Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.10.1983 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 985. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 15.10.1983 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей, які на даний час повнолітні. З 25.12.2021 року між ними припинені шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім`я розпалась остаточно та зазначає, що збереження шлюбу не буде відповідати її інтересам, тому просить шлюб розірвати. 16.06.2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 19.07.2022 року провадження у справі було зупинено та сторонам було надано строк для примирення - шість місяців. Ухвалою від 06.12.2022 року цивільна справа була прийнята до розгляду суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Шендриком К.Л., у зв`язку з перебуванням судді Замкової Я.В. на лікарняному. Ухвалою від 19.12.2022 року провадження у справі було поновлено. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Швець М.В. подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача - адвокат Похвалітий А.А. - подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив надати подружжю строк для примирення терміном 6 місяців. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положеннями статті 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. З аналізу статті 111 Сімейного кодексу України вбачається, що заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 605/434/18 зазначено, що, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таким чином, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 15.10.1983 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 985, дошлюбне прізвище позивача - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8). Спільне життя сторін не склалося, з 25.12.2021 року, як зазначила позивач, сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, неповнолітніх дітей не мають, відповідач просив суд надати строк для примирення, який був наданий судом терміном на 6 місяців, але кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі.

Outcome: approved