Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.09.2021 розірвано шлюб між сторонами, у них є спільні діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Батько дитини проживає окремо, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, усі витрати на дитину несе позивач самостійно. А відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач разом з позовною заявою подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання черговий раз не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд ухвалив проводити розгляд справи без його участі. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20.09.2021 року шлюб розірвали, мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з пояснень позивача, відповідач офіційно не працевлаштований, однак має дохід. Доказів протилежного відповідачем не надано. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, діти проживають із матір`ю, що стверджується актом про встановлення факту проживання однією сім`єю №58 від 25.01.2023. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання малолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожного, щомісячно, що на даний час становитиме більш, ніж половину суми необхідної для забезпечення першочергових потреб малолітніх дітей (більш, ніж половина прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку), починаючи з 08.02.2023 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України та

Outcome: approved