Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Представник позивача Ковалевська Д.С. яка діє в інтересах [PERSON] 30.08.2021 року звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», третя особа: [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 129000,00 грн., стягнути з ТОВ «Епицент К» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 82537,84 грн., витрати на проведення оцінки та складення звіту в розмірі 2500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., судовий збір 2190,37 грн. та 3432,20 грн. частину витрат на проведення судової експертизи. Позов обґрунтовано тим, що 19.07.2021 року о 12 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Богатирська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належить ТОВ «Епіцентр К» та автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті чого автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/11492/21 від 13.08.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Глобал Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 4249728, з лімітом відповідальності 130000,00 грн. Відповідно до висновку експерта № 38741/21-54 складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] станом на день ДТП становить 211537,84 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 132387,22 грн. 28.07.2021 року позивачем на адресу ПрАТ «СК «Глобал Гарант» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування, однак дана вимога залишилась без задоволення. Зазначила, що з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 129000,00 грн. в межах ліміту страхового відшкодування. Крім того, зазначила, що на момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцентр К», в зв`язку з чим, з ТОВ «Епіцентр К» на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальні збитки в розмірі 82537,84 грн., із розрахунку: вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] ( 211537,84 грн.) - розмір страхового відшкодування (129000,00 грн). Окрім того, вказала, що в результаті пошкодження автомобіля позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 5000,00 грн. які підлягають стягненню з ТОВ «Епіцентр К» на користь позивача та понесені судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.09.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, якою позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача ПрАТ «СК «Глобал Гарант» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача ТОВ «Епіцент К» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у позові. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2021 року о 12 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Богатирська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належить ТОВ «Епіцентр К» та автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті чого автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/11492/21 від 13.08.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Епіцентр К» була застрахована у ПрАТ «СК «Глобал Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 4249728, з лімітом відповідальності 130000,00 грн. (а.с. 15). 28.07.2021 року позивачем на адресу ПрАТ «СК «Глобал Гарант» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування, однак дана вимога залишилась без задоволення (а.с. 17, 18). Відповідно до висновку експерта № 38741/21-54 складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] станом на день ДТП становить 211537,84 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 132387,22 грн. (а.с. 132-151). Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону №1961-IV, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому, в Законі №1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика). Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Саме такий правовий висновок навів Верховний Суд України у своїй постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц. Судом встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Форд», д.н.з. [NUMBER] становить 132387,22 грн. Із полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, як винуватця ДТП вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза становить 1000,00 грн. Отже, в даному випадку, з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» підлягає стягненню страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 129000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Епіцентр К» на користь [PERSON] то судом встановлено наступне. Як зазначає представник відповідача Надточій Д.В. позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження перебування [PERSON] . Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 21.02.2019 в справі № 355/1394/16-ц, виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17. Сукупність встановлених судом обставин (перебування [PERSON] в трудових відносинах з ТОВ «Епіцент К»; керування [PERSON] автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , фактичним володільцем якого є ТОВ «Епіцентр К»; факт настання ДТП 19.07.2021 року; відсутність доказів неправомірного заволодіння [PERSON] автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] ) беззаперечно свідчать про те, що під час зазначеної ДТП [PERSON] керував автомобілем марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцкетр К» та виконував свої трудові обов`язки, покладені ним роботодавцем. Виходячи із положень ст. 1187 ЦК України, вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Для покладання на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного Суду, викладених у Постановах від 25 листопада 2020 року (справа № 760/28302/18-ц) та від 02 листопада 2020 року (справа № 133/1238/17). На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Епіцентр К» на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 82537,84 грн. із розрахунку ( вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] (211537,84 грн.) - розмір страхового відшкодування (129000,00 грн) підлягають задоволенню. Крім того підлягають стягненню з ТОВ «Епіцентр К» на користь [PERSON] витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 2500,00 грн. складеного ТОВ «Клевер Експерт», які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № 122 від 29.07.2021 року (а.с. 33). Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з ТОВ «Епіцентр К» моральної шкоди, судом встановлено наступне. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч.1 та п. 1 ч. 2 ст.23 ЦК України). Виходячи з положень ст.ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Згідно із ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (ст. 28 Закону № 1961-IV). Потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). Особа, яка спричинила настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілогоу разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого. Як встановлено судом, через дії відповідача автомобіль позивача є фізично знищеним, що звичайно вплинуло на якість його повсякденного життя через позбавлення можливості використання такого транспортного засобу у власних (особистих) цілях, що викликало суттєві незручності і вимушені зміни у житті та безумовно спричиняло душевні страждання. Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки, не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з ст. 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з ст. 28 Закону № 1961-IV), а тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована, останнім. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги глибину емоційних та моральних страждань, незручності і обмеження, у зв`язку з порушенням звичайного способу життя, життєвих зв`язків, суд вважає обґрунтованим відшкодування позивачу за рахунок ТОВ «Епіцентр К» моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ТОВ «Епіцентр К» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2190,37 грн. та витрати за проведення експертизи за ухвалою суду у розмірі 3432,20 грн.

Outcome: approved