Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

30 січня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 02 грудня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Протягом останнього часу стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, з квітня 2022 року кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, між сторонами виникли вкрай неприязні стосунки, що унеможливлюють подальше існування сім`ї. [PERSON] відмовляється йти до органів РАЦС з метою подання спільної заяви про розлучення, у зв`язку із чим [PERSON] просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] . Ухвалою суду від 02 березня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, представник позивача [PERSON] 13 та 28 березня 2023 року зверталась до суду із заявами про розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі документів ухвалює заочне рішення. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 грудня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 194, Відділом запису актів цивільного стану Виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів видано свідоцтво серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, зазначено, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК ( 2947-14 ); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, позивач [PERSON] не вбачає можливості збереження сім`ї, наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та не висловив думку щодо позовних вимог, створити міцної сім`ї за час спільного проживання сторони не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved