Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukrainе, треті особи Фізична особа-підприємець [PERSON] , Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 10.02.2022 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ "ТТВК" тм TUI Ukraine (туроператор) від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору № 1382-13 по реалізації туристичних продуктів від 15.05.2013, діяв ФОП [PERSON] (турагент), було укладено договір на туристичне обслуговування № 5927870, відповідно до якого туроператор зобов`язався відповідно до цього договору відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням позивача як туриста, надати комплекс туристичних послуг, а так само і надати інформаційно консультаційні послуги, а позивач зобов`язався на умовах цього договору прийняти і оплатити їх. Відповідно до додатку N 1 до договору туристична подорож мала відбутись до Turkey / Goynuk / Goynuk (Superior, UAI) з 27.05.2022 по 03.06.2022 та передоплата туристичних послуг становила 22 800,00 грн. Дана сума була сплачена позивачем через турагента 10.02.2022, шо підтверджується ордером на оплату від 10.02.2022, та в свою чергу перераховане турагентом відповідачу, що підтверджується платіжною інструкцією № 2604 від 14.02.2022. В свою чергу, туристична подорож не відбулась через те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його дії та закриттям авіасполучення. Відповідачем як туроператором не було вжито альтернативних заходів, а саме не було повідомлено позивача про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з зведенням воєнного стану в Україні. При цьому, Веб-сайт компанії відповідача http//www.tui.ua не працює, телефони не відповідають. Крім того, Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та з тлодіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Станом на час подання позову, кошти відповідачем позивачу не повернено, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України "Про туризм" внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені договору. Відтак просить суд розірвати договір на туристичне обслуговування № 5927870 від 10.03.2023 кладений між позивачем та ТОВ "ТТВК" тм TUI Ukraine від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору № 1382-13 по реалізації туристичних продуктів від 15.05.2013, діяв ФОП [PERSON] . Стягнути з ТОВ "ТТВК" тм TUI Ukraine на користь [PERSON] грошові кошти за неотримані послуги за договором на туристичне обслуговування в розмірі 22 800,00 гривень 00 копійок, інфляцію за весь час прострочення в розмірі 2 928 гривні 89 копійок, 3% річних в розмірі 511 гривень 60 копійок. Зняти арешт з частини арештованих коштів на рахунках ТОВ «ТТВК» в сумі 22 800,00 гривень і 3 440,49 гривень та повернути цю суму позивачу. Представник відповідача не скористався правом на надання відзиву, жодних заперечень на позов станом на 12.04.2023 до суду не подано. З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що 10.02.2022 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ "ТТВК" тм TUI Ukraine (туроператор) від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору № 1382-13 по реалізації туристичних продуктів від 15.05.2013, діяв ФОП [PERSON] (турагент), було укладено договір на туристичне обслуговування № 5927870, відповідно до якого туроператор зобов`язався відповідно до цього договору відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням позивача як туриста, надати комплекс туристичних послуг, а так само і надати інформаційно консультаційні послуги, а позивач зобов`язався на умовах цього договору прийняти і оплатити їх. Відповідно до додатку N 1 до договору туристична подорож мала відбутись до Turkey / Goynuk / Goynuk (Superior, UAI) з 27.05.2022 по 03.06.2022 та передоплата туристичних послуг становила 22 800,00 грн. Дана сума була сплачена позивачем через турагента 10.02.2022, шо підтверджується ордером на оплату від 10.02.2022, та в свою чергу перераховане турагентом відповідачу, що підтверджується платіжною інструкцією № 2604 від 14.02.2022. В свою чергу, туристична подорож не відбулась через те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 N64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його дії та закриттям авіасполучення. Відповідно до п. 3.4.15. договору на туристичне обслуговування турист зобов`язується письмово повідомляти туроператора про прийняття умов по альтернативному виконанню останнім туристичних послуг шляхом укладення нового листа бронювання. При цьому попередній лист бронювання підписаний туристом втрачає свою юридичну силу. У випадку коли турист не приймає умови по альтернативному виконанню туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернатйвних послуг туроператором, туристу повертається вартість оплачених ним послуг. Доказів на підтвердження того, що відповідачем як туроператором було вжито альтернативних заходів, а саме було повідомлено позивача про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з зведенням воєнного стану в Україні суду не надано та судом не встановлено. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про туризм", за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. Стаття 20 Закону України "Про туризм" передбачає, що туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та з тлодіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на тугриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для л звернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію ; розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Отже, відповідно до приписів Закону України "Про туризм" та умов Договору на туристичне обслуговування при неможливості надання туристичних послуг Туроператор повинен вжити альтернативних заходів з метою продовження надання туристичних послуг. У випадку, коли Турист не приймає умови по альтернативному виконанню Туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання турпродукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг Туроператором, Туристу повертається вартість : плачених ним послуг. Згідно п. 3.2.8. Договору на туристичне обслуговування Туроператор зобов`язаний у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладенні у листі бронювання, Туристу повернути усі сплачені ним грошові кошти за Туристичний продукт. Згідно матеріалів справи, кошти відповідачем позивачу не повернено, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України "Про туризм" внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені договору. Отже, під час виконання умов договору на туристичне обслуговування було допущено Туроператором порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Згідно вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625\~ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Ураховуючи викладене та на підставі ст. 625 ЦК України, розмір інфляційних втрат за період з 01.06.2022 по 28.02.2023 складає 2\~928,89 грн. та три відсотки річних у розмірі 511,60 грн. (відповідно до розрахунку наданому позивачем та перевіреному у судовому засіданні). Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, що інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат - 2\~928,89 грн., та 3% річних - 511,60 грн., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України також є обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача в частині зняття арешту з частини арештованих коштів на рахунках ТОВ «ТТВК» в сумі 22 800,00 гривень і 3 440,49 гривень та повернути цю суму позивачу суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаних вимог, оскільки вони заявлені до не належного відповідача та відносяться до повноважень того органу або установи якою накладено арешт, а не суду. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 2 147,20 грн., оскільки позивача було звільнено від його сплати при пред`явленні позову на підставі Закону України «Про захист прав споживачів. На підставі\~викладеного,\~Конституції України,\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~ст.ст.11,23,651,1167\~ЦК України\~та

Outcome: partial