Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Галицької міської ради Івано-Франківської області про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 23 травня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 жовтня 2021 року шлюб між ними розірвано. У цьому шлюбі у них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Судовим наказом Івано-Франківського міського суду від 31 серпня 2021 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 16 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 28 жовтня 2021 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. Однак з дня відкриття виконавчого провадження боржник рішення суду у добровільному порядку не виконує, з липня 2021 року жодного разу аліменти не сплачував і станом на 01.01.2023 заборгованість по сплаті аліментів складає 68 227,65 грн., що підтверджується розрахунком, зробленим державним виконавцем. У зв`язку з невиконанням рішення суду відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні. Позивачка зазначає, що батько дітей повністю самоусунувся від виконання своїх обов`язків, з дітьми не зустрічається, не спілкується, не піклується про їх фізичний та духовний стан, стан здоров`я, участі у їх розвитку та вихованні не бере, не займається навчанням та підготовкою до самостійного життя і не відіграє в житті дітей ніякої ролі, хоча відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язки щодо виховання та розвитку дитини покладено як на матір, так і на батька дитини. Вихованням дітей повністю займається вона, оскільки забезпечує дітей всім необхідним для життя та виховання, займається їх утриманням, лікуванням та оздоровленням, створює повноцінні умови для життя і здоров`я, забезпечує отримання належної освіти. З довідок Вікторівського ліцею та дошкільного навчального закладу «Пролісок» вбачається, що відповідач за період навчання дітей, участі в освітньому процесі, позакласній роботі, виховних заходах не брав, інтересу до навчання дітей не виявляв, до адміністрації закладу, класного керівника чи вчителів не звертався. Вирішенням всіх питань займається вона. Згідно акту сусідів [PERSON] та [PERSON] відповідач декілька років не зустрічається з дітьми, не бере жодної участі в їх утриманні, вихованні та навчанні. Матеріально дітей не утримує. Таким чином, в діях [PERSON] є винна поведінка, яка виразилася в умисному тривалому ухиленні від виконання обов`язків по вихованню та утриманню своїх дітей. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Подав заяву про визнання позовних вимог. Представник органу опіки і піклування Галицької міської ради Івано-Франківської області не прибув у судове засідання, надавши суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2013 року, [PERSON] , [INFO] , у графі "Батьки" зазначено: батько - [PERSON] , громадянин України, мати - [PERSON] , громадянка України (а.с. 6). Також, як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.2017 року, [PERSON] , [INFO] , у графі "Батьки" зазначено: батько - [PERSON] , громадянин України, мати - [PERSON] , громадянка України (а.с. 7). Встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2021 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 23 травня 2011 року у Виконавчому комітеті Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис за № 2, - розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю [PERSON] . 31.08.2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП невідомий, зареєстрованого за адресою: Тернопільський район, Монастириський район, село Криниця, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 16 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 28 жовтня 2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № [NUMBER] по виконанню судового наказу № 344/11112/21. З розрахунку зі сплати аліментів, проведеним головним державним виконавцем Матієшин Н.Д. вбачається, що станом на 01.01.2023 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 68227,65 грн., що підтверджується розрахунком, зробленим державним виконавцем. Як слідує з листа Вікторівського ліцею Галицької міської ради Івано-Франківської області від 09.01.2022 року № 01-16/04, [PERSON] , [INFO] , учень 4 класу, навчається в закладі освіти з 18.08.2021 року. За період навчання батько [PERSON] участі в освітньому процесі, позакласній роботі, виховних заходах не брав, інтересу до навчання сина не виявляв. До адміністрації закладу, класного керівника з питань щодо навчання та виховання сина не звертався. Упродовж навчання вирішенням питань, пов`язаних із здобуттям освіти Денисом, займається мати [PERSON] . У довідці Вікторівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Пролісок» Галицької міської ради Івано-Франківської області від 06.01.2023 року № 1 зазначено, що батько вихованки [PERSON] , [PERSON] не відвідує дитину в садку, не бере участі у її вихованні, не контактує з вихователями та з адміністрацією закладу. Згідно акту, складеного сусідами [PERSON] та [PERSON] зазначається, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] з дітьми: [PERSON] та [PERSON] . Знають [PERSON] дуже довгий час, так як проживають поруч, завжди мали добрі відносини. Дітей знають від народження. Їм особисто відомо, що [PERSON] проживає з батьками та самостійно утримує, навчає і виховує дітей. Батько дітей, [PERSON] , вже декілька років не зустрічається з ними, не бере жодної участі в їх утриманні, вихованні та навчанні. Матеріально не забезпечує та сплачує аліменти. Діти жодного разу у їх присутності не цікавились своїм рідним батьком і не згадували про нього. З копії Акту обстеження від 19 липня 2021 року комісії Вікторівського старостинського округу вбачається, що в будинку по [ADDRESS] , у будинку проживають без реєстрації [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації начальника відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Р.Пахоліка від 22.08.2022 року № 99615, наданої згідно адвокатського запиту, на виконанні у ВДВС в місті Івано-Франківську перебуває виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання судового наказу № 344/11112/21 від 31.08.2021 року, виданим Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 16 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. В ході даного виконавчого провадження державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій. На виклик державного виконавця боржник не з`явився. Станом на 01.08.2022 року - заборгованість зі сплати аліментів згідно вищевказаного виконавчого провадження складає 48516 грн. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12022096010000643, 26.09.2022 внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 164 КК України за заявою [PERSON] про те, що до Івано-Франківського РУП ГУНП надійшла заява від [PERSON] про те, що її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Висновком комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від 21.03.2023 року вказано за можливе і доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . Як зазначається у висновку, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Івано-Франківського суду Івано-Франківської області від 26.10.2021 року. Після розлучення малолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] повідомила, що підтримує свої позовні вимоги. Зі слів позивачки, після розлучення [PERSON] самоусунувся від виховання малолітніх дітей, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток своїх дітей, не навідує їх за місцем проживання, не запрошує в гості, не вітає з днем народження. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 01.01.2023 року сума заборгованості становить 68227 гривень. [PERSON] на засідання комісії не з`явився, в телефонній розмові повідомив, що повністю визнає позовні вимоги [PERSON] і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена у статті 164 Сімейного кодексу України є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з нормами статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зазначено пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини. Суд зазначає, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи. Поведінка відповідача відносно його дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1073,60 грн. судового збору. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини четвертої статті 137 ЦПК України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторонасплатила абомає сплатитиу зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги позивачці суду надано: копію Договору про надання професійної правничої допомоги № 02/23 від 03.01.2023 року, що укладений між адвокатом Дем`яненком О.А. та [PERSON]; копію Акту прийому-передачі наданої правничої допомоги від 02.02.2023 року на суму 5025 грн.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Дем`яненка О.А., квитанція № б/н від 07.02.2023 року про оплату [PERSON] правничої допомоги на суму 5000,00 гривень. Виходячи з предмета та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 5000 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved