Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14.01.2017 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що між сторонами часто виникали конфлікти, відповідач вчиняв відносно позивача домашнє насильство. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 14.01.2017 Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області, про що складений актовий запис № 8. 18.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 15.11.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 15.11.2022 розгляд справи не здійснювався у зв`язку з оголошенням на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначене на 07.12.2022. 07.12.2022 сторонам наданий строк для примирення три місяці, провадження у справі зупинено. 17.03.2023 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 13.04.2023. У судовому засіданні 13.04.2023 позивач [PERSON] позов підтримала та просила позов задовольнити повністю. Зазначила, що наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів, оскільки сторони продовжують проживати окремо. Вказала, що поведінка відповідача по відношенню до неї є негативною, відповідач примусово забрав її речі, намагаючись таким чином спонукати позивача до спільного проживання, що призвело до необхідності купувати новий одяг та речі першої необхідності. З урахуванням викладених обставин позивач наполягала на розірванні шлюбу між сторонами. У судовому засіданні 13.04.2023 відповідач [PERSON] позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Вважає, що впродовж наданого судом строку для примирення відбулось значне покращення у відносинах сторін як подружжя. Не заперечував, що сторони проживають окремо. Однак вказав, що сторони підтримують спілкування, здійснювали спільні покупки, в тому числі одягу для позивача. Вказав, що дитина сторін також заперечує щодо розлучення батьків та не бажає, щоб між батьками відбувались сварки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 14.01.2017 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області складений актовий запис № 8. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Конюхівською сільською радою Козівського району Тернопільської області (а.с. 7). У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилалася на те, що між сторонами часто виникали конфлікти, відповідач вчиняв відносно позивача домашнє насильство. Також з наданих у судовому засіданні пояснень сторін вбачається, що сторони впродовж тривалого часу проживають окремо та не ведуть спільне господарство, що свідчить про те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Такі обставини повністю визнавав у судовому засіданні відповідач. Крім цього, суд встановив, що наданий строк для примирення позитивного результату не дав, сторони між собою не примирились та позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. При цьому суд приймає до уваги, що відповідач намагався вжити заходи до спонукання позивача до спільного проживання шляхом відібрання одягу останньої. Однак такі дії призвели до необхідності у позивача купувати новий одяг та речі першої необхідності. Також така поведінка відповідача не вказує про його намір примиритись з позивачем, а свідчить про неприпустимі дії та намір відповідача в примусовому порядку змусити позивача до спільного проживання без прояву почуттів кохання та турботи. Також суд вважає за необхідне зазначити, що вказана вище поведінка відповідача негативно впливає на дитину сторін, оскільки між сторонами постійно відбуваються конфлікти. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.2691335624.1 від 30.09.2022 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд звертає увагу, що під час виготовлення вступної та резолютивної частини судового рішення судом допущено описку та в резолютивній частині рішення помилково невірно зазначений рік народження позивача 1988 замість вірного 1998. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 269 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність внесення змін до резолютивної частини повного тексту рішення, зазначивши вірний рік народження позивача 1998.

Outcome: approved