Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води станом на 01.05.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.05.2018 року до дати укладення цього договору. Таким чином, Позивач прийняв право вимоги до відповідача, яка є споживачем послуг з централізованого опалення та /або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Сума позовних вимог Позивача за Договором цесії за спожиті до 01.05.2018 року послуги становить 2037,40 грн. Розрахунок заборгованості на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість за спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Проте, відповідач своєчасно не сплачує кошти за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16837,93 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги з центрального постачання гарячої води в загальному розмірі 18875,33 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року, витребувано від КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . На виконання вище вказаної ухвали КП КМР «КМ БТІ» до суду надійшла відповідь від 03.02.2022 року № 062/14-1523 (И-2022), з якої вбачається, що за даними реєстрових книг КП КМР «КМ БТІ» квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] - 39/100 ч., [PERSON] - 61/100 ч. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.07.2006 року. Письмові матеріали справи містять відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. У квартирі [ADDRESS] було встановлено прилади обліку з моменту побудови будинку. Про встановлення лічильників складено типовий договір про водопостачання та водовідведення. Також, наявний акт про взяття на комерційний облік прилади обліку. Лічильник пройшов повірку, а отже є придатним до використання та відповідає вимогам ДСТУ 3580. На прилади обліку є технічні паспорти, акти про повірку, квитанції про сплату послуг та рахунки повідомлення на нарахування послуг. Разом з тим, в рахунках-повідомленнях не має інформації про борг в 2000 грн., який було відступлено за правом вимоги укладено між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». А тому, не підтверджено факт формування заборгованості, крім того матеріали справи не містять інформації про саме формування боргу який було передано. 01.06.2005 року між ЖЕК-311 та відповідачем було укладено типовий договір про проведення розрахунків за водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку холодної та гарячої води та встановлено прилади обліку. 20.05.2005 року було складено акт про прийняття квартирних приладів обліку спожитої холодної та гарячої води в експлуатацію та їх опломбування. Станом на лютий 2018 року показники лічильника в графі попередні було зафіксовано саме 26,86 м.к., тобто ПАТ «Київенерго» було зафіксовано саме показники лічильника які надсилалися саме підприємством. 18.07.2022 року ПрАТ АК «Київводоканал» було складено акт 1338979 де зафіксовано показники лічильників. Також, 27.07.2022 було складено Акт № 77959 зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води де також було зафіксовано кількість приладів обліку. Разом з цим, будинок [ADDRESS] вводився в експлуатацію разом з приладами обліку, однак ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» не прийняв до уваги той факт що прилади обліку були встановлені в кількості 2 одиниці та квитанції надсилалися з графою по одному лічильнику. Лічильник встановлений у 2005 році було змінено на нову модель з метою правильного розрахунку спожитих метрів кубічних гарячої води. Стороною позивача до суду подано відповідь на відзив. Відповідно до якого, представник позивача зазначає, що Договір цесії на підставі якого КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до споживачів послуг, у тому числі до відповідача було укладено на виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.10.2018 у справі № 910/7807/18, відповідно до якої КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» спожитих енергоносіїв. Тому, КП «Київтеплоенерго» має відшкодувати суду борг ПАТ НАК «Нафтогаз України». У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, КП «Київтеплоенерго» буде позбавлене можливості виконувати мирову угоду у повному обсязі, що може призвести до неможливості забезпечення сталості функціонування енергетичної системи як у м. Києві, так і в Україні в цілому. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.04.2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності та постачання теплової енергії споживачам. Так, з 01.05.2018 року, КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а отже є виконавцем цих послуг для житлових будинків комунальної форми власності. Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2018 року між позивачем та ПАТ «Київенерго» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг, як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), в тому числі визначені рішеннями суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) вартістю послуги з постачання гарячої води є встановлений відповідно до законодавства тариф. За змістом п. 33 Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2005 року між експлуатаційною організацією (підприємство) ЖЕК - 11 та [PERSON] укладено типовий договір про проведення розрахунків за водопостачанням та водовідведенням за показниками квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води. Крім того, письмові матеріали справи містять акт від 20.05.2005 року про прийняття квартирних приладів обліку холодної та гарячої води в експлуатацію та їх опломбування за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідач надав суду копію акту від 27.07.2012 року про зняття контрольних показників за адресою: [ADDRESS] з вузла розподільного обліку гарячої води. Позивач звертаючись до суду з даним позовом надав розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 01.09.2021 року, за відповідачем обліковується заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 року у розмірі 16837,93 грн., до 01.05.2018 року у розмірі 2037,40 грн., що разом становить 18875,93 грн. Однак, судом встановлено та підтверджується наданими відповідачем документами, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2005 року встановлені лічильники на гарячу воду. Позивач не надав суду доказів, що відповідач споживав послуги з централізованого постачання гарячої води в тому обсязі, як зазначено в розрахунку заборгованості. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Разом з тим, щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33,00 грн. слід відмовити, оскільки, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження вказаної суми, а наявна у справі копія квитанції переконливо не свідчить про те, що позивачем були понесені ці витрати саме у зв`язку із отриманням відповідного витягу відносно відповідача у даній справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed