Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

31.05.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зевс-2021», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександри Миколаївни, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна про визнання недійсним акту прийому-передачі нерухомого майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу будівлі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.06.2020 року державним реєстратором ПН ДМНО Кейтельгіссер О.М. внесено запис про державну реєстрацію № 52653735 від 15.06.2020 року, на підставі реєстраційного посвідчення № 1519-45 від 30.08.2002 року, виданого КП «ДМБТІ» та технічного паспорту № 1242 від 10.01.2019 року, згідно якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Реєстраційне посвідчення було видано на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 1-216 від 14.08.2002 року. 30.11.2020 року ПН ДМНО [PERSON] на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна № 4350, № 4351 від 30.11.2020 року право власності на об`єкт нежитлової нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за ТОВ «Зевс-2021». Управлінням ДАБК Дніпровської міської ради повідомлено, що в Реєстрі будівельної діяльності міститься повідомлення про початок будівельних робіт від 03.07.2020 року ДП 061201851229 - об`єкт будівництва Капітальний ремонт нежитлової будівлі літ. А-1 та у подальшому прийнято в експлуатацію на підставі декларації про готовність до експлуатації майна від 28.07.2020 року ДП 101200728491, замовник [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Листом ГАПУ департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради зазначено, що згідно з відомостями містобудівного кадастру та адресного плану міста, офіційна адреса: [ADDRESS] , жодному об`єкту нерухомого майна на території міста не присвоювалася, відповідний розпорядчий документ відсутній. Таким чином, спірна земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, не наданих у користування іншим особам, рішення уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу про передачу її в оренду не ухвалювалося, відповідно, державна реєстрація речових прав на земельну ділянку не проводилася. Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди за [PERSON] на спірну земельну ділянку відсутні, так само як і відсутні будь-які документи на підтвердження надання Дніпровською міської радою дозволу на використання земельної ділянки, будь-які угоди про таке використання не укладалися, тому відсутні правові підстави зайняття відповідачем [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Створення об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, фактичні обставини, правовий режим об`єкта будівництва як самочинного не створює підстав для виникнення прав на земельну ділянку. Оскільки об`єкт нерухомості збудований за відсутності будь-яких дозвільних документів, земельна ділянка для його будівництва не виділялася та не може бути виділена на теперішній час, Дніпровська міська рада наділена правом звернутися до суду за захистом порушених прав власника земельної ділянки та знесення самочинно збудованого майна. Посилаючись на те, що наявність зареєстрованого права власності перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності; державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відбулася за відсутності правових підстав та порушує встановлений порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, тому підлягає скасуванню з одночасним припиненням речових прав відповідача на спірний об`єкт нерухомого майна, а тому просить суд: усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою і зобов`язати [PERSON] демонтувати будівлю, загальною площею 51,4 кв.м., яка розташована за адресою : [ADDRESS] ; припинити право власності і скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 2099996212101 за [PERSON] , номер запису про право власності 36878357, що внесений приватним нотаріусом ДМНО Кейтельгіссер О.М.; припинити право власності і скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «Зевс-2021», номер запису про право власності 39440497, що внесений ПН ДМНО Батовою Л.Г.; визнати недійсним акт прийому - передачі нерухомого майна серії та номер № 4350, №4351 виданий 30.11.2020 року, між [PERSON] та ТОВ «Зевс-2021», посвідчений ПН ДМНО Батовою Л.Г. та стягнути судові витрати Ухвалою суду від 29.06.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, із призначенням підготовчого судового засідання. Відповідач ТОВ «Зевс-2021» подало клопотання про закриття провадження по справі, оскільки вважає, що [PERSON] є неналежним відповідачем, тому, враховуючи, що позовні вимоги пред`явлено до юридичної особи, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідачі та третя особа належним чином повідомлялись про дату та час розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 31.10.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні тим, які зазначені у позовній заяві. Представник відповідача - ТОВ «Зевс-2021» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 30.03.2023 року надав пояснення по справі у яких просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Під час розгляду справи протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання ТОВ «Зевс-2021» про закриття провадження по справі було відмовлено, оскільки враховуючи склад відповідачів даний спір є цивільно-правовим. Відповідач - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним ичном. Третя особа у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2020 року на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 51,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Підставою ухвалення рішення державним реєстратором про реєстрацію права власності є технічний паспорт від 10.01.2019 року № 1242, виданий 10.01.2019 року ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут» виготовлений на основі реєстраційного посвідчення від 30.08.2002 року. Реєстраційне посвідчення винесене на підставі рішення Виконкому Дніпропетровської міської ради від 14.08.2002 року за № 1-216. Згідно з відомостями КП «ДМБТІ», станом на 31 грудня 2012 року, технічна інвентаризація і реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] не проводилася. Відповідно до листа архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, рішення виконавчого комітету вищезазначеної ради від 14.08.2002 року № 1-216 не існує. Відповідно до\~листа Департаменту\~по роботі\~з активами\~Дніпровської міської\~ради,\~у зв`язку\~із значною\~забудовою земельної\~ділянки за\~адресою :\~ [ADDRESS] не можливо визначити якому саме об`єкту нерухомого майна належить адреса: [ADDRESS] , вказана адреса відсутня на допустимих картах міста. Згідно з відомостями Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради за даними містобудівного кадастру та Адресного плану м.Дніпра адреса: [ADDRESS] , жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі яких була присвоєна ця адреса, відсутній. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю у листі зазначено, що в Реєстрі будівельної діяльності, станом на час надання відповіді, міститься інформації щодо реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт від 03.07.2020 року ДП 061201851229 - об`єкт будівництва Капітальний ремонт нежитлової будівлі літ. А-1 та у подальшому прийнято в експлуатацію на підставі декларації про готовність до експлуатації майна від 28.07.2020 року ДП 101200728491, замовник [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі акту прийому-передачі від 30.11.2020 року за № 4350 та № 4351, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. зареєстрованого право власності на об`єкт нежитлової будівлі, загальною площею 51,4 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за ТОВ «Зевс-21». Таким чином, оскільки об`єкт нерухомості збудований за відсутності будь-яких дозвільних документів, земельна ділянка для його будівництва не виділялася та не може бути виділена на теперішній час, Дніпровська міська рада звернулась до суду за захистом порушених прав. Відповідно до положення ч.1 ст.ст.15,16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно з частиною п`ятою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Пунктом 31 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення. Згідно з частинами п`ятою, восьмою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. За змістом статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Відповідно до частини першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Таким чином, виключні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Дніпровська міська рада. Згідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. У частині другою статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. У пунктах 6.306.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 квітня 2020 року в справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115гс19), зроблено висновок, що законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. У справі, що розглядається, підставою для відмови в задоволенні позову в частині вимог органів державної влади та місцевого самоврядування суди визнали факт набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна після закінчення його будівництва та, посилаючись на встановлений факт, вказали про неможливість знесення об`єкта нерухомості, на який зареєстровано право власності, у порядку, встановленому для самочинно побудованих об`єктів. Проте, вказуючи про порушення гарантованого Конституцією права власності, суди разом з тим не врахували відомостей щодо документа державної реєстрації такого права в порушення умов надання в користування землі, на якій здійснено забудову, встановлених договором обмежень щодо її забудови та передбачених законодавством правил і порядку здійснення такої забудови не змінюють режиму такого об`єкта та не виключають застосування правових наслідків щодо такого будівництва. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року в справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21) зазначено, що належними відповідачами за позовами про знесення самочинно збудованого майна, про приведення приміщень у первісний стан, шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження своїм майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, мали бути саме нові власники спірних апартаментів, до яких позовні вимоги не пред`являлись. Визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень спричинених самочинним будівництвом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16-ц (провадження № 61-20139св19) зазначено, що задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна та скасування записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно суди: не урахували, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а саме ефективним способом захисту, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам,оскільки вирішення вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою. Таким чином, новий власник, набуває усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому є належним відповідачем за заявленими вимогами про повернення земельної ділянки, приведення її у попередній стан та знесення самочинного будівництва. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина перша та третя статті 13 ЦПК України). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Таким чином, для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Слід звернути увагу, що в даній справі ефективним способом захисту прав власника (користувача) земельної ділянки щодо усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, спричиненого таким порушенням, є вимога про знесення самочинного будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України і вирішення такої вимоги виключає застосування інших вимог. Належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови, яким на час розгляду справи є ТОВ «Зевс-2021», до якого позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою привівши її у придатний для використання стан шляхом демонтажу будівлі не пред`являлись, Таким чином, [PERSON] , до якої пред`явлено вимогу про знесення самочинного будівництва, не є належним відповідачем. Разом з цим, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. З урахуванням того, що права Дніпровської міської ради у даному випадку можуть бути захищені саме шляхом повернення земельної ділянки, привівши її у придатний для використання стан шляхом демонтажу будівлі, позовні вимоги про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна задоволенню не підлягають, оскільки задоволення цих вимог не призведе до ефективного способу захисту порушених прав позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що судові витрати, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed