Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

06 квітня 2023 року адвокат Андрюк С.Я., в інтересах [PERSON] , звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово-окупованій території: [ADDRESS] , дата смерті - [INFO] . Встановлення факту смерті необхідне для подальшої реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Вся територія Маріупольского району Донецької області є окупованою, тому отримати будь-які документи щодо смерті [PERSON] було неможливо у зв`язку із припиненням роботи державних органів на вже окупованій території та евакуацією [PERSON] з Маріуполя. Крім того, заявник зазначає, що в кінці березня 2023 року її знайома, що наразі знаходиться в тимчасово-окупованому Маріуполі повідомила, що в селі Піонерському (одразу під Маріуполем) знайшли могилу [PERSON] , її захоронення значиться за номером 208. У реєстрації факту смерті відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено з огляду на відсутність відповідних документів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у справі. Представник заявниці - адвокат Андрюк С.Я. до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, представник заявниці надав суду додаткові пояснення, в яких вказав, що три останні роки до своєї смерті [PERSON] страждала від анемії, запаморочень та навіть не виходила із квартири, воду, їжу та інші необхідні речі їй привозила заявниця - [PERSON] з її чоловіком. Вказав, що після повномасштабного вторгнення [PERSON] забрали з її квартири, де були вибиті вікна на цей момент до квартири за адресою - [ADDRESS] . На той момент [PERSON] вже була дуже слабка, після чого її стан тільки погіршувався. За твердженням представника заявниці 17.03.2022 року [PERSON] попрощалась із рідними і заснула, 18.03.2023 року рідні побачили, що [PERSON] вже не дихає, на той момент поховати її не було можливості, оскільки йшли постійні обстріли. 15.03.2023 року чоловіка заявниці поранило уламками, тому тіло [PERSON] завернули у тканину та поклали у міжповерховий майданчик. 22.03.2023 року озброєні солдати наказали усім забиратись із будинку, тому тіло із пояснювальною запискою було залишено там же, а всі документи через поспіх залишені у квартирі. Отримати жодних медичних документів не було змоги через бойові дії, відсутність на той момент медиків, що могли б надати їх та ризик для життя всіх, хто відправився б цих медиків шукати. Отримати зараз будь-які документи неможливо, оскільки жодних родичів [PERSON] на окупованій території немає. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зважаючи на положення ч.2 ст.317 ЦПК України, відповідно до яких справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, зробив наступні висновки. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON] , що вбачається з наступного. [INFO] народилась [PERSON] , про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було внесено актовий запис №566, батьки: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серія [NUMBER] , виданим Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 11). [INFO] народилась [PERSON] , про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було внесено актовий запис №567, батьки: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 12-13). Дані докази суд вважає достатніми для встановлення того, що [PERSON] та [PERSON] народились від одних батьків та є родичами. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Маріуполь, Донецька область, Україна, на підтвердження чого заявниця надала суду фотографії поховання за №208 та фотографію з Книги обліку намогильних споруд, з якої вбачається, що під №208 захоронена [PERSON] (15, 16). За обставин смерті [PERSON] , враховуючи постійні бойові дії, що відбувались у березні 2022 року у м. Маріуполь, Донецька область, Україна, що є загальновідомим фактом, суд вважає, що доказів та пояснень, наданих заявницею, є достатньо для встановлення факту смерті [PERSON] . Суд погоджується з думкою представника заявниці, що враховуючи ситуацію у м. Маріуполь на момент смерті [PERSON] , отримати будь-які інші докази її смерті було неможливим, а повернення до м. Маріуполь для отримання відповідних документів є небезпечним для життя. Крім того, до заяви додано копію витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12023100080000620 від 07.02.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України (а.с. 19). Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Положення ч. 1 ст. 317 ЦПК України встановлюють, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Крім того, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 встановлено, що до тимчасово окупованої Російською федерацією території України відноситься вся територія Маріупольського району Донецької області із 05.03.2022 року. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Пунктом 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року встановлено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово-окупованій території, місце смерті: [ADDRESS] , дата смерті - [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved