Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У червні 2021 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту відповідач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 р. в розмірі 21 132 грн. 43 коп., за спожиті послуги з постачання гарячої води до 01.05.2018 р. в розмірі 14 833,61 грн., за спожиті послуги з централізованого опалення з 01.05.2018 р. до 01.05.2021 р. в розмірі 27 683,29 грн., за спожиті послуги з постачання гарячої води з 01.05.2018 р. до 01.05.2021 р. в розмірі 16 792,49 грн., що в загальному розмірі складає 80 441,82 грн., а також витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,0 грн. та сплатою судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою суду від 02.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Згідно ухвали суду від 17.02.2022 року вирішено перейти до розгляду справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 28.09.2022 року було вирішено залучити до участі у цивільній справі [PERSON] , в якості співвідповідача. 02.03.2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява, зі змісту якої вбачається, що позивач, з огляду на ту обставину, що співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (далі по тексту відповідач1), [PERSON] (далі по тексту відповідач2), які у розумінні положень законодавства є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячої води за вказаною адресою, проте в повному обсязі не оплачують спожиті послуги, внаслідок чого у останніх станом на 01.05.2021 р. утворилась заборгованість в загальному розмірі 80 441,82 грн., яку відповідачі в добровільному порядку не сплачують, тому позивач звернувся до суду, з наступною вимогою: - стягнути солідарно [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 р. в розмірі 21 132 грн. 43 коп., за спожиті послуги з постачання гарячої води до 01.05.2018 р. в розмірі 14 833,61 грн., за спожиті послуги з централізованого опалення з 01.05.2018 р. до 01.05.2021 р. в розмірі 27 683,29 грн., за спожиті послуги з постачання гарячої води з 01.05.2018 р. до 01.05.2021 р. в розмірі 16 792,49 грн., що в загальному розмірі складає 80 441,82 грн., а також витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,0 грн. та сплатою судового збору у розмірі 2 270 грн. Учасники цивільної справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, відповідачі заперечень стосовно позову не надсилали до суду. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в даній справі. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та відсутністю заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 1, пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтею 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачам на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності № [NUMBER] , виданого 20.06.1993 р., а тому в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 р. № 591 КП «Київтеплоенерго» (далі - Позивач) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 р. надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води (далі - послуги), з урахуванням частини третьої статті 3 ЦПК України, в даному випадку регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила). Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 р. № 34 (5085) (надалі - Договір). Отже, з 01.05.2018 р. надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювало КП «Київтеплоенерго» і продовжує бути постачальником таких послуг після ПАТ «Київенерго». У постанові Великої Палати Верховного суду у справі №712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої: "Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16)." Згідно з розрахунками заборгованості, наданими позивачем, у зв`язку з несплатою відповідачами у повному обсязі грошових коштів за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] ., за період з 01.05.2018 р. по 01.05.2021 р., у відповідачів утворилась заборгованість перед КП «Київтеплоенерго» в загальному розмірі 44 475, 78 грн., а саме: за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 27 683,29 грн., за спожиті послуги з постачання гарячої води в сумі 16 792,49 грн. Розрахований позивачем розмір заборгованості відповідачами не спростований, є математично вірним, а тому підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Також, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор), позивач, прийняв право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 35 996,04 грн. за вказаною вище адресою. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» посилається, що відповідачі отримують послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Вказана вище квартира, як убачається з матеріалів справи, під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. В той час, як з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку відмовлялись, а тому виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до статей 156, 162 Житлового кодексу України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів надходження до позивача від відповідачів будь-яких претензій щодо наданих послуг. Також, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі здійснили продаж належної їм квартири на праві власності, позаяк суд позбавлений права відшукувати докази за власної ініціативи, а лише наділений правом здійснити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає принципу диспозитивності та змагальності цивільного судочинства. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ініціатором судового розгляду доведено факт надання житлово-комунальних послуг та наявність зобов`язань у відповідачів, як споживачів відповідних послуг по сплаті їх вартості перед позивачем. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, тому слід позов задовольнити шляхом стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 р. в розмірі 21 132 грн. 43 коп., за спожиті послуги з постачання гарячої води до 01.05.2018 р. в розмірі 14 833,61 грн., за спожиті послуги з централізованого опалення з 01.05.2018 р. до 01.05.2021 р. в розмірі 27 683,29 грн., за спожиті послуги з постачання гарячої води з 01.05.2018 р. до 01.05.2021 р. в розмірі 16 792,49 грн., що в загальному розмірі складає 80 441,82 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33, 00 грн. по 16,50 грн. з кожного відповідача; судового збору у розмірі 2270, 00 грн. по 1135 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved