Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

31.03.2022 року [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27.09.2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що у книзі реєстрації шлюбів 27.09.2008 року зроблено запис № 733, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.09.2008 року; - після реєстрації розірвання шлюбу прізвище залишити « [PERSON] »; - стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 27.09.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 27.09.2008 року зроблено запис за №733. У сторін у шлюбі народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як пояснила позивач, спочатку їх сімейне життя складалось добре, проте згодом сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, з припиненням яких минуло три роки та на час звернення позивача до суду такі не відновлювались. При цьому між сторонами відсутнє взаєморозуміння та кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дітей, ведення спільного господарства, крім того, відповідач почав поводити себе агресивно по відношенню до позивача та їх дітей, постійно виникали сварки, що негативно впливало на психоемоційний стан дітей. З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позов. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснили суду таким чином, як про це зазначено вище. При цьому представник позивача зазначив, що сторони проживають окремо, їм був наданий судом строк для примирення, проте сторони не примирились та позивач не бачить у цьому сенс. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні. При цьому відповідач зазначив, що у нього немає жодних доказів на підтвердження того, що позивач є живою, є органи, які її розшукують, бо він звернувся до них із заявою, яка внесена до ЄРДР. Також відповідач пояснив, що він не бачив дружину та дітей з березня 2022 року, бажає оформити майно на дітей. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.04.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 28.07.2022 року було частково задоволено клопотання відповідача, надано сторонам строк для примирення три місяці, у задоволенні іншої частини вимог заяви відповідача відмовлено, зупинено провадження в цивільній справі № 203/1130/22 до закінчення строку для примирення, тобто до 10:30 години 28.10.2022 року. Ухвалою суду від 28.10.2022 року було поновлено провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалами суду від 08.11.2022 року, 11.11.2022 року, 16.12.2022 року, 01.02.2023 року, 17.02.2023 року, 23.03.2023 року були задоволені клопотання представника позивача, призначено проведення судових засідань 11.11.2022 року об 11:00 годині, 16.12.2022 року о 10:00 годині, 01.02.2023 року о 10:00 годині, 17.02.2023 року об 11:00 годині, 23.03.2023 року о 16:00 годині, 21.04.2023 року об 11:00 годині в цивільній справі, дозволено позивачу [PERSON] брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та застосуванням системи відеоконференцзв`язку EASYCON за допомогою сервісу http://vkz.court.gov.ua. Ухвалою суду від 11.11.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в цивільній справі та визнання обов`язковою явку позивача у судове засідання для надання особистих пояснень. Ухвалою суду від 21.04.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження в цивільній справі. У чергове судове засідання, призначене на 21.04.2023 року, з`явились всі учасники справи, позивач брала участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. Під час судового розгляду справи суд заслухав усні пояснення учасників справи по суті спору, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухав заключні слова учасників справи. 21.04.2023 року у судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.09.2008 року громадянин України [PERSON] , [INFO] , та громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.09.2008 року було зроблено відповідний актовий запис за №733; прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ; місце реєстрації: Бабушкінський відділ реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.09.2008 року, серії [NUMBER] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Це підтверджується копіями: свідоцтв про народження від 09.08.2011 року, серії [NUMBER] , від 08.10.2013 року, серія [NUMBER] . Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.\~110\~Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з п. 10, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також суд враховує і те, що згідно з положеннями\~ст. 9 Конституції України\~та ст.\~17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (заяви №№ 29381/09 та 32684/09) Суд наголосив на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя. Крім того, у пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява № 56030/07) від 12 червня 2014 року Суд наголосив на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим, Суд повторно наголосив, що відповідно до статті 8 Конвенції також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок»\~в частині 1 підпункту «с», однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» Європейський суд з прав людини чітко не визначає, бо воно охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (рішення у справі «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява № 44647/98). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Аналіз викладених вище норм вказує, що шлюб носить добровільний характер, примушування жінки та чоловіка до шлюбу є неприпустимим, а рішення про розірвання шлюбу ухвалюється, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд, беручи до уваги те, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам сім`ї, що має істотне значення, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню повністю. Водночас доводи відповідача щодо розшуку позивача та відсутності доказів щодо того, чи жива вона, суд не бере до уваги, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, не стосуються предмета спору та спростовані в ході судового розгляду справи, про що зазначено у судових рішеннях, ухвалених за результатами розгляду клопотань відповідача про зупинення провадження у справі з тих самих підстав, які набрали законної сили. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає таке. З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а також того, що позов [PERSON] задоволений повністю, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved