Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

06.09.2022 позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина, який на даний час є повнолітнім, однак продовжує навчатися на 2 курсі в Національному університету цивільного захисту України на денній формі навчання за рахунок державного бюджету. Для навчання сину необхідна сучасна комп`ютерна техніка для кращого засвоєння практичних навичок, уставний одяг, який потрібно придбати самостійно, витрати на проїзд до навчального закладу. Окрім того, син має проблеми зі здоров`ям, що потребує невідворотних витрат та становить значні суми. Зауважила, що відповідач вже має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина в неповнолітньому віці. Оскільки не знає, чи працює відповідач офіційно, бажає стягувати з нього аліменти в частині від доходу. Домовленості між сторонами чи із сином щодо добровільної сплати аліментів на навчання, не має. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 14.09.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 13.10.2022 відповідач подав відзив на позову заяву, в якому не визнав позов повністю, заперечує проти його задоволення через відсутність обов`язкової умови у вигляді матеріальної можливості надавати таку допомогу з боку батька. Наголошує, що на даний час не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частки доходу через відсутність будь-якого заробітку, так як останніми роками хворіє з приводу люмбоішіалгії, протрузії дисків, правосторонньої пахової грижі, в зв`язку з чим постійно відчуває біль, не може вільно пересуватись, виконувати фізичні навантаження, тому не може влаштуватись на роботу. Проживає на кошти дружини, в якої на утриманні перебуває ще двоє дітей, син від першого шлюбу та їх спільний син, на якого також повинен сплачувати аліменти, але не сплачує через відсутність коштів. Окрім того, з дружиною щомісячно несуть витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, навчання дітей, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Дійсно має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в неповнолітньому віці в сумі 80560,56 грн., докладає зусиль для її погашення, однак, починаючи з 24.02.2022, з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, не має змоги навіть на тимчасовий підробіток для отримання грошових коштів. Зауважив, що не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Прийняв спадщину після смерті батьків на житловий будинок в смт. Старий Мерчик, де на разі проживає позивачка із повнолітнім сином, проти чого не заперечує, але оформити спадкові права не може через відсутність коштів, готовий в разі оформлення спадщини відчужити її на користь сина. Вважає, що позивачкою не обґрунтовано витрати на навчання сина, враховуючи, що він навчається за кошти державного бюджету, в чому полягають витрати на проїзд, якщо в умовах воєнного стану навчання проводиться в дистанційному режимі, а під час очного навчання син постійно проживає у казармі. Щодо витрат на лікування сина, готовий знайти лікарів, провести діагностику та визначитися з відповідним лікуванням зубів, хоча сам не має передніх зубів через відсутність коштів. Звернув увагу, що позивачка не повідомила суд, що працює, має у власності нерухоме майно, що на його думку обов`язково враховується судом під час визначення розміру аліментів. 27.10.2023 позивачка надала відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог. Вважає, що твердження відповідача про намір оформити спадщину на сина спростовується можливістю нотаріально відмовитись від спадкового майна на користь сина. На її думку, навпаки, відповідач не оформляє спадкові права, так як розуміє, що буде позбавлений будь-якого права власності через процедуру стягнення заборгованості зі сплати аліментів великого розміру. Розрахунок заборгованості, згідно якого за період з січня 2020 року відсутні будь-які виплати по аліментах, спростовують твердження відповідача про неможливість сплачувати аліменти з 24.02.2022 через вторгнення рф на територію України. Зазначила, що їй достовірно відомо, що відповідач увесь час працює, але без оформлення чи трудового договору, що дає йому можливість не сплачувати податки на користь держави та аліменти. Відповідачем не зазначено жодної правової норми, яка б звільняла його від сплати аліментів. Наявність у відповідача деяких захворювань, сплата комунальних послуг, утримання дітей дружиною в новій сім`ї, на її думку, не можуть бути обставинами для звільнення від сплати аліментів. Для їх сплати достатньо, щоб відповідач був працездатним, доказів, які б свідчили, що йому відмовили у працевлаштуванні, суду не надано. Вважає, що викладені відповідачем у відзиві обставини свідчать про негативне ставлення до дітей, небажання та злісне ухилення від виконання батьківського обов`язку з надання матеріальної допомоги. Правом на надання заперечення, передбаченим ст.180 ЦПК України, відповідач не скористався. Ухвалою суду від 08.11.2022 судовий розгляд у цивільній справі вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, наполягали, що син потребує матеріальної допомоги в зв`язку із навчанням та на лікування, посилаючись на викладені у позові обставини. Вважають цинічною поведінку відповідача, який витрачає гроші на утримання дітей, що проживають разом з ним, разом з тим, відмовляється надавати матеріальну допомогу старшому синові. Повідомила, що син навчається з 12.08.2021 на денній формі навчання в Національному університету цивільного захисту України, який з 05.03.2022 переведено до м. Черкаси в зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України, що потребує великих коштів на проїзд, окрім того, їда, проживання, форма. За півроку витрачає до 10000 грн., працює, але не офіційно. Допитаний в судовому засіданні повнолітній син [PERSON] повідомив, що на поточний навчальний рік придбано 2 форми (900 + 1000 грн.), 2 спортивних костюми, куртку, штани, светри, 2 футболки, 6 пар взуття, нижня білизна, 5 пар носків, які через інтенсивність занять дуже швидко зношуються, засоби гігієни, зошити, ручки, папки, тощо. Окрім того, щосуботи ходять до театру, за що повинні сплачувати кошти особисто. Вказав, що не бачив батька з 2 років, хотів би спілкуватись, але не знає контактів, тому немає змоги попросити матеріальну допомогу. Не знає, чи батько шукав з ним зустрічі. Представник відповідача, посилаючись на його позицію, позов не визнала, оскільки син навчається за рахунок повного державного забезпечення. Підтвердила викладені у відзиві на позовну заяву обставини. Звернула увагу, що позивачка проживає з братом відповідача в належному йому будинку, не офіційно, але працює та має суттєвий дохід, перебуває на обліку в Центрі зайнятості, як безробітна. Відповідач не має можливості працевлаштуватись та надавати синові матеріальну допомогу через хворобу, його дружина волонтерить. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.12.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3549. Після розлучення в 2009 році позивачці присвоєно прізвище [PERSON] , що свідчить із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис 58, вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану Валківського РУЮ Харківської області. Зі змісту довідки, виданої Національним університетом цивільного захисту України від 04.08.2022, [PERSON] є студентом 2-го курсу денної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу за освітнім ступенем бакалавра червень 2025 року. Згідно акта виконаних робіт за період з 09.08.2022 по 25.08.2022 [PERSON] в стоматології «Джулія» виконані маніпуляції з лікування зубів на суму 3850 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості від 06.09.2022, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , станом на 01.09.2022 80\~560,56 грн. Згідно довідки №91/01-31, що видана 20.09.2022 Валківською районною філією Харківського обласного центру зайнятості, відповідач [PERSON] не перебуває на обліку у Валківській районній філії як безробітний. Відповідно до висновку Відділення магнітно-резонансної томографії КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 02.03.2021, відповідачу встановлено діагноз: ознаки остеохондрозу поперекового-крижового відділу хребта, посилення фізіологічного поперекового лордозу, протрузії дисків, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Амбулаторії загальної практики КНП «Валківський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.10.2022. Із копії виконаного листа №2006/1637/12, виданого Валківським районним судом Харківської області від 30.11.2012, з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.51 Конституції України, ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи наведені правові норми, оцінивши надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що [PERSON] досягнув 18 років та продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує допомоги обох батьків. Враховуючи матеріальний стан та обов`язок обох батьків утримувати дитину, яка навчається, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на його користь аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно. З урахуванням положень ст.191, ч.2 ст.199 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти від дня пред`явлення позову 06.09.2022 до закінчення [PERSON] навчального закладу, що не позбавляє позивача звернутися до суду з відповідним позовом у разі продовження навчання.

Outcome: partial