Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що за час проживання в шлюбі з відповідачем по справі в них народилася одна дитина, а саме, син [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з позивачкою. У відповідності до рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 березня 2021 року з відповідача по справі [PERSON] стягуються аліменти в користь позивача на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.10.2020р. і до досягнення дитиною повноліття. Однак син потребує значно більшого матеріального забезпечення, оскільки збільшуються потреби на його утримання, навчання та розвиток. Розмір аліментів, що був стягнутий за судовим рішенням, на даний час є незначним у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, потреби дитини та його вік. Позивач наголошує, що на даний час відповідач перебуває на військовій службі і отримує фіксований дохід, тобто заробітну плату. Заробітна плата є досить великою і стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) буде більшим, чим зараз отримує вона на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Аліментів, які сплачує відповідач в твердій грошовій сумі не вистачає на повноцінне проживання і харчування спільного сина, які потрібно для повноцінного розвитку дитини. 07.03.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що подання зазначеного позову позивачкою є зловживанням своїми процесуальними правами та є намаганням збагатитися за рахунок відповідача, оскільки останній, як військовослужбовець, отримує достойну винагороду. Крім цього, зазначив, що в провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області вже перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, а саме з твердої суми на частку від доходу (справа №568/447/22), а тому подання зазначеного позову з аналогічними вимогами є безпідставним. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд позов задовольнити. Також зазначили, що предмети позовів [PERSON] до [PERSON] , які знаходяться на розгляді в Радивилівському районному суді Рівненської області щодо зміни способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів є різними, а тому жодних порушень матеріального та процесуального права при розгляді даного позову не вбачають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Прядун О.М. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, вважаючи позов безпідставним та необґрунтованим. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та відповідні їм правовідносини, доходить наступних висновків. За рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.03.2021р. у справі № 568/1223/20 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] до його повноліття (а.с.8-9). Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. Позивач вказує, що розмір аліментів, що був стягнутий за судовим рішенням, на даний час є незначним у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, потреби дитини та його вік. На сьогодні відповідач перебуває на військовій службі, є працевлаштованим та отримує заробітну плату. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №63 від 18.03.2022р. [PERSON] призваний по мобілізації, призначений на посаду лінійним наглядачем відділення зв`язку взводу зв`язку інженерно-позиційного батальйону та йому встановлений оклад (а.с. 12). Відповідно до довідки №795 від 28.02.2023р. відповідач [PERSON] з 18.03.2022р. по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення 25.03.2021р. рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, у відповідача змінився майновий стан в бік покращення, оскільки він працевлаштувався. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05.02.2014року по справі №6-143цс13. Схожа правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц (провадження № 61-21056св18). З урахуванням зазначеного, доводи представника відповідача про безпідставність даного позову у зв`язку із знаходженням на розгляді Радивилівського районного суду Рівненської області цивільної справи за аналогічними позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення, судом до уваги не приймаються, оскільки предмети позовів є різними. Згідно із роз`ясненнями, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У зв`язку із зазначеним, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме зміни розміру аліментів з дня набрання законної сили рішення суду. Також суд зауважує, що з віком дитини зростає і потреби дитини в нормальному харчуванні, розвитку, одязі, тощо. Позивачка не може самостійно забезпечити гідний рівень життя дитини, відповідач здоровий, працевлаштований, тому заявлений до стягнення розмір аліментів у частині від доходу відповідача, повністю буде відповідати інтересам дитини. Оскільки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial