Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

20 грудня 2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову обгрунтовані тим, що до Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації надійшло повідомлення зі школи І-ІІІ ступенів №70 Шевченківського району м.Києва про те, що неповнолітній [PERSON] постійно пропускає заняття без поважних причин, асоціально поводить себе у класному колективі. Представником позивача було відвідано родину [PERSON] та було встановлено, що дорослі вживають алкоголь, між ними виникають сварки. З матір`ю дитини постійно проводилась профілактично-роз`яснювальна робота та її було попереджено про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. Позивач дитину взяв на облік як такого, що опинився у складних життєвих обставинах. В той же час, як зазначає позивач, мати не виконує належним чином батьківські обов`язки - не створила належних умов для проживання дітей, ніде не працює, постійно залишає дитину без догляду, не приділяє уваги вихованню сину, не допомагає йому у навчанні, не цікавиться успіхами та навчанням сина. Крім того позивач зазначає, що відповідача неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2023 року заперечила проти задоволення заявлених вимог та пояснила, що вона вживає всіх заходів щоб забезпечити дитині належні умови проживання. В судове засідання, яке відбулось 20.04.2023 року відповідач не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] . В його свідоцтві про народження батьками зазначені: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Окрім того, в рішенні Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Служба у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації обстежила умови проживання дитини та 08.06.2022 року склала акт згідно з яким в квартирі [ADDRESS] - умови проживання задовільні, в квартирі три кімнати, дитина з матір`ю проживає в одній кімнаті. В квартирі наявні всі необхідні предмети побуту, квартира потребує ремонту. В дитини в наявності спальне місце, одяг згідно сезону, продукти харчування, навчався в школі №70 клас 8, переведений до 9 класу. 03.05.2022 року [PERSON] надала пояснення начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації в яких зазначила, що зобов`язується виховувати сина добре, влаштуватися на роботу, не пити, навести порядок в квартирі. Від допомоги у лікуванні від наркозалежності відмовилась та зазначила, що самостійно справиться. Погодилася на соціальний супровід центру соціальних служб. Наказом Служби у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №37-од від 18.05.2022 року взято на облік по категорії дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах: [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] разом із сином - [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] . В квартирі разом з ними проживає сестра [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та її син - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з відповіді Шевченківського управління поліції ГУНП у м.Києві від 20.10.2022 року за №15274/125/56/07-22, з початку 2022 року за місцем проживання [PERSON] було здійснено 18 повідомлень стосовно вчинення домашнього насильства - [PERSON] та її сестра вчиняють одна відносно іншої протиправні дії. Так відносно [PERSON] було складено 8 адміністративних протоколів за ст.173-2 КУпАП та 4 протоколи за ст.184 КУпАП. Крім того, зазначеним листом начальник управління поліції просив вжити заходів реагування та вилучити неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Школа І-ІІІ ступенів №70 Шевченківського району м.Києва в листі від 09.09.2022 року за №01-09/67 повідомила, що [PERSON] в 2022-2023 навчальному році не приступив до навчання через хворобу, як було повідомлено в телефонному режимі. Крім того зазначено, що [PERSON] зовсім не приділяє уваги вихованню сина, не допомагає йому у навчанні, батьківські збори не відвідувала, не цікавилася навчанням та успіхами сина у класного керівника. В позовній заяві позивач зазначав, що відповідача неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, однак постанови суду надані не були. Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП: -постановою від 13.12.2019 року (справа №761/41702/19) за ч.1 ст.184 КУпАП в якій зазначено, що 03.10.2019 року о 10 год гр. [PERSON] , [INFO] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , що виражалось в систематичному невідвідуванні навчального закладу, вживанні тютюнових виробів, неналежному ставленні до навчання; -постановою від 08.06.2022 року (справа №761/8873/22) за ч.1 ст.184 КУпАП в якій зазначено, що 30.04.2022 о 13:55 год. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] неналежним чином виконувала батьківські обов`язки по вихованню дитини [PERSON] , [INFO] , що виразилось у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та неналежному догляді за дитиною; -постановою від 06.07.2022 року (справа №761/10863/22) за ч.1 ст.184 КУпАП в якій зазначено, що в період часу з 01.09.2021 по 27.05.2022, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] неналежним чином виконувала батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: [PERSON] не відвідує заняття без поважних причин, не виконує домашніх завдань та одягається не по віку і сезону, ходить в брудному одязі; -постановою від 14.11.2022 року (справа №761/22169/22) за ч.2 ст.184 КУпАП якою встановлено, що 19 вересня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , повторно протягом року неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина [PERSON] , а саме: останній не приступив до навчання в школі № 70, відповідно до листа № 01-09/70 від 15 вересня 2022 року; -постановою від 18.11.2022 року (справа №761/22650/22) за ч.2 ст.184 КУпАП в якій зазначено, що 10.10.2022 року о 16 год. 37 хв., в [ADDRESS] , гр. [PERSON] неналежним чином виконувала батьківські обов`язки по догляду за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , що виражалося у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та відсутності догляду за дитиною; -постановою від 08.12.2022 року (справа №761/26609/22) за ч.1 ст.184 КУпАП в якій зазначено, що з 30 вересня 2022р. по 23 листопада 2022р. по [ADDRESS] [PERSON] неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо забезпечення умов життя, виховання та навчання свого неповнолітнього сина [PERSON] 2008 р.н., не приступив до навчання; -постановою від 14.12.2022 року (справа №761/25705/22) за ч.2 ст.184 КУпАП в якій зазначено, що 02 листопада 2022 року о 12 год. 25 хв. [PERSON] , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, неналежним чином здійснювала виконання своїх батьківських обов`язків щодо догляду за малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , зокрема у квартирі брудно, а [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Зазначені постанови не оскаржувались та набрали законної сили. Частина 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Висновком від 10.02.2023 року за №109-652 Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не надала суду доказів, що перебуває на обліку в центрі зайнятості чи є працевлаштованою. Як зазначив позивач в позовній заяві, відповідач не виконує належним чином власні батьківські обов`язки відносно дитини. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона не належним чином виконувала власні батьківські обов`язки, однак на даний час вона намагається виправити свої помилки. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] не виконує належним чином власні батьківські обов`язки. Крім того, в судовому засіданні було запитано думку неповнолітнього [PERSON] щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав, він пояснив, що він не хотів би цього, оскільки на його думку мама належним чином виконує батьківські обов`язки. В той же час, [PERSON] суду пояснив, що він не відвідує будь-яких секцій чи гуртків, не відвідує будь-яких розважальних центрів, кінотеатрів, музеїв, театрів та ін. Отже, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує належного медичного догляду, лікування дитини; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти; свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, фактично відповідач самоусунулася від виконання власних обов`язків, а тому суд на підставі викладеного приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved