Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

АТ «Харківобленерго» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за невідпрацьовані дні отриманого ним позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 18943,17 грн., відшкодувати судові витрати. В обгрунтування заявлених вимог АТ «Харківобленерго» посилається на те, що відповідач обіймав посаду інженера УМТП, відповідно до наказу від 31.05.2022 року №230К [PERSON] звільнено з займаної посади. Відповідачу було повідомлено, що в нього виник борг перед позивачем у розмірі 18943,17 грн., оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати [PERSON] не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий-травень у зв`язку із виплатою йому у цей період після введення на території України воєнного стану позачергового авансу в рахунок заробітної плати. Відповідачу направлялася вимога про повернення в добровільному порядку заборгованості, однак сума заборгованості повернена не була, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися з позовом до суду. До суду надійшла заява представника позивача АТ «Харківобленерго» Войтенко О.О. про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та винесення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що відповідно до наказу (розпорядження) №74К від 31.01.2022 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду інженера в АТ «Харківобленерго» за строковим договором по 31.05.2022 року. Відповідно до наказу (розпорядження) від 31 травня 2022 року №230к відповідача було звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Відповідно до змісту табелю обліку робочого часу за період з лютого 2022 по травень 2022, [PERSON] (табель №11812 ) з 24 лютого 2022 року не працював, а відтак, знаходить своє підтвердження обставина того, що відповідач з 24 лютого 2022 року по день його звільнення з АТ «Харківобленерго» на роботу не виходив, покладені на нього посадові обов`язки не виконував. 15 березня 2022 року в.о. генерального директора АТ «Харківобленерго» був виданий Наказ № 316 «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників», згідно з яким, у зв`язку з введенням воєнного стану, встановленого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, з метою матеріальної підтримки працівників АТ «Харківобленерго» було прийняте рішення щодо позачергової виплати авансу заробітної плати в розмірі посадового окладу працівникам, працюючим станом на 24.02.2022 (протокол засідання дирекції від 24.02.2022 № 6). Після проведення нарахування заробітної плати працівникам товариства за лютий 2022 року, яке було проведене відповідно до даних «Протоколу затверджених даних обліку робочого часу працівників АТ «Харківобленерго» за лютий 2022 року» від 02.03.2022, станом на 01.03.2022 утворилася заборгованість працівників перед підприємством внаслідок позачергової виплати авансу за рішенням дирекції від 24.02.2022 № 6. Зазначено, що через технічну та організаційну неможливість отримання від підрозділів окремих табелів обліку робочого часу нарахування заробітної плати за лютий 2022 року працівникам товариства було проведене відповідно до даних «Протоколу затвердження даних обліку робочого часу працівників АТ «Харківобленерго» за лютий 2022 року» від 02.03.2022. З метою погашення заборгованості працівників товариства, що утворилася станом на 01.03.2022 внаслідок позачергової виплати авансу, та підтвердження даних обліку робочого часу працівників АТ «Харківобленерго» за лютий 2022 року, наказано організувати проведення інвентаризації розрахунків з працівниками станом на 28.02.2022 та за необхідності здійснити відповідні коригування в бухгалтерському обліку за лютий 2022 року (а.с. 31-32). Наказами в.о. генерального директора АТ «Харківобленерго» від 21.04.2022 № 319 та від 06.06.2022 № 336 з метою погашення заборгованості працівників товариства, що утворилася станом на 01.04.2022 та станом на 31.05.2022 внаслідок позачергової виплати авансу наказано внести зміни до наказу «Про організацію відрахувань із заробітної плати працівників» від 15.03.2022 № 316, п. 1 наказу викладено в такій редакції: організувати проведення інвентаризації розрахунків з працівниками станом на 31.03.2022 та за необхідності здійснити відповідні коригування в бухгалтерському обліку за лютий-березень. За результатами проведеної інвентаризації розрахунків з працівниками станом на 31.03.2022 погашення заборгованості працівників по заробітній платі, що виникла внаслідок позачергової виплати авансу, здійснювати шляхом відрахування із заробітної плати таких працівників у порядку, визначеному чинним законодавством України (а.с. 29, 30). Відповідно до повідомлення про нараховані суми працівнику при звільненні, згідно ст. 116 КЗпП України від 31.05.2022 року №16/1-13 борг [PERSON] складає 18943,17 грн. Відповідачу направлялася позивачем вимога від 27.06.2022 року №14-46/2773 з проханням повернути АТ «Харківобленерго» невідпрацьований аванс в розмірі 18943,17 грн., роз`яснено, що у разі неповернення вказаної суми коштів впродовж 7 днів з моменту отримання вимоги, АТ «Харківобленерго» буде вимушено звернутися до суду з вимогою про стягнення з нього неповернутої в добровільному порядку суми заборгованості Водночас, вимога АТ «Харківобленерго» залишилася проігнорованою відповідачем, доказів на підтвердження сплати вказаної заборгованості на користь АТ «Харківобленерго» [PERSON] суду не надано. Відповідно до ч. 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Право на працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Як було встановлено судом та про що судом зазначалося вище, АТ «Харківобленерго» були видані накази № 316, 319 та 336 про відрахування із заробітної плати працівників заборгованості по заробітній платі, яка виникла внаслідок позачергової виплати авансу, але через відсутність [PERSON] з 24 лютого 2022 року на роботі та в подальшому його звільнення 31 травня 2022 року, покриття заборгованості за наведеною вище сумою позачергово виплаченого авансу, виданого в рахунок заробітної плати, не відбулося. Поряд з цим, суд погоджується з посиланнями представника позивача на те, що вказана вище сума позачергово виплаченого авансу, отримана відповідачем, не була ним погашена чи відпрацьована, а тому позовні вимоги про повернення такої суми позачергового авансу в рахунок заробітної плати підлягають задоволенню. За змістом ч. 1ст. 1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як роз`яснив Верховний суд України в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, пов`язаних із застосуваннямст. 127 КЗпП, суди мають враховувати, що: 1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв`язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. Роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду стосовно до правил ч. 2 ст. 233 КЗпП протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Таким чином суд доходить висновку, що системне тлумачення положень ст. 127, 233 КЗпП України дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторіни (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені АТ «Харківобленерго» позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved