Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Заява мотивована тим, що згідно рішеннями Ірпінського міського суду Київської області від 17.01.2022 та 07.10.2022 було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено [PERSON] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонено [PERSON] , [INFO] , наближатися на менше, ніж 100 метрів до [PERSON] у будь-який час доби; заборонено [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] за через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. Встановлено строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців. На даний час жодних з цих заборон не було виконано. [PERSON] продовжує погрози в смс-повідомленнях, дзвінках і наближається до будинку, в якому наразі заявниця переховується разом із сином за адресою: [ADDRESS] . Зазначає про те, що до цього часу немає можливості проживати у квартирі за адресою: [ADDRESS] , власником якої є заявниця. Виконавчою службою не було зроблено ніяких дій щодо виконання обмежувального припису. Протягом всього часу дії обмежувальних приписів заявниця неодноразово зверталась до працівників поліції з заявами про вчинення щодо неї насильницьких дій та до Офісу Президента зі скаргами на бездіяльність поліції і прокуратури. Просить суд знов видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , адреса місця проживання: [ADDRESS] . Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , [INFO] , та покласти на нього наступні обов`язки із заборонами щодо: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатись до тимчасового місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ;заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на менше, ніж 100 метрів до [PERSON] , [INFO] , у будь-який час доби; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] , [INFO] , через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців. Заявниця у судовому засіданні підтримала свої вимоги, зазначивши, що заінтересована особа, [PERSON] , є її колишнім чоловіком та постійно застосовує до неї та їх спільної дитини фізичну силу, погрожує їй вбивством, не дає можливості проживати в належній їй квартирі. До того ж, заявниця зазначила, що [PERSON] неодноразово лікувався у психіатричній лікарні та постійно вчинаяє скандали та бійки з сусідами. Заінтересована особа, [PERSON] , у судовому засіданні повідомив, що заявниця зазначає у своїй заяві неправдиві відомості щодо застосування до неї та дитини фізичної сили. Про винесені у 2022 році судом обмежувальні приписи щодо нього він не знав, до відповідальності за протиправні дії відносно своєї колишньої дружини [PERSON] не притягувався, а тому просив відмовити у задоволенні поданої неї заяви. Вважає, що її дії направлені на заволодіння їх спільною квартирою, що була придбана під час шлюбу і щодо якої він має намір звертатися до суду з заявою про її поділ. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішеннями Ірпінського міського суду Київської області від 17.01.2022 та 07.10.2022 були видані обмежувальні приписи стосовно [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено [PERSON] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонено [PERSON] , [INFO] , наближатися на менше, ніж 100 метрів до [PERSON] у будь-який час доби; заборонено [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори або контактувати з [PERSON] за через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. Встановлено строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців. В той же час, суду не було надано доказів, що [PERSON] не виконував обмеження, встановлені вказаними рішеннями суду. Також заявницею не надано належних доказів того, що [PERSON] систематично, протягом останніх 6-ти місяців здійснює проти заявниці протиправні дії, погрожує фізичною розправою. З доданих до заяви [PERSON] матеріалів не вбачається, з яких причин вона зверталася до правоохоронних органів, Офісу Президента, а також нею не зазначено про результати таких звернень, а саме які заходи були прийняті відносно [PERSON] , якщо вона зверталася до правоохоронних органів з заявами про вчинення відносно неї насильства, а також щодо невиконання [PERSON] рішень суду про винесення обмежувального припису від 17.01.2022 та 07.10.2023. Надана [PERSON] копія постанови Ірпінського міського суду Київської області від 03 липня 2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не може свідчити про систематичність вчинення ним насильства в сім`ї. Доказів про притягнення [PERSON] до відповідальності після цього притягнення суду не надано. Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя та колишнє подружжя. Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року, винесеній у справі № 754/6995/19, зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи, що в судовому засіданні не вдалося встановити яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства, за відсутності доказів притягнення [PERSON] до відповідальності за протиправні дії відносно колишньої дружини, [PERSON] , суд приходить до висновку про те, що у задоволенні вимог заявниці слід відмовити за недоведеністю викладених нею обставин. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed