Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буржинська Дарина Василівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому просила визначити їй додатковий термін у три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер хрещений батько позивачки - [PERSON] . За життя померлий склав заповіт, за яким заповів [PERSON] належні йому грошові вклади з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями, відкриті на його ім`я в будь-яких установах банківської системи України. Про вказані обставини позивачка дізналася з рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року у справі №760/12110/20 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення факту родинних відносин. Про те, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №760/12110/20, де позивач є стороною, вона також дізналася з вищевказаного рішення суду, оскільки жодного документу про розгляд справи не отримувала. Також, позивачем з рішення суду встановлено, що спадкова справа №3/2019 заведена після смерті спадкодавця [PERSON] приватним нотаріусом Київського МНО Буржинською Д.В. за заявою відповідача про прийняття спадщина. 11.02.2022 року приватний нотаріус Київського МНО Буржинська Д.В. повідомила позивачку про відмову у прийнятті спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , оскільки заява подана після спливу шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Позивачка вважає, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знала про наявність заповіту, складеного на її ім`я, а тому має право на визначення їй додаткового строку термітом у три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 09.02.2022 року зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 11.04.2022 року відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.04.2022 року задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову. 22.06.2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Влащенко О.А. подав відзив, у якому заперечив проти задоволення позову. Вказав, що дійсно [INFO] помер [PERSON] , який є дядьком відповідача. [PERSON] як спадкоємець за заповітом, складеним померлим [INFO] та посвідченим Дев`ятою Київською ДНК, вступив у спадщину та 07.02.2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Крім того, відповідач після смерті дядька, з метою отримання строкового вкладу в АТ КБ «Приватбанк» в порядку спадкування, звернувся до банку, але отримав відмову в отриманні вкладу у зв`язку з тим, що в наданих копіях документів відсутні підтвердження родинних зв`язків. Позивачка була присутня на похоронах [PERSON] , їй було відомо про те, що померлий заповів все майно відповідачу, проте на час відкриття спадщини не проживала із спадкоємцем, не звернулася в строк 6 місяців з моменту відкриття спадщини, хоча знала про спадщину, поважних причин для визначення їй додаткового строку немає. Ухвалою суду від 27.06.2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського МНО Буржинської Д.В. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 01.07.2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Карасьова Л.А. подав відповідь на відзив. Вказала, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини, оскільки не знала про наявність заповіту, складеного на її ім`я, а тому вважає, що має право на визначення їй додаткового строку. Відповідач у відзиві посилається на письмові вказівки померлого, з яких встановлюється, що той, хто стане власником квартири повинен виплатити грошові суми як компенсацію, в тому числі позивачці по даній справі [PERSON] в розмірі 1000, 00 дол. Однак, ці вказівки не скасовують заповіт померлого [PERSON] , складений в 2009 році на ім`я позивача. Крім того, ні відповідач, знаючи про заповіт складений померлим на ім`я позивачки з 24.09.2019 року, ні приватний нотаріус не виконали обов`язок з належного повідомлення спадкоємця за заповітом, в результаті вона з незалежних від неї причин не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 05.09.2022 року закрито підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду. 03.10.2022 року до суду надійшли витребувані докази. Ухвалою суду, постановленою на місці у судовому засіданні 15.11.2022 року задоволено клопотання представника позивача про допит позивача [PERSON] в якості свідка. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , представник позивачки адвокат Карасьова Л.А. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача адвокат Влащенко О.А. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Третя особа - приватний нотаріус Київського МНО Буржинська Д.В. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05 серпня 2019 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №13113. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Інформаційної довідки КП КМР «Київське МБТІ» №37632 від 23.10.2019 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-190924/3066 від 25.09.2019 року, на ім`я померлого [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у банку відкриті: -рахунок за договором №SAMDN18000705877708 від 15.05.2009 року - залишок 808, 88 грн.; -рахунок за договором №SAMDNWFD0072213107501 від 29.01.2019 року - залишок 64230, 00 грн.; -рахунок за договором №SAMDNWFD0072350200100 від 27.05.2019 року - залишок 50000, 00 грн.; -рахунок за договором №SAMDND4000746588052 від 09.02.2018 року - залишок 0, 00 грн.; -картка SAMDNWFC00008274226 від 18.05.2018 року - залишок 647, 07 грн. Відповідно до листа АТ «Ощадбанк» №172280 від 16.10.2019 року, на ім`я померлого [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у банку станом на 10.10.2019 року відкриті: -у ТВБВ №10026/087: №26208154089426 - сума залишку 960, 43 грн., відкритий 03.12.2015 р., №26201501646817 - сума залишку 0, 00 грн., відкритий 18.09.2018 р., №9760/14676 (компенсація 1997 р.) - сума залишку 1835, 80 грн. -у ТВБВ №10026/085: №9760/2706 (компенсація 1997 р.) - сума залишку 2411, 20 грн.; №9760/769 (компенсація 1997 р.) - сума залишку 615, 30 грн. -у ТВБВ №10026/08: №9760/6029 (компенсація 1997 р.) - сума залишку 4952, 20 грн.; №9760/6028 (компенсація 1997 р.) - сума залишку 2327, 20 грн.; №9760/6027 (компенсація 1997 р.) - сума залишку 2309, 35 грн. