Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна державна адміністрація Львівської області, про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації Ради народних депутатів №721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,8336 га для ведення товарно сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024425, виданий 29.12.2002 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №757, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності земельних ділянок відповідно: площами 0,4451 га., 0,2997 га., 0,0887 га., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] мотивуючи тим, що звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Мухи М.Т. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку, листом нотаріуса від 06.10.2022 було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024425, виданий 29.12.2002 Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області, а відтак не входить до складу спадщини, інше. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.09.2023 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 25). Представник позивачки у заяві від 24.04.2023 вимоги підтримала, просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 69). Представник Городоцької міської ради Львівської області міський голова Ременяк В.В. у письмовому поясненні від 06.10.2022 позов визнав, просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 33-35). Начальник Львівської районної військової адміністрації Львівської області Х.Замула, як представник третьої особи, у клопотанні від 04.04.2023 просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 67). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с. 59). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За положеннями ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому одного з батьків. Із копій свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.05.1957, із копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , інших матеріалів справи видно, що позивачка [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] (а.с. 8,9). Згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №145075 від 23.04.1997, виданого на підставі рішення Городоцької Ради народних депутатів від 22.07.1996 №589, [PERSON] при житі належало право на земельну частку (пай) площею 1,15 умовних кадастрових гектари, що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с. 12). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Із довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 265 від 14.07.2022 убачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] значилася зареєстрованою та проживала по адресу: [ADDRESS] , разом нею проживала без реєстрації її донька [PERSON] , яка доглядала, та займалась її похованням (а.с. 17). Згідно Витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69947396 спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавались (а.с. 14,15). 06.09.2022 листом приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Мухи М.Т., позивачці відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Чим зазначила, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею - 0,8336 га., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №024425, виданого 29.12.2002 Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області. Акт виданий після смерті спадкодавця, а тому право власності на дану земельну ділянку не було набуто спадкодавцем за життя і не входить до складу спадщини. (а.с. 16). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Із матеріалів справи убачається, що 29.12.2002 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , видано Державний акт серія ІІ-ЛВ № 024425, на право приватної власності на землю площею 0,8336 га., тобто більше 7 років після смерті спадкодавця (а.с. 11). Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Отже, ураховуючи що розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №757 і Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024425, виданий 29.12.2002 Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області, видані після смерті [PERSON] , а отже в порушення вимог закону, суд визнає недійсними розпорядження в частині передачі в натурі у приватну власність [PERSON] середньої земельної частки (паю), що на території Керницької сільської ради Городоцького району Львівської області та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 024425, а також скасовує в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку. Разом з цим, із матеріалів справи убачається, що на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Городоцької Ради народних депутатів №589 від 22.07.1996, видано Сертифікат серія ЛВ №145075 виданий 23.04.1997 на право приватної власності на землю (середню земельну частку), що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 861 (а.с. 12). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд доходить висновку, що [PERSON] при житті набула право на середню земельну частку площею 1,15 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що на території Керницької сільської ради Львівської області (с. Керниця Львівського району Львівської області), згідно Сертифікату серія ЛВ №145075, а отже, таке право є об`єктом прав та обов`язків, що входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , відтак є підстави до визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) згідно означеного сертифікату, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . З огляду на положення ст. 133 ЦПК України, суд стягує з позивачки на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору за одну вимогу немайнового характеру.

Outcome: approved