Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

27 березня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістік" від 26 лютого 2022 року №31-к [PERSON] прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів. 08 березня 2023 року на адресу позивача ( [ADDRESS] ) надійшов від адресата [PERSON] лист із описом за реєстровим поштовим номером 7600202997042. У даному листі (конверті) містились оригінал трудової книжки [NUMBER] , копія акту від 02 березня 2023 року «Про відсутність на роботі [PERSON] » та копія наказу від 03 березня 2023 року № 07-к «Про звільнення з роботи Процика М», відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України. Як слідує з оскаржуваного наказу, позивача звільнено з роботи з 03 березня 2023 року. Підставою для видачі наказу є акт про відсутність на роботі від 02 березня 2023 року. На виконання оскаржуваного наказу 03 березня 2023 року у трудовій книжці позивача [NUMBER] зроблено запис №23, де вказано «Звільнений з роботи відповідно до статті 40 пункту 4 Кодексу законів про працю України». Запис внесено директором ТОВ «Стака Логістікс» Деренюком В.С. Позивач вважає, що його звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства. За таких обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» від 03 березня 2023 року № 07-к «Про звільнення з роботи [PERSON] », поновити позивача на посаді водія автотранспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» з 03 березня 2023 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, рішення допустити до негайного виконання. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить справу слухати справу за відсутності сторони позивача. Представник відповідача до суду не з`явився, подаючи до суду заяву про визнання позовних вимог, просив слухати справу без участі представника відповідача. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 березня 2023 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» Василем Деренюком за участю водіїв автотранспортних засобів [PERSON] та [PERSON] складено акт «Про відсутність на роботі [PERSON] », відповідно до якого 01 березня 2023 року та 02 березня 2023 року [PERSON] був відсутній на роботі протягом двох днів з 09-00 до 18-00 (а.с.5). 03 березня 2023 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» [PERSON] був виданий наказ № 07-К «Про звільнення з роботи [PERSON] », згідно якого звільнено [PERSON] водія автотранспортних засобів з роботи з 03 березня 2023 року, відповідно до статті 40 пункту 4 Кодексу законів про працю України, наказано бухгалтерії провести з працівником повний розрахунок за фактично відпрацьований час та виплатити [PERSON] компенсацію за 15 днів невикористаної щорічної відпустки (а.с.6-8). 23 лютого 2023 року позивач звертався із заявою до Південно-Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці щодо порушення трудового законодавства у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» (а.с.9), на яку позивач отримав відповідь (а.с.10). Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України визначено гарантії забезпечення права громадян на працю. Так, відповідно до пункту 6 частини першої статті 5-1 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. 18 квітня представник відповідача надав заяву про визнання позовних вимог, в якій вказує, що звільнення [PERSON] було передчасним та без з`ясування усіх обставин. Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Стака Логістікс» тимчасово переїхало на іншу адресу, бухгалтер підприємства неодноразово телефонувала позивачу з метою повідомити його про дані обставини. Однак надалі було виявлено, що бухгалтер неправильно записала у свій мобільний телефон контактний номер телефону позивача. Тобто, набираючи контактний номер телефону позивача, бухгалтер жодного разу не могла додзвонитися до позивача, що і стало певним непорозумінням між позивачем та відповідачем, що призвело до того, що позивач не міг надати свої пояснення з приводу того, чому він після чергового рейсу не з`являється до офісу підприємства (а.с. 19-21). Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки така заява відповідача про визнання позову не суперечить фактичним обставинам у справі. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що представник відповідача визнав позовні вимоги у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі слід задовольнити у повному обсязі. Частиною восьмою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У відповідності до пункту 4 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Отже, рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. На підставі статті 43 Конституції України, статей 5-1, 235 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved