERSON] частково повернуто позику в розмірі 33950,00 грн. Таким чином розмір не повернутої відповідачем позики (поворотно фінансової допомоги) складає 16050,00 грн. Договір №29/11-2016 від 29.11.2016 року, вказаний у нашому платіжному дорученні №194 від 29.11.2016 року, а також у платіжному дорученні №2721 від 06.03.2017 року, згідно якого частково повернута позивачу позика, сторонами не підписувався. 08.12.2021 року подано відповідачу вимогу про повернення позики (наданої згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, залишок суми 16050,00 грн. за вих. №08/12-2-2021. У вимозі ТОВ «Фрігоріст» вимагали від [PERSON] , повернути позику (поворотну фінансову допомогу) в розмірі 16050,00 грн., шляхом перерахування ТОВ «Фрігоріст» грошових коштів на рахунок позивача р/р [NUMBER] у АТ «Кредобанк», до 20 січня 2022 року. Також у вимозі позивачі просили відповідача підписати та повернути до 25 грудня 2021 року ТОВ «Фрігоріст» поштою на їх адресу акт звірки розрахунків за позикою наданою позивачем згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, залишок суми 16050,00 грн. Станом на 24.06.2022 року відповідачем не надано відповіді на вимогу про повернення позики, наданої згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, залишок суми 16050,00 грн., не повернуто позивачу підписаний акт звірки розрахунків за позикою наданою позивачами згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, залишок суми 16050,00 грн., не повернуто позику в сумі 16050,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 19.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено розгляд справи в порядку спрощеного позовног провадження. Ухвалою суду від 23.01.2023 року призначено розгляд справи в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про визнання позовних вимог, проти їх задоволення не заперечувала. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.11.2016 року ТОВ «Фрігоріст» надано [PERSON] позику (поворотну фінансову допомогу) в розмірі 50000,00 грн., шляхом перерахування позивачем, згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, грошових коштів в сумі 50000,00 грн. з рахунку позивача р/ [NUMBER] у АТ «Кредобанк», на рахунок відповідача р/р [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», призначення платежу: [NUMBER] [PERSON] [NUMBER] , надання поворотної фін. допомоги зг. договору №29/11-2016 від 29.11.2016 року. (а.с.10) 06.03.2017 року [PERSON] частково повернуто позику в розмірі 33950,00 грн. (а.с.11) 08.12.2021 року надіслано відповідачу вимогу про повернення позики (наданої згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, залишок суми 16050,00 грн. за вих. №08/12-2-2021. (а.с.12-14, 16,17) У вимозі ТОВ «Фрігоріст» вимагали від [PERSON] , повернути позику (поворотну фінансову допомогу) в розмірі 16050,00 грн., шляхом перерахування ТОВ «Фрігоріст» грошових коштів на рахунок позивача р/р [NUMBER] у АТ «Кредобанк», до 20 січня 2022 року. Також у вимозі позивачі просили відповідача підписати та повернути до 25 грудня 2021 року ТОВ «Фрігоріст» поштою на їх адресу акт звірки розрахунків за позикою наданою позивачем згідно платіжного доручення №194 від 29.11.2016 року, залишок суми 16050,00 грн. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що за змістом пункту 14.1.257 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Викладене вище свідчить, що договір позики було укладено відповідно до вимог статті 1047 ЦК України, якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як убачається з матеріалів справи, відповідач грошові кошти, отримані в якості позики, повернула частково, не в повному обсязі, в матеріалах справи будь-які докази, що свідчили б про повернення повної суми позики відповідачем, відсутні. Окрім того, самим відповідачем позовні вимоги були визнані, що свідчить про визнання порушення з боку відповідача умов позики. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Як встановлено судом, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, судом було встановлено факт укладення між сторонами 29.11.2016 договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги та передання позивачем відповідачу на виконання цього договору грошових коштів у загальній сумі 50000,00 грн., оскільки це підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2016 р. відповідачем були повернуті частково грошові кошти у розмірі 33950,00 грн. Проте, ще залишилась не повернута сума у розмірі 16050,00 грн. про що визнається самим відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 1240,50 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 1240,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved