Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Бучак Діана Михайлівна, звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Заяву мотивує тим, що з 2008 році [PERSON] та [PERSON] перебували в фактичних шлюбних відносинах, проживали в громадянському шлюбі без реєстрації такого шлюбу. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявниця вказує, що з липня 2022 року їхнє життя стало нестерпним, оскільки чоловік почав систематично проявляти стосовно неї безпідставну агресію, ненависть, здійснював цькування, погрози, психологічно тиснути, принижувати, виражатися на її адресу нецензурною лайкою, образливими словами, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство стосовно неї, та на очах неповнолітніх дітей, що негативно впливало на психічний стан дітей. Під час спільного проживання з [PERSON] раніше був випадок, коли в незрозумілому стані він вдарив заявницю в живіт. Заявниця викликала поліцію та щодо її співмешканця складалися як заборонні приписи так і протоколи про адмінправопорушення за ч 1 ст. 173-2 КУпАП України. Крім цього, він був засуджений за ч.2 ст.309 КК України. У липні 2022 року з боку кривдника щодо заявниці була проявлена агресія і вона заявила, що покине його, однак він безпідставно звинуватив її, що в неї є інший чоловік. На її доводи про те, що їй не до інших чоловіків, оскільки вона вимушена працювати на двох роботах, щоб утримувати двох дітей та оплачувати оренду за житло, так як він перебивається тільки незначними підробітками, та належно не забезпечує сім`ю. Його агресія послабилася, і деякий час було все спокійно. Однак, заявниця працює вимушено на двох роботах, оскільки з однієї зарплатні не можливо сплатити оренду за житло, нормально забезпечити сім`ю. Знову з боку її співмешканця почала проявлятися до неї безпідставна агресія, почалися цькування, погрози, залякування. Заявниця, не витримавши скандалу, викликала поліцію в жовтні 2022 року. Від них обох взяли пояснення. Коли вона зайшла в кімнату, де чоловік надавав пояснення, то жінка-поліцейська сказала їй вийти. Через деякий час прийшло поштове повідомлення і заявниця отримала лист, з якого дізналася, що було судове засідання, про яке її не повідомили завчасно і виписали штраф, що це вона спричинила сімейне насилля. Однак, після сімейного насилля, агресії, що відбулося 02.02.2023 року заявниця знову вимушена була просити допомоги в поліції. [PERSON] виганяв її з квартири на вулицю, погрожував, обзивав нецензурними словами. Поліція приїхавши склала протокол, але він не звертав увагу навіть на поліцейських, продовжував кривдити морально. Вона ще раз вимушена була викликати поліцію. У зв`язку з обставинами, які породили сімейне насилля та не припинялися з боку [PERSON] , спеціалістами кризового центру для осіб, які зазнали сімейне насилля їй було запропоновано на певний час перебувати в кризовій кімнаті кризового центру для нашої з дітьми безпеки. На даний час вона перебуває на обліку в кризовій кімнаті для осіб, які зазнали сімейне насилля. З нею постійно спілкується психолог кризової кімнати. Також зазначає, що кризовою кімнатою та органом опіки та піклування проведено бесіду з їхніми неповнолітніми дітьми, також спілкувався психолог з приводу застосованого до неї сімейного насилля, яке відбувалося в присутності їхніх дітей. З кінця березня 2023 року вона разом з дітьми переїхали на іншу орендовану квартиру. Однак, [PERSON] не залишає її в спокою, оскільки як через знайомих, так і через інші номери телефонів погрожує, цькує, ображає. Заявниця не може спокійно проживати в квартирі, ходити на роботу, так як боїться за своє здоров`я та життя, адже вона мама двох неповнолітніх дітей, не має сторонньої допомоги і в разі спричинення їй будь-яких ушкоджень її діти не будуть мати засобів для існування. На підставі наведеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] : - заборонити [PERSON] , [INFO] , спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , а саме за адресою: [ADDRESS] та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 300 м.; - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 10 метрів до постраждалої особи [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку окремого провадження та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.04.2023 року о 16.00 год. у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Розгляд справи відкладався з метою належного повідомлення заінтересованої особи про розгляд справи судом. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заявниця [PERSON] та її представник\~адвокат Бучак Д.М. у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити таку, уточнивши 2 пункт прохальної частини заяви у такій редакцій: «заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , а саме за адресою: [ADDRESS] та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 50 м». Заінтересована особа [PERSON] , та його представник адвокат Бабич В.В. у судовому засіданні не заперечили щодо задоволення заяви, з урахуванням її уточнення. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у фактичному шлюбі без реєстрації такого. За час спільного проживання у них [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.2010, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.2015. Згідно з терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №211116 від 02.03.2023 відносно [PERSON] застосовано заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] з 02.03.2023 по 12.03.2023. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, зокрема, подружжя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявниця посилається на те, що [PERSON] систематично проявляє стосовно неї безпідставну агресію, погрози фізичною розправою, психологічно тисне, принижує, контролює пересування, виражається на її адресу образливими словами, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували психологічне домашнє насильство стосовно неї. Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство\~діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника\~встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник\~особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі\~постраждала особа),\~особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство\~форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство\~форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені [PERSON] у заяві обставини, дії [PERSON] по відношенню до заявниці у присутності є проявом психологічного насильства. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків»\~є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145). З матеріалів справи вбачається, що заявниця та її діти (як присутні спостерігачі) є постраждалими від дій заінтересованої особи\~ [PERSON] , що мають ознаки домашнього насильства. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці та їх спільних дітей, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Outcome: approved