Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилаються на те, що вони, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали у відповідачки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу було посвідчено Одеською товарною біржею, та зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». [INFO] [PERSON] померла. В теперішній час, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті дружини та матері - [PERSON] , позивачі звернулися до нотаріуса, але виявилося, що договір купівлі-продажу квартири, який підтверджує право власності на вказану квартиру є недійсним, оскільки договір не посвідчений нотаріально та вчинити будь-які дії неможливо, в зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з цим позовом. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.43). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином засобами поштового зв`язку (а.с.46) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 47), причини неявки не повідомила, будь яких заяв не надходило, відзив на позов не подавала. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України про що не заперечували позивачі. Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено про те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Дев`ятою одеською державною нотаріальною конторою від 06.10.1982 року, реєстровий №2688, зареєстрованого МБТІ м.Одеси під № 19080 кн. 13 доп. стор. 67 від 15.10.1982р. та свідоцтва про право власності, виданого Дев`ятою одеською державною нотаріальною конторою від 06.10.1982 року, реєстровий №2691, зареєстрованого МБТІ м.Одеси під № 19080 кн. 13 доп. стор. 67 від 15.10.1982р. Власник [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали зазначений будинок, між сторонами було укладено договір № 339/К від 21.10.1999 року в простій письмовій формі, який посвідчений Одеською товарною біржею, та зареєстровано в ОМБТІ та РОН під № 19080, стор.67 кн.13доп. від 25.10.1999 року (а.с.18-20). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті дружини та матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.15,16), звернулися до приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину, однак листом від 27.01.2023 року № 54/02-14, позивачам роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок з підстав недійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Продавець і покупці в повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, встановлених цивільним законодавством. Будь яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, позивачі є спадкоємцями померлої [PERSON] , та до них перейшли всі права та обов`язки спадкодавця, в тому числі і право на пред`явлення позову про визнання угоди дійсною. Крім того, в Договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 339/К від 21.10.1999 року, не визначені частки співвласників, отже придбана квартира є спільною сумісною власністю покупців. Наразі позивачі мають намір оформити спадкові права на належне померлій майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином суд приходить до висновку, про те, що частки співвласників житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є рівними, а саме по 1/4 частині, інше договором або законом між співвласниками не встановлено. При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що дійсно [PERSON] продала, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали зазначений будинок, сторони домовилися щодо всіх істотних умов, тому цей договір повинний бути визнаний дійсним. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 рік), ст.ст.368, 372, 1218 ЦК України,

Outcome: approved