Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Представник позивача ФОП [PERSON] - адвокат Капля А.С. звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідача 23 000 грн шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат, покликаючись на те, що 13.09.2019 року між ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ей.Ай» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/1780691, забезпечений автомобіль марки «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] . 20.12.2019 р. о 23.00 год. у м. Львові на вул. Петлюри, 24 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford C Max», номерний знак [NUMBER] . Крім того, 20.12.2019 року о 23.00 год. на вул. Петлюри, 24 у м. Львові керуючи автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] , вживав після ДТП за його участю алкоголь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду, що підтверджується результатом тесту №708 (1, 63%). Огляд проведено зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» ARJL-0264, на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків. Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Ford C Max», номерний знак [NUMBER] . Постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/8067/19 від 10.02.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/33/20 від 24.02.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 130 ч.4 КУпАП. На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 23.12.2019 року та страхового акту №19.1780691-10496/1 від 07.04.2020 року ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» сплатило на користь власника пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в загальному розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) грн. Оскільки відповідач порушив вимоги ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме самовільно залишив місце події, у страховика відповідно до ст.1191 ЦК України виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. За наведеного, просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Також роз`яснено сторонам, що відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із приписами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (надалі - Закон N 1961-ІУ), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.1.1 (в) ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.. Судом встановлено, що 13.09.2019 року між ТДВ «СК «Ю.Ей.Ай» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО1780691. 20.12.2019 р. о 23.00 год. у м. Львові на вул. Петлюри, 24 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford C Max», номерний знак [NUMBER] . Крім того, 20.12.2019 року о 23.00 год. на вул. Петлюри, 24 у м. Львові керуючи автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] , вживав після ДТП за його участю алкоголь, до проведення уповноваженою особою медичного огляду, що підтверджується результатом тесту №708 (1, 63%). Огляд проведено зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» ARJL-0264, на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків. Постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/8067/19 від 10.02.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/33/20 від 24.02.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 130 ч.4 КУпАП./а.с. 7, 8/ [PERSON] , яка є власником автомобіля «Ford C Max», номерний знак [NUMBER] ., пошкодженого внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 20.12.2019 року /а.с. 11, 46-48/. Відповідно до висновку №54 експертного автотоварознавчого дослідження за зверненням ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» від 06.04.2020 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Ford C Max», номерний знак [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП 20.12.2019 року, з врахуванням результатів його обстеження 23.12.2019 року та 30.12.2019 року в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з ні без ПДВ) становить 28 330,08 грн. /а.с. 17-39 /. Як вбачається зі страхового акту №19.1780691-10496 від 13.02.2020 року прийнято рішення сплатити [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 13 075, 083 грн. /а.с.14/. Також, відповідно до страхового акту №19.1780691-10496/1 від 07.04.2020 року прийнято рішення сплатити [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 9 924,97 грн. /а.с.13/ 24.03.2020 р. відповідно до платіжного доручення № 4407 ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» провело виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 13 075,03 грн. на підставі страхового акту №19.1780691-10496 /а.с.9/. 15.04.2020 р. відповідно до платіжного доручення № 5625 ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» провело виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 9 924, 97 грн. на підставі страхового акту №19.1780691-10496/1 /а.с. 10/ Таким чином, оскільки ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» відшкодувало потерпілій [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненого [PERSON] , який самовільно залишив місце ДТП, то на підставі ст. 1191 ЦК України та п. 38.1.1 (в) ст.38 Закону України« Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» воно набуло право на стягнення з відповідача шкоди в розмірі 23 000, 00 грн. 14 травня 2021 року між ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» та Фізичною особою- підприємцем [PERSON] укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якогоправо грошової вимоги від ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . 01 грудня 2021 року між Фізичною особою- підприємцем [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір № 1/1/АК від 01.12.2021 року про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1 /АК від 14.05.2021 р. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу в порядку зворотної вимоги (регресу). За таких обставин, сума страхового відшкодування в розмірі 23 000, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимогст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 992,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення» Виходячи з матеріалів справи, між адвокатом Каплею Аліною Степанівною та позивачем ФОП [PERSON] , 01.12.2021 року укладено договір №2 про надання правової допомоги /а.с.69-71/. Відповідно до п. 5.1.1. клієнт сплачує адвокату гонорар за написання та подання позовної заяви до суду в інтересах Клієнта в розмірі 3 000, 00 грн. Відповідно до Акту приймання-передаі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №2 від 22.02.2022 року адвокат надав, а клієнт отримав правову допомогу, що полягала у написанні та поданні позовної заяви до суду першої інстації Залізничного районного суду м. Львова про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, вартість послуг виконавця за цим актом складає 3 000, 00 грн. За наведених обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень.

Outcome: approved