Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсними положення кредитного договору та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 25.03.2021 року було украдено кредитний договір №Е07.00202.007794021, згідно якого йому було надано кошти на споживчі потреби у розмірі 138965 грн., строком на 60 місяців. Зазначає, що кредитним договором позичальнику визначено плату за обслуговування кредитної заборгованості, у розмірі 2,69% середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п. 5 починаючи з 0% в перший місяць та зменшенням щомісячно на 3,636% до 1,5711%, що за період з 24.05.2021 року по 25.04.2026 року становить 217085,57 грн. Вважає, що зазначений пункт кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту є несправедливим, що чітко передбачено Законом України «Про споживче кредитування», а тому, на його думку, є підстави для визнання даного пункту недійсним. Просить суд, визнати недійсними положення кредитного договору №Е07.00202.007794021 від 25.03.2021 року, укладеного між ним та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в термін та у розмірах визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок платежів здійснених ним за кредитним договором №Е07.00202.007794021 від 25.03.2021 року як плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору. Від відповідача на адресу суду відзиву на позовну заяву не надходило. Ухвалою суду від 06 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України,\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що 25.03.2021\~року між\~ [PERSON] \~та АТ\~«Ідея Банк»\~було украдено\~договір кредиту\~та страхування\~№Е07.00202.007794021\~(далі\~ кредитний\~договір),\~згідно якого\~ [PERSON] \~надано кошти\~на споживчі\~потреби у\~розмірі 138965\~грн.\~під 10,99\~%\~річних,\~строком до\~25.03.2026 (а.с. 6-7). Згідно з п.п. 1.5 кредитного договору, під час користування кредитом банк надає послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості» (а.с. 6-7). Як вбачається із Графіку щомісячних платежів, загальна вартість плати за обслуговування кредитної заборгованості за період з 24.05.2021 року по 25.04.2026 року становить 217085,57 грн. (а.с. 7). Відповідно до частин першої та другої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з пунктом 1.5 кредитного договору [PERSON] було встановлено плату за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості. Тобто, оспорюваним пунктом 1.5 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 5 додатку № 1 до кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19. Крім того, факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати плату за обслуговування кредиту не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вимога позивача про визнання положення кредитного договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту підлягає до задоволення. Крім того, наслідком визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок інших обов`язкових платежів, що передбачені умовами вказаного кредитного договору, що на думку суду, буде повністю відповідати нормам чинного законодавства. Разом з тим, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір в розмірі 1073,60 грн., слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved