Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач жовтні 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства та просить суд: визнати [PERSON] звільненим із посади директора Благодійної організації «ФОНД РОЗВИТКУ СЕВАСТОПОЛЯ» з 10.05.2022р. на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним як директором БО «ФОНД РОЗВИТКУ СЕВАСТОПОЛЯ» було прийнято рішення про звільнення з даного підприємства за власним бажанням, про що [PERSON] власноруч написав заяву про звільнення із займаної посади підприємства та повідомив про свої наміри направивши лист до єдиного засновника підприємства [PERSON] . Даний засновник являється єдиним засновником БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТАСЕВАСТОПОЛЯ». Інший засновник ТОВ «ЄВРАЗ БУД» визнаний банкрутом рішенням Господарського суду м.Севастополя про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 02.08.2012 № 5020-370/2012. Дата набрання чинності: 02.08.2012 року. Як наслідок єдиним учасником БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТАСЕВАСТОПОЛЯ» є [PERSON] (надалі засновник). Вказує, що повідомив засновника, що відповідно 10.05.2022 року в місті Києві за адресою: [ADDRESS] (3 поверх) у 12 годині 00 хвилин буде проводитися загальні збори з приводу звільнення директора [PERSON] відповідно до заяви останнього від 13 квітня 2022 року. 10.05.2022 року єдиний засновник БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТАСЕВАСТОПОЛЯ» [PERSON] , який уповноважений на звільнення директора, на призначену дату загальних зборів не прибув та не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом та законодавством обов`язків по обранню нового виконавчого органу, а тому своєю бездіяльністю порушив трудові права позивача, зокрема право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи. 10.05.2022 року директором БО «ФОНД РОЗВИТКУ СЕВАСТОПОЛЯ» було підписано акт про не проведення загальних зборів учасників підприємства та рішення про відсутність на порядку денному єдиного учасника [PERSON] для вирішення питання, щодо звільнення директора БО «ФОНД РОЗВИТКУ СЕВАСТОПОЛЯ» за власним бажанням. Загальні збори товариства не зібралися та не прийняли рішення про його звільнення. Того ж дня директор підписав наказ про припинення ним трудових обов`язків директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Таким чином, позивач вважає себе звільненим з посади директора Благодійної організації «ФОНД РОЗВИТКУ СЕВАСТОПОЛЯ» з 10.05.2022 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2022 року справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 31.10.2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 18.11.2022 р. позивачем усунуто недоліки визначені вищенаведеною ухвалою. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 21.11.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, місце та час був повідомлений належим чином та своєчасно, як шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, так і шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся своєчасно як шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, так і шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 19.09.2006 року [PERSON] призначено на посаду директора БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ», що підтверджується Протоколом установчих зборів №1 від 19.09.2006 року, наказом №1 про виконання обов`язків директора від 01.11.2006 р. та довідкою ЄДРПОУ серії АА №823997. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є єдиним учасником БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ». Відповідно до ст. 38 КЗпП України будь-який працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Суд зазначає, що релевантною у цій справі є стала практика Верховного суду, зокрема у справі № 758/1861/18, на Постанову ВС в якій від 24.12.2019 р. Відповідно до зазначеної практики, ефективним способом захисту у таких справах є визнання трудових відносин припиненими. Встановлено, що з метою звільнення з посади директора, 13.04.2022 року позивач написав заяву про звільнення на підставі ч.1 ст.38 Кодексу Законів про працю України, у якій було вказано, що останній робочий день на займаній посаді директора БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ» -10.05.2022 року. Відповідно до п. 3.2.6 Статуту БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ» про проведення загальних зборів Фонду засновники (учасники) повідомляються персонально. Повідомлення має бути зроблено не менше, як за три дні до скликання зборів, із зазначенням часу і місця проведення та порядку денного. Позивач 15.04.2022 р. на виконання п.3.2.6 Статуту направив [PERSON] засобами поштового зв`язку лист-повідомлення, що 10.05.2022 року в місті Києві за адресою: [ADDRESS] (3 поверх) у 12 годині 00 хвилин будуть проводитися загальні збори з приводу звільнення директора [PERSON] відповідно до заяви останнього від 13 квітня 2022 року. (а.с.10 зв.) Відповідно до п.п. (д) п. 3.2.5 Статуту БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ» до компетенції загальних зборів Фонду належить, зокрема, обрання та звільнення від обов`язків голови та членів Правління. Пунктом 3.4.Статуту БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ»передбачено, що виконавчий орган Фонду - Правління Фонду й адміністративно-виконавчий орган Фонду є Директор. 10.05.2022 року єдиний засновник БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ» [PERSON] , який уповноважений на звільнення директора, на призначену дату загальних зборів не прибув та не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків. 10.05.2022 року директором БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ» - Луцая Г.К.було підписано Акт про не проведення загальних зборів учасників підприємства та рішення про відсутність на порядку денному єдиного учасника [PERSON] для вирішення питання, щодо звільнення директора БО «ФОНД РОЗВИТКУ СЕВАСТОПОЛЯ» за власним бажанням. Загальні збори товариства не зібралися та не прийняли рішення про його звільнення. 10.05.2022 р. [PERSON] як директор БО «ФОНД РОЗВИТКУ МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ» підписав наказ про припинення ним виконання обов`язків директора у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с.28) Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 2 статті 8 Конституції України гарантується право громадян на звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод. За змістом ст. 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власником підприємства у розумінні ст. 38 КЗпП України та трудового законодавства в цілому, вважається особа, яка створила підприємство, тобто засновник (засновники). Залежно від організаційно - правової форми підприємства, власником може бути засновник приватного підприємства, акціонери, учасники та ін. Вбачається, що позивачем виконано всі вимоги законодавства щодо процедури звільнення за власним бажанням, а саме: подано заяву про звільнення за власним бажанням, у встановлений законом спосіб та строк повідомлено відповідача про намір звільнитися з посади директора за власним бажанням згідно із ст. 38 КЗпП України . Натомість, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що законні вимоги позивача щодо звільнення розглянуто, у зв`язку з чим порушені права та інтереси позивача. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не вирішення відповідачем питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці, передбаченого ст. 43 Конституції України, а тому суд доходить до висновку про задоволення позову та слід визнати [PERSON] звільненим із посади директора БО «ФОНД РОЗВИТКУ СЕВАСТОПОЛЯ» (код ЄДРПОУ - 34680509) з 10.05.2022р. на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України.

Outcome: approved