Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Керівник Самбірської окружної прокуратури Львівської області Олександр Теличко в інтересах держави в особі Самбірської міської ради Львівської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 6\~183 грн. У якості третьої особи у даній справі залучено Комунальне некомерційне підприємство Самбірська міська рада «Самбірська центральна лікарня» Львівської області. В обґрунтування позову посилається на те, що Ухвалою Самбірського міськрайонного сулу Львівської області від 23.12.2022 року кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим [PERSON] на підставі ст. 46 КК України. Ухвала набрала законної сили 31.12.2022 року. Судом встановлено, що [PERSON] , 18 жовтня 2022 року, біля 08 год. 00 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись ним в межах населеного пункту м. Самбір Львівської області, по головній дорозі вул.Перемишльська та здійснюючи маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу вул. Шухевича, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, Розділу 2 п.п. 2.3 б), д), Розділу 10 п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, на нерегульованому перехресті нерівнозначний доріг, перед початком виконання маневру повороту ліворуч, маючи об`єктивну можливість виявити на зустрічній смузі руху зустрічний транспортний засіб, а саме велосипед марки «Konsul», під керуванням [PERSON] , який рухався зустрічною смугою руху в зустрічному напрямку та мав перевагу у русі, не відмовився від виконання даного маневру та допустив зіткнення із зазначеним велосипедом. Внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального метаепіфізу правої малогомілкової кістки зі зміщенням, забійно-рваної рани в тім`яній ділянці справа, які утворилися від дії твердих тупих предметів, характерні для утворення при падінні з велосипеда на площину правою поверхнею тіла із різким згинанням стопи до зовні при ударі зліва і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню по ознаці довготривалості розладу здоров`я. Таким чином [PERSON] скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження. З огляду на вказане, беручи до уваги, що кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв`язку примиренням винного з потерпілим, тобто з нереабілітуючих обставин, то останній зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. На час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся. Факт лікування потерпілого та витрати на них підтверджуються листом КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» №152 від 22.02.2023 р. Виходячи з викладеного, [PERSON] , зобов`язаний у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК України відшкодувати 6 183 грн. - витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , від злочинних дій. Відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілого від злочину негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. З огляду на те, що КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» відноситься до установ комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, надходять із місцевого та обласного бюджету, у даному випадку відсутність коштів, призводить до ненадходження коштів до бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому, відтак Самбірська окружна прокуратура з метою захисту державних інтересів вважає за необхідне звернутися із позовом в інтересах держави в особі Самбірської міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить заклад охорони здоров`я. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Крім того, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, що свідчить про порушення економічних інтересів Самбірської міської ради, ускладнює належну реалізацію ним функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не стягнуті позивачем в судовому порядку, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Самбірська міська рада наділена повноваженнями щодо звернення до суду за захистом порушеного права як власники майна, в тому числі коштів, виділених із державного та місцевого бюджетів на фінансування діяльності лікарні. Водночас, заходів до звернення з позовом до суду в рамках кримінального провадження та поза ним Самбірською міською радою, до теперішнього часу не вжито, що свідчить про невиконання ними повноважень із захисту інтересів держави в суді. Як вбачається із інформації Самбірської міської ради, остання не зверталась та не буде звергатись до суду з позовом про стягнення з винної особи коштів до бюджету (лист №2/3 1-9/198-302/5-21 від 10.03.2023). Вказані обставини є достатнім аргументом для підтвердження бездіяльності позивача та обґрунтованою підставою для застосування представницьких повноважень прокурором з метою захисту порушених інтересів держави. У даному випадку, прокурор є представником позивача, зокрема, територіальної громади органу місцевого самоврядування Самбірською міської ради. Із врахуванням наведеного та поданих документів, просив суд стягнути із [PERSON] в користь Самбірської міської ради Львівської області до місцевого бюджету м. Самбора, понесені Комунальним некомерційним підприємством Самбірська міська рада «Самбірська центральна лікарня» витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 6\~183 (шість тисяч сто вісімдесят три) гривні; судові витрати просив покласти на відповідача. Прокурор Танський Р.Р. у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, який просив задовольнити. Представник позивача Самбірської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне некомерційне підприємство Самбірська міська рада «Самбірська центральна лікарня» Львівської області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ухвали Самбірського міськрайонного сулу Львівської області від 23.12.2022 року, кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим [PERSON] на підставі ст. 46 КК України. Ухвала набрала законної сили 31.12.2022 року. Судом встановлено, що [PERSON] , 18 жовтня 2022 року, біля 08 год. 00 хв., керуючи технічно-справним автомобілем марки «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись ним в межах населеного пункту м. Самбір Львівської області, по головній дорозі вул.Перемишльська та здійснюючи маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу вул. Шухевича, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, Розділу 2 п.п. 2.3 б), д), Розділу 10 п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, на нерегульованому перехресті нерівнозначний доріг, перед початком виконання маневру повороту ліворуч, маючи об`єктивну можливість виявити на зустрічній смузі руху зустрічний транспортний засіб, а саме велосипед марки «Konsul», під керуванням [PERSON] , який рухався зустрічною смугою руху в зустрічному напрямку та мав перевагу у русі, не відмовився від виконання даного маневру та допустив зіткнення із зазначеним велосипедом. Внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому дистального метаепіфізу правої малогомілкової кістки зі зміщенням, забійно-рваної рани в тім`яній ділянці справа, які утворилися від дії твердих тупих предметів, характерні для утворення при падінні з велосипеда на площину правою поверхнею тіла із різким згинанням стопи до зовні при ударі зліва і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню по ознаці довготривалості розладу здоров`я. Таким чином [PERSON] скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 11-12, 13-16). Із повідомлення № 152 від 22.02.2023 року виданої Комунальним некомерційним підприємством Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» відомо, що [PERSON] перебував на лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Самбірська ЦЛ» із 18.10.2022 року по 21.10.2022 року. Всього на лікування [PERSON] витрачено бюджетних коштів на суму 6\~183 грн. 00 коп. (а.с. 20-21). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, (п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджений постановою КМУ від 16.07.1993 р. №545). Судом встановлено, що на час розгляду кримінального провадження в суді відносно [PERSON] цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст.128 КПК України прокурором не заявлявся. Факт лікування потерпілого та понесені витрати підтверджуються повідомленням КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» №152 від 22.02.2023 р. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Факт заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] підтверджено під час судового розгляду кримінального провадження та встановлено ухвалою суду, яка набрала законної сили, проте питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення не вирішено. Виходячи з викладеного, [PERSON] зобов`язаний у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК України, відшкодувати кошти в сумі 6\~183 грн. 00 коп., що складають витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від завданого кримінального правопорушення. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» є комунальним некомерційним підприємством Самбірської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 01997461, вул. Шпитальна, 14, м. Самбір, 81400) (а.с. 23). Згідно п.п.1.1-1.3 Статуту КНП СМР «Самбірська центральна лікарня», затвердженого рішенням Самбірської міської ради №11 від 17.08.2021 року, засновником, власником та органом управління майном КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» є Самбірська міська рада Львівської області. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику. Відповідно до п.5.3 Статуту, джерелами формування майна та коштів підприємства є комунальне майно, кошти місцевого та міського бюджету (бюджетні кошти). Частиною 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно абзацу 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Окрім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995р. №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 р. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 р. (надалі Порядок) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до абз.2 п. 3 Порядку, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Згідно п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Згідно з ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи то суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Водночас, слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року передбачено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям і лише прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Згідно зі\~статтею 18\~Закону України\~«Основи законодавства\~України про\~охорону здоров`я»,\~фінансове забезпечення\~охорони здоров`я\~може здійснюватися\~за рахунок\~коштів Державного\~бюджету України\~та місцевих\~бюджетів,\~коштів юридичних\~та фізичних\~осіб,\~а також\~з інших\~джерел,\~не заборонених\~законом. Кошти\~Державного бюджету\~України та\~місцевих бюджетів,\~призначені на\~охорону здоров`я,\~використовуються,\~зокрема,\~для забезпечення\~медичної та\~реабілітаційної допомоги\~населенню,\~фінансування державних\~цільових і\~місцевих програм\~охорони здоров`я\~та фундаментальних\~наукових досліджень\~у цій\~сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Зі змісту положень ч. 4 ст. 56 ЦПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що прокурор, звертаючись до суду з позовною заявою з інтересах держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким не здійснюється або неналежним чином здійснюється захист цих інтересів. Враховуючи викладене, Самбірська міська рада Львівської області наділена повноваженнями щодо звернення до суду за захистом порушеного права як власники майна, в тому числі коштів, виділених із державного та місцевого бюджетів на фінансування діяльності лікарні. Із інформації КНП СМР «Самбірська міська рада» від 22.02.2023 року №152 відомо, що Самбірською ЦРЛ не вживались заходи представницького характеру до відшкодування заподіяних збитків (а.с. 18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №412 2385/18 р. зробила правовий висновок про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п. 37 Постанови). Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (п.40 Постанови). На виконання вказаних вимог прокурор звертався із запитом від 06.03.2023 р. на адресу позивача про те, чи вживались Самбірською міською радою заходи представницького характеру щодо стягнення в судовому порядку коштів на лікування потерпілого від злочину та чи відшкодовано в користь Самбірської міської ради понесені КНП Самбірська міська рада «Самбірська центральна лікарня» витрати на лікування [PERSON] (а.с. 19-20). Як вбачається із інформації Самбірської міської ради, остання не зверталася та не буде звергатися до суду з позовом про стягнення з винної особи коштів до бюджету (лист №2/3 1-9/198-302/5-21 від 10.03.2023). Водночас Самбірською окружною прокуратурою Львівської області 20.03.2023 року скеровано до Самбірської міської ради Львівської області повідомлення про звернення до суду в порядку ч. 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 24). Із врахуванням наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги повністю підтверджуються долученими до справи доказами.

Outcome: approved