Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

22 травня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її чоловіку [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 12.06.2010р.; паспорт [NUMBER] виданий Новокаховським МВ УМВС 22.06.2010р.; картка ф.о.п.п. 3113113952; лист №46723 (И-2012) від 06.02.2012 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна; інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності на нерухоме майно №204263849 від 16.03.2020р.). Зазначила, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 18.06.2012. Спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка стали [PERSON] , його мати (паспорт [NUMBER] , виданий Жовтневим РУ ГУ МВС України в місті Києві 02.07.1998р.; свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 22.12.1979р.), [PERSON] , спільна неповнолітня донька та вона [PERSON] , дружина померлого (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 12.06.2010, свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 07.08.2012 ). Після смерті чоловіка вона звернулася з заявою про прийняття спадщини за собою та за неповнолітньою донькою до П`ятої Київської державної нотаріальної контори, де і була відкрита спадкова справа №53328829 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №31559784 від 04.09.2012). Але у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що вона не змогла надати нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації від 30.11.1998 наказ №2922, що підтверджується листом №262/02-14 від 6.02.2012 П`ятої Київської державної нотаріальної контори . Вказане свідоцтво для надання нотаріусу відмовляє надати мати чоловіка [PERSON] , яка протягом періоду з 2013 року по 2019 рік оспорювала батьківство свого сина до доньки [PERSON] та просила виключити відомості про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини по цивільним справам №760/25731/13-ц, №760/6156/15-ц. В указаному листі нотаріус запропонувала звернутися до суду. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно: 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Вона та донька мають право на спадкування по 1/6 частині вказаної квартири. Відповідно до висновку про ринкову вартість об`єкту оцінки від 18.05.2020 загальна вартість квартири складає 1167070 грн. Просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частині кожному квартири [ADDRESS] 28.07.2012р.н., які залишилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 29.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, витребувано матеріали спадкової справи. Як вбачається з матеріалів справи, а саме актової книги реєстрації шлюбів, виданої 15.11.2019 уповноваженою особою РАЦСу м.Шемберг Федеративної Республіки Німеччина, [PERSON] після одруження змінила прізвище на « [PERSON] ». 24.06.2022 надійшла копія спадкової справи № 636/2012 щодо майна [PERSON] . Ухвалою суду від 06.02.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилась. 14 квітня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій просив провести розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Повідомлення про виклик до суду відповідача було направлено йому та його представнику на мобільний номер їх телефонів, підтвердження отримання міститься в матеріалах справи. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 червня 2012 року, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві. Згідно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2010, актовий запис 694, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві вбачається, що позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.08.2012, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2473. З матеріалів справи вбачається, що 4 вересня 2012 року [PERSON] у своїх та інтересах [PERSON] звернулася до П`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Встановлено, що інші спадкоємці - мати померлого [PERSON] . Спадкова справа № 636/2012, до майна померлого [PERSON] була відкрита 04.09.2012, що підтверджується наданою суду копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Листом П`ятої Київської державної нотаріальної контори №262/02-14 від 6.02.2012 у видачі свідоцтва відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до статті 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно п.2 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» , нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] . Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності. Відповідно до ч. ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 зазначеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідачка, не подавши відзив, зазначеного у позові не спростувала, доказів зворотнього не надала. За таких обставин, вимога позивачки ґрунтується на законі. Враховуючи те, що у позивачки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку через те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на майно, суд вважає за можливе визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , право власності по 1/6 частині кожному квартири [ADDRESS] , яка залишилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved