Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

20 лютого 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що 26 липня 2002 року уклала шлюб з Відповідачем. Від шлюбу у сторін є спільні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Так, приводом розладу в сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя та у них відсутнє взаєморозуміння, у зв`язку з чим, фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено та сторони спільного господарства не ведуть та мають окремі бюджети. Ухвалою суду від 13 березня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 23 березня 2023 року від Відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Просив розглянути справу за відсутності. 29 березня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відстуності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання 13 квітня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 26 липня 2002 року, про що свідчить актовий запис №722, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції (серія [NUMBER] ). Позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з матеріалів справи у сторін є спільні діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Спір щодо місця проживання дітей відсутній. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved