Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивачка звернулась до Хустського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов вмотивовано тим, що з відповідачем по справі вони перебувають в шлюбі зареєстрованому\~ між ними 10.09.2005\~ року за актовим записом №36 у Хустському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день позивачка припинила спільне проживання з відповідачем, діти проживають з матір`ю і перебувають на повному її утриманні та вихованні, однак шлюб між сторонами не розірвано. Відповідач не виділяє кошти на утримання дітей, не бере участі у вихованні. Позивачка зазначила, що відповідач є працездатним, виїжджає на сезонні роботи і в змозі сплачувати аліменти. З часу припинення шлюбних відносин всі обов`язки щодо піклування, виховання та утримання своїх дітей виконує позивачка самостійно. Позивачка не має можливості одна утримувати дітей, тому змушена звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився в черговий раз. Про день час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 27.03.2023 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, виходячи з наявних у справі даних про права і взаємовідносини сторін, та беручи до уваги те, що позивачка не заперечила у поданій до суду заяві проти вирішення справи без участі відповідача [PERSON] , провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дана обставина стверджена в судовому засіданні оглянутими копіями свідоцтв про народження дітей. При розгляді даної справи встановлено, що відповідач має мінливий дохід. Однак, який саме розмір заробітку чи доходів у відповідача не встановлено. В судовому засіданні також не встановлено доказів, які б свідчили про наявність у відповідача стабільного заробітку або доходів, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, частково задовольнивши позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначаються судовим рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, які потребують значних коштів на забезпечення їх всім необхідним та для її належного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 2000 /дві тисячі/ гривень щомісячно, на кожну дитину починаючи з 30.01.2023 року, до досягнення ними повнолітнього віку. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: partial