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №57656306 від 23.09.2019 року [PERSON] складено два чинних заповіти. 16 лютого 2006 року у місті Києві [PERSON] склав заповіт за яким належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №7-363 та внесений до Спадкового реєстру за №38819599. 11 грудня 2009 року у місті Києві [PERSON] склав заповіт за яким належні йому грошові вклади з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями, відкриті на його ім`я в будь-яких установах банківської системи України заповів [PERSON] , 1977 р.н. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №6-906 та внесений до Спадкового реєстру за №48610239. Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається із наданої до суду копії матеріалів спадкової справи № 3/2019, заведеної після померлого [INFO] гр. [PERSON] , який на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , 23 вересня 2019 року до нотаріальної контори звернувся гр. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. 07 лютого 2020 року приватний нотаріус Київського МНО Буржинська Д.В. видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , [INFO] , після смерті [INFO] [PERSON] , 1930 року народження, на квартиру [ADDRESS] . 11 лютого 2022 року [PERSON] подала приватному нотаріуса Київського МНО Буржинській Д.В. заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Листом від 11.02.2022 року за вих. №10/02-14 приватний нотаріус Київського МНО Буржинська Д.В. повідомила, що [PERSON] пропустила установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який сплинув 04 лютого 2020 року. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19). У позовній заяві [PERSON] зазначала, що не проживала зі спадкодавцем за заповітом, а про існування заповіту їй стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Допитана у судовому засіданні позивачка [PERSON] повідомила, що знала про смерть хрещеного [PERSON] та була присутня на його похоронах. Їй було відомо лише про заповіт померлого на квартиру по [ADDRESS] , складений на користь відповідача. Про грошові вклади померлого та за його заповіт, складений на її користь дізналася з рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року у справі №760/12110/20 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення факту родинних відносин. Так, на розгляді Солом`янського районного суду м. Києва перебувала вказана вище справа №760/12110/20. У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, заінтересовані особи: [PERSON] , Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення факту родинних відносин, а саме факту того, що заявник є племінником [PERSON] . З дослідженої у судовому засіданні справи №760/12110/20 встановлено, що [PERSON] як заінтересована особа, у судових засіданнях з розгляду справи присутня не була, поштова кореспонденція спрямована на її адрес поверталася до суду не вручено. Згідно відмітки на поштовому повідомленні №0303514848397, [PERSON] 08.02.2022 року отримала рішення суду від 08.11.2021 року у справі №760/12110/20, яким заяву [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення факту родинних відносин задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме: [PERSON] , [INFO] , є племінником [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивачка є хрещеницею померлого [PERSON] та не входить до кола його спадкоємців за законом, відтак її необізнаність про наявність заповіту, за встановлених у цій справі обставин, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У спадковій справі була наявна інформація про заповіт, складений померлим на користь [PERSON] , проте нотаріус не виконала вимог статті 63 Закону України «Про нотаріат» та не вчиняла дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила її виклик як спадкоємиці за заповітом. Відповідач, у свою чергу, знаючи про наявність заповіту складеного на користь позивачки, не повідомив про заповіт позивача. Суд враховує, що позивач не є родичем спадкодавця, не проживала з ним, про існування заповіту дізнався лише на початку 2022 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами судової справи №760/12110/20. Наведені обставини підтверджують поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини пропуску позивачкою передбаченого ст. 1270 ЦК України строку звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , 1930 р.н., суд вважає поважними причини пропуску строку позивачкою для звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріуса і вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. За результатами судового розгляду встановлено, що позивачка належними та допустимими доказами довела наявність обставин, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved