Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У жовтні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в уточненій редакції якої останній просив суд: стягнути з ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний» суму страхового відшкодування у розмірі 100\~000,00 грн.; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 100\~898,00 грн., витрати на правову допомогу 8\~000,00 грн., затрати на евакуатор 950,00 грн., витрати за послуги експерта авто товарознавця за проведення оцінки вартості матеріального збитку 2\~200,00 грн., витрати за проведення авто технічної експертизи 3\~603,00 грн. Обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги позивач посилався на те, що 23.01.2018 у м.Дніпрі між автомобілем марки «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Volvo» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який на підставі договору оренди знаходився у володінні ПП «Бурік», сталася ДТП. Відповідно до висновку експертного дослідження №4046 від 12.03.2018, дії водія [PERSON] знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП. З огляду на те, що відповідачі у позасудовому порядку не відшкодували шкоду спричинену ДТП, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем [PERSON] було надано відзив та письмові пояснення, доводи викладені в яких зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, відповідачем зазначено, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про наявність вини [PERSON] у ДТП, яке мало місце 23.01.2018, а наданий відповідачем висновок експертного дослідження №4046 від 12.03.2018 не відповідає приписам Закону, як і висновок щодо розміру заподіяної шкоди. Відповідачем ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний» надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами, оскільки відсутні належні докази винуватості [PERSON] у ДТП, яке мало місце 23.01.2018. Також зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Volvo» державний номерний знак [NUMBER] застрахована у ПрАТ «СК АСКО ДС» за полісом АК5297407. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Озерянської Ж.М. від 23.10.2018 цивільну справу за позовом [PERSON] направлено за підсудністю до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.10.2018. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Томаш В.І. від 18.12.2018 цивільну справу за позовом [PERSON] прийнято до розгляду. У зв`язку із закінченням відрядження судді Томаш В.І. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. якою за ухвалою від 09.10.2019 її прийнято до свого провадження. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді [PERSON] . У зв`язку із звільненням судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] у відставку, справу було передано судді Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 22.02.2021 її прийнято до свого провадження та залишено без руху у зв`язку з невідповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 09.06.2021 вирішено проводити розгляд справ за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2022, закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ПрАТ «СК АСКО ДС» у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час та місце його проведення, не з`явився, про причини не явки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічним засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Так, судом встановлено, що згідно з копією договору найму (оренди) транспортних засобів від 15.02.2013 за реєстровим №129, [PERSON] , який є власником автомобіля марки «Volvo» державний номерний знак [NUMBER] та причепу марки «BURG», передав ПП «БУРІК» в тимчасове платне користування вказане майно. Договір укладений строком на 10 років, до 15.02.2023. Відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2018 (справа №200/1721/18), провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП, щодо ДТП, яке мало місце 23.01.2018 у м.Дніпрі між автомобілем марки «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Volvo» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно з копією експертного автотехнічного дослідження №4046 від 12.03.2018 проведеного по матеріалам справи про адміністративне правопорушення відносно водія [PERSON] (на 4 арк.): в діях водія автомобіля Хюндай Туксон [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням ДТП; в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія Вольво з напівпричепом Бург [PERSON] не відповідали вимогам п.п.9.10 «б» та 9.11 «б» ПДР України, а якщо на транспортному засобі не була увімкнена аварійна світлова сигналізація, то і вимогам п.9.9 цих Правил, та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Відповідно до копії експертного висновку автотоварознавчої експертизи №1802/18/18 від 19.02.2018: вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] становить 200\~898,39 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу заміних складових частин становить 102\~885,08 грн. з ПДВ та 90\~218,09 грн. без ПДВ. 25.01.2018 [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний» з заявою про виплату страхового відшкодування На підтвердження суми витрат на ремонт автомобіля, позивачем надано копії товарних чеків за період з 26.02.2018 по 21.05.2021 які надані ФОП [PERSON] . Також позивачем надано чеки на підтвердження витрат на проведення експертиз та евакуацію автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За приписами ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.82 ЦПК України, постанова у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/ВП у постанові від 05.09.2019 прийнятій за результатами розгляду справи № 234/16272/15-ц, постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Згідно ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Виходячи з того, що протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП щодо ДТП, яке мало місце 23.01.2018 було складено лише відносно водія [PERSON] , відсутність вини якого в подальшому була встановлена постановою суду від 01.06.2018, та з огляду на наявність в матеріалах справи копії висновку автотехнічного дослідження в якому зазначено, що саме дії водія [PERSON] знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, позивачем вірно визначено винну особу у вказаному ДТП. Також суд зазначає, що відповідачами, в порушення приписів процесуального права щодо надання доказів на підтвердження своїх доводів, не надано жодного належного доказу на спростування висновків експертного автотехнічного дослідження та не заявлено клопотання щодо проведення судової автотехнічної експертизи. Посилання відповідача у відзиві щодо не відповідності висновку експертного автотехнічного дослідження вимогам Закону у зв`язку з тим, що його було проведено без урахування пояснень [PERSON] не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, експертиза даної категорії проводиться на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з обов`язковим поданням протоколу огляду місця події разом зі схемою та іншими додатками, які були надані експерту. Також судом враховано, що вказаний висновок авто технічного дослідження було покладено в основу постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.06.2018, що також свідчить про його відповідність приписам Закону. Щодо стягнення страхового відшкодування за рахунок страхової компанії у розмірі ліміту відповідальності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вже було зазначено, вище за ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Частиною 1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик\~у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Приписами ЦК України у взаємозв`язку із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що сторони вільні в погоджені мов договору. Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначається ліміт відповідальності страхувальника, а також розмір франшизи, на суму якої зменшується страхове відшкодування. Згідно з висновку до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик\~хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої їм унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу у межах страхових сум (ліміту) визначеного договором. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з того, що матеріали справи не містять жодних відомостей щодо встановленого договором страхування, на який посилається позивач, розміру (ліміту) страхового відшкодування, заявлені вимоги до ПрАТ «СК «АСКО Донбас Північний» є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суд позбавлений можливості, з огляду на приписи ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначити межі відповідальності страхувальника та страховика. Матеріали справи містять інформацію щодо автомобіля [NUMBER] . Також, суд звертає увагу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, що покладає обов`язок на кожну зі сторін по наданню доказів на обґрунтування своєї позиції, в тому числі шляхом подання клопотань щодо витребування таких, чого позивачем та його представником зроблено не було. Щодо визначення розміру завданих збитків. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічний висновок міститься у постанові ВС/КЦС від 18.09.2019 прийнятій за результатами розгляду справи \~№ 364/959/16-ц. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як вже було зазначено вище відповідно до копії експертного висновку автотоварознавчої експертизи №1802/18/18 від 19.02.2018: вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Hyundai Tucson» державний номерний знак [NUMBER] становить 200\~898,39 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу заміних складових частин становить 102\~885,08 грн. з ПДВ та 90\~218,09 грн. без ПДВ. З огляду на вищевикладене, на користь позивача, підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного знос запасних частин, в межах заявлених вимог, у розмірі 100\~898,00 грн. (200\~898,00 грн. вартість відновлювального ремонту за висновком експерта 100\~000,00 грн. розмір ліміту відповідальності страхової який зазначає позивач), при цьому суд виходить з вартості відновлювального ремонту визначеного автотоварознавчою експертизою, та не враховує копії квитанцій про витрати спричинені ремонтом автомобіля, оскільки матеріали справи не містять належні докази щодо наявності права у ФОП [PERSON] на здійснення відповідного виду господарської діяльності. Також судом враховано те, що матеріали справи не містять жодних доказів наданих відповідачами, які б спростовували вірність визначеного розміру шкоди, а також докази не вірності визначення вартості транспортного засобу на момент ДТП. Клопотань щодо призначення відповідних експертиз, сторонами не подавалося. Крім того,\~підлягають відшкодуванню\~на рахунок\~позивача витрати\~на евакуатор\~ 950,00\~грн.,\~витрати за\~послуги експерта\~авто товарознавця\~за проведення\~оцінки вартості\~матеріального збитку\~ 2\~200,00\~грн.,\~витрати за\~проведення авто\~технічної експертизи\~ 3\~603,00\~грн.,\~оскільки вони\~підтверджені наявними\~у матеріалах\~справи доказами,\~що відповідає\~приписам ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода,\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки,\~відшкодовується особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187\~ЦК України у редакції Закону станом на вересень 2016 року). Відповідно до висновку ВП/ВС викладеного у постанові від 05.12.2018 прийнятій за результатами розгляду справи № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.\~ У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки\~\~роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідний правовій підставі керував автомобілем та який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Виходячи з того, що матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з [PERSON] та доказів відсутності правової підстави володіння [PERSON] , у момент ДТП, транспортним засобом, [PERSON] не може нести відповідальність за шкоду заподіяну останнім. Отже, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню: вартість відновлювального ремонту у розмірі 100\~898,00 грн., витрати на евакуатор 950,00 грн., витрати за послуги експерта авто товарознавця за проведення оцінки вартості матеріального збитку 2\~200,00 грн., витрати за проведення авто технічної експертизи 3\~603,00 грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів щодо вартості виконаних робіт та щодо обсягу наданих послуг, заявлена вимога не підлягає задоволенню. Також суд зазначає, що попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу який наданий представником позивача і підписаний лише ним, не свідчить про погодження сторонами розміру витрат, які в ньому зазначені та не вказує про надання обсягу послуг в ньому зазначених клієнту, тобто не є таким документом, який свідчить про остаточне погодження сторонами вартості отриманих та відповідно наданих послуг. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд\~вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1076 грн. 51 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial