Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 26 липня 2022 року звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , та просить визнати її, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідачка є донькою відповідачки, яка за даною адресою не проживає з 2006 року, комунальні платежі не сплачує і в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. При зверненні до відповідачки з проханням добровільного зняття з реєстрації в житловому будинку, остання відмовляється. Реєстрація відповідачки в будинку створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, тому є необхідність для визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідачки суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідачки було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії та номер 1258 виданого 13 квітня 2006 державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 196020930 від 13.01.2020. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з 23.06.2003. Факт того, що відповідачка у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою Голови квартального комітету за № 92 від 22.07.2022, відповідно до якої [PERSON] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та за даною адресою з 2006 року не проживає. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачка зобов`язана була зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідачки за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру її фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вона втратила право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинила користування вказаним будинком та переселилася на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідачка в спірному жилому приміщенні відсутня більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язана, домовленості між нею та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком і є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved