Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У вересні 2022 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернувся в інтересах [PERSON] до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що малолітній [PERSON] , взятий на облік в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Підставою для взяття [PERSON] на облік стала інформація про факт залишення дитини без батьківського піклування через смерть [PERSON] , з яким хлопчик мешкав останні два роки. З?ясуванням обставин було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 28 жовтня 2008 року [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Батько малолітнього, [PERSON] , помер [INFO] (актовий запис № 23182 від 12 листопада 2021 виконаний відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Мати малолітнього, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між батьками малолітнього [PERSON] було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/20145/13-ц, провадження № 2/638/1139/14, від 23 травня 2014 року. Малолітній [PERSON] після розірвання шлюбу між батьками, проживав з матір?ю, [PERSON] . Службою у справах дітей по Шевченківському району у жовтні 2019 отримано листа від відділу Служби у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради, в якому повідомлялось про факт злісного невиконання [PERSON] батьківських обов?язків щодо сина [PERSON] . Згідно інформації, [PERSON] разом із співмешканцем та малолітнім сином проживала по [ADDRESS] . Умови проживання та соціальне оточення дитини загрожували його життю і здоров?ю, що стало підставою для вилучення 25 жовтня 2019 року [PERSON] з несприятливої ситуації та влаштування до притулку Служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації. За інформацією відділу Служби у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради, мати [PERSON] , [PERSON] , зловживала алкоголем, неналежно виконувала свої батьківські обов?язки. Хлопчик змушений був ночувати у сусідів. Умови проживання були вкрай незадовільні. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 року у справі № 466/10006/19 [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, із застосуванням до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Вивчаючи обставини життя [PERSON] було з`ясовано, що батько дитини, [PERSON] , проживає в м. Харкові, та має бажання забрати сина на виховання та спільне проживання до своєї родини. Таким чином, малолітній [PERSON] , з листопада 2019 проживав разом із батьком [PERSON] . Після смерті [PERSON] , нажаль, ніхто з родичів дитини не виявив бажання ним опікуватись, тому з 03 грудня 2021 року [PERSON] перебуває в Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сім?ї «Гармонія» Харківської обласної ради. [PERSON] , матір малолітнього, було проінформовано віллілом Служби у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради про обставини, які виникли в житті її сина, однак заходів щодо повернення їй дитини на виховання остання не здійснила. За місцем реєстрації свого проживання [PERSON] не проживає. За інформацією директора Харківської загальноосвітньої школи 1-11 ступенів №147 Харківської міської ради, за час навчання [PERSON] (з 06 листопада 2019 року) дитиною опікувався тільки батько, [PERSON] . Мати дитини жодного разу не приходила до школи, не приймала участь у батьківських зборах, не цікавилась шкільним життям сина. За весь час перебування дитини у Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сім?ї «Гармонія» Харківської обласної ради, мати свого сина не відвідувала, матеріальної допомоги не надавала, питання повернення дитини на виховання не ініціювала. Виховуючись у дитячому закладі, фактично [PERSON] залишився без батьківського піклування, без родини та материнської любові. Хлопчик перебуває на повному державному утриманні, однак не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, що унеможливлює застосувати відносно нього заходи соціально-правового захисту, які передбачені для дітей даної категорії. 3 викладених підстав вбачається, що [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та матеріального утримання сина [PERSON] . Дитина фактично перебуває поза сімейним оточенням, перебуває на державному утриманні в закладі для дітей. Мати відсторонилась від сина, не цікавиться його розвитком, не піклується про його майбутнє. Дані обставини свідчать про нехтування матір?ю потреб [PERSON] на сімейне виховання та материнську турботу і любов. [PERSON] не змінила свого ставлення до виховання дитини та виконання своїх батьківських обов?язків, не змінила свій спосіб життя, не вирішили питання працевлаштування та створення належних умов для проживання. Дані обставини свідчать про нехтування [PERSON] потреб сина, [PERSON] , що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області, в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області Гладченко Н.О. у судове засідання не з`явилась. Надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явились про час, дату, місце судового засідання була повідомлені своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, що, зокрема, підтверджується її підписом у явочному листі. Причини неявки суду не повідомила, будь - яких заяв та клопотань з процесуальних питань, зокрема про відкладення судового засідання, не подала. Поштові повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою. Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України). Таким чином, відповідачка про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Поштові повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву не скористалися. Таким чином, відповідач про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, однак повторно у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 922/623/20. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 10 квітня 2023 року, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 жовтня 2008 року, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] (а.с. 4). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 листопада 2021 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова), [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщені від 16 листопада 2021 року зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/20145/13-ц, провадження № 2/638/1139/14, від 23 травня 2014 року різірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до листа відділу Служби у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради від 28 жовтня 2019 року №2608-вих-4660 встановлено факт злісного невиконання [PERSON] батьківських обов?язків щодо сина [PERSON] (а.с. 8). Згідно з листом відділу Служба у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради, за викликом з`явилась [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] , яка надала письмові пояснення, що тривалий час не перебувала у м. Львів та планує переїжджати на постійне місце проживання у м. Харків. Вказала, що має бажання спілкуватись з дитиною, коли переїде (а.с. 9). За інформацією директора Харківської загальноосвітньої школи 1-11 ступенів №147 Харківської міської ради від 15 листопада 2021 року № 01-37/345-21, [PERSON] учень 7-А класу, навчається в ХЗОШ №147 з 5 класу, заяву про зарахування до закладу освіти писав батько [PERSON] . Зазначається, що за час навчання [PERSON] (з 06 листопада 2019 року) дитиною опікувався тільки батько. Мати дитини жодного разу не приходила до школи, не приймала участь у батьківських зборах, не цікавилась шкільним життям сина (а.с.10). Відповідно до характеристики директора Харківської загальноосвітньої школи 1-11 ступенів №147 Харківської міської ради, [PERSON] навчається в ХЗОШ №147 з 06 листопада 2019 року. Зарекомендував себе дисциплінованим, але не завжди уважним учнем. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні . Навчається не в повну міру своїх можливостей. Домашні завдання виконує. Має довільну зорову і слухову пам`ять, добре розвинене логічне мислення, гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Хлопець фізично розвинений. Стриманий, врівноважений, самокритичний, товариський, щирий, доброзичливий, емоційний. Вміє знаходити спільну мову із людьми різного віку. Має середній розвиток (а.с. 11). Відповідно до висновку Міської дитячої поліклініки № 14 від 03 грудня 2021 року № 380/4 про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, [PERSON] здоровий, має вроджене скривлення носової перетинки (а.с. 12). У клопотанні Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 24 листопада 2021 року № 10-22/2043/21 з метою соціального захисту [PERSON] останній просить тимчасово влаштувати його до відділення термінового влаштування Харківського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Гармонія» з 03 грудня 2021 року (а.с.13). З 03 грудня 2021 року [PERSON] перебуває в Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сім?ї «Гармонія» Харківської обласної ради відповідно до акту прийому дитини (а.с. 14). Згідно з актом обстеження умов проживання № 182 від 24 листопада 2021 року на підставі постановки на облік дитини, проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , житло розміщено на 5 поверсі, 5 поверхового будинку, складається з двох кімнат, двері квартири ніхто не відчинив (а.с. 16). Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2020 року у справі № 466/10006/19 [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП із застосуванням до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу (а.с. 17). Відповідно до пояснень [PERSON] від 17 лютого 2022 року, вона не проживала близько шести місяців за адресою по [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що від`їзджала по роботі у інше місто (Одеса) та була приблизно 2 місяці у м. Харкові, надалі планує переїжджати на місце проживання у місто Харків та має намір спілкуватися з дитиною (а.с. 18) Начальник Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова Н.О. Гладченко листом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22 листопада 2021 року № 10-22/1974/21 з метою звернення Служби до суду щодо позбавлення батьківських прав зверталась до начальника відділу Служби у справах дітей Шевченківського району Управління Служби у справах дітей Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Б.П. Синицькому з проханням надати документи, а саме: акт обстеження умов проживання [PERSON] , копію паспорта [PERSON] , копію довідки карти платника податків [PERSON] та по можливості з`ясувати у [PERSON] , чи є на території Харківської області будь-які рідні дитини, однак відповіді на надійшло (а.с. 19). Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, дитина має право на належне батьківське виховання гарантоване їй Конституцією України, а тому неналежна поведінка матері, стоїть на перешкоді цього права. Згідно частиною четвертою статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 частиною першою статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції й обґрунтувань. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як свідчать матеріали справи, малолітній [PERSON] , з листопада 2019 проживав разом із батьком [PERSON] . Після смерті [PERSON] , з 03 грудня 2021 року [PERSON] перебуває в Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сім?ї «Гармонія» Харківської обласної ради. Мати малолітнього [PERSON] жодних заходів щодо повернення їй дитини на виховання не здійснила. За весь час перебування дитини у Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сім?ї «Гармонія» Харківської обласної ради, мати свого сина не відвідувала, матеріальної допомоги не надавала, питання повернення дитини на виховання не ініціювала. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що мати [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина, не приймає участі в житті дитини та не створює відповідних умов для належного фізичного та духовного розвитку сина. Вказані обставини суперечать моральним засадам суспільства та інтересам неповнолітнього, так як відсутність батьківського піклування і безпосередня поведінка матері не сприяють належному фізичному та духовному розвитку дитини, тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави витрати зі сплаті судового збору у розмірі 992 грн 40 коп.

Outcome: approved