Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом до [PERSON] , про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначив, що Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення від 20.12.2017 №9 підприємством надано [PERSON] кімнату [ADDRESS] житловою площею 13, 1 кв м. Відповідач зареєструвався за вищевказаною адресою. 03.07.2020 року [PERSON] звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ст 38 КЗпП України. 27.08.2020 підприємством було вручено особисто [PERSON] вимогу про виселення з гуртожитку від 19.08.2020 №27/99. Однак [PERSON] проігнорував вищевказані вимоги ДП «Завод імені В.О. Малишева» про виселення та продовжує незаконно проживати у гуртожитку за вказаною адресою, чим порушує законні права та інтереси Підприємства, у зв`язку з чим позивач просить суд виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку за цією адресою. 26 грудня 2022 року ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за позовною заявою Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» до [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного вирішення справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про балансову вартість та належність об`єкту від 09.12.2022 №002-16/017/3433 (а.с. 7). На підставі Спільного рішення адміністрації та об`єднаного профспілкового комітету підприємства від 20.12.2017 №9 підприємством надано [PERSON] кімнату [ADDRESS] житловою площею 13, 1 кв м. та він зареєструвався за вищевказаною адресою (а. с. 11) На підставі наказу №125 від 03.07.2020 року [PERSON] звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ст 38 КЗпП України (а.с. 16). 27.08.2020 підприємством було вручено особисто [PERSON] вимогу про виселення з гуртожитку від 19.08.2020 №27/99, про що свідчить його особистий підпис (а. с. 13). Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів (стаття 127 Житлового кодексу Української РСР). З урахуванням того, що Державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що в спірних правовідносинах підлягають застосуванню положення статті 132 Житлового кодексу Української РСР, яка регулює порядок виселення з гуртожитку. Згідно з частинами другою-третьою статті 132 Житлового кодексу Української РСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо гуртожиток надано у зв`язку з роботою, слід з`ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, і за яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зі статті 132 Житлового кодексу без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину. Отже, як слідує зі змісту вищенаведених норм матеріального права та роз`яснень Верховного Суду України право вимоги щодо виселення мешканців гуртожитку належить його власнику. Така вимога має бути виконана особами, які займають приміщення в гуртожитку, в будь-якому разі, однак за наявності встановлених законом підстав виселення відбувається з наданням іншого житла, а за їх відсутності - без надання. Як зазначено вище, відповідач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Завод імені В.О. Малишева» та звільнився з роботи за власним бажанням. Підстав, передбачених статтями 125, 132 Житлового кодексу Української РСР, для надання відповідачу іншого жилого приміщення при його виселенні з гуртожитку сторонами не надано та судом не встановлено. У зв`язку з чим, зважаючи, що 27.08.2020 року відповідачу була вручена вимога про звільнення житла, то зазначений договір найму розірвано і законних підстав для подальшого проживання останнього у даному гуртожитку суд не вбачає. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач підлягає виселенню зі спірного житла в гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, а тому позов підлягає до задоволенню в цієї частині. Позовні вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно підп. 2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 07.02.2022 №265 «Деякі декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі, серед іншого, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Юридичним наслідком виселення особи з житла є її зняття з реєстраційного обліку за адресою такого житла. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2481, 00 грн., сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 6).

Outcome: partial