Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

14.12.2022 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2016 року, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Відповідач пішов із сім`ї 18.09.2022 року, вирішивши жити окремо