Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №206/6394613-СК, підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію АТ«Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов вказаного договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується. 02.12.2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №HI/11/6-Ф від 02.12.2021, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №HI/11/6-Ф від 02.12.2021 реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 14 656,01 грн., з яких: -9 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -5 156,01 грн. - сума заборгованості за відсотками. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №206/6394613-СК від 15 травня 2019 року в розмірі 14 656,01 грн., з яких: 9 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 156,01 грн. - сума заборгованості за відсотками; та судові витрати. 13 лютого 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розгляд справи провести в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного Судом встановлено, що 15 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №206/6394613-СК від 15 травня 2019 року та підписано паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» від 15 травня 2019 року, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитний ліміт в розмірі до 100 000,00 гривень, зі строком дії договору 12 місяців, з автоматичною пролонгацією, процентна ставка 43,2% річних, де відповідач особистим підписом підтвердив свою згоду з вказаними умовами. Також в матеріалах справи міститься довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб підписана Семенихіним А.С. 15 травня 2019 року. АТ «Таскомбанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором №206/6394613-СК від 15 травня 2019 року та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, в результаті чого станом на 31.12.2022 року заборгованість складає 14 656,01 гривень, з яких: -9 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -5 156,01 грн. - сума заборгованості за відсотками. 02.12.2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №HI/11/6-Ф від 02.12.2021, у відповідності до умов якого ТОВ ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. В матеріалах справи також міститься акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги від 02.12.2021 року за Договором Факторингу №HI/11/6-Ф від 02.12.2021 року. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги по Договору факторингу №НІ/11/6-Ф від 02.12.2021 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №206/6394613-СК від 15 травня 2019 року в загальному розмірі 14 656,01 грн.. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (ст. 1082 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №206/6394613-СК від 15 травня 2019 за період з 02.12.2021 по 31.12.2022 становить 14 656,01 грн.. та складається із: 9500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 156,01 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, ч. 5 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів на спростування заявленої позивачем суми заборгованості за договором. Ураховуючи, що [PERSON] користувався наданими коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором №206/6394613-СК від 15 травня 2019 р. щодо своєчасного повернення наданих грошових коштів та сплати відсотків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved