Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 08.03.2023 з указаним позовом та просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову вказала, що з 2018 року перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах, від яких [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, а тому позивач змушена була припинити з ним шлюбні відносини. На теперішній час [PERSON] не працює, оскільки доглядає за дитиною. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв`язку з чим, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Оскільки відповідач є платником аліментів у розмірі 1/3 частини на утримання його двох дітей від першого шлюбу - [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] просить стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою від 13.03.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, кожен окремо подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що [PERSON] та [PERSON] з 2018 року перебували у шлюбних відносинах. Як вбачається зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати (а.с. 5). За відомостями з реєстру Глеюватської територіальної громади, [PERSON] та малолітній [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.4, 6, 9). Статтею 51 Конституції України визначено, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 та ч. 7 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання сина, а також те, що відповідач є повнолітнім, фізично здоровим чоловіком, який здатен працювати та отримувати заробітну плату, доказів протилежного останній суду не надав, з урахуванням у нього інших аліментних зобов`язань, що сторонами не заперечувалося, суд приходить до висновку, що він має можливість виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення малолітньої дитини, у зв`язку з чим, вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , що забезпечить необхідний та достатній рівень гармонійного розвитку дитини, починаючи стягнення з 08.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , з якою проживає дитина. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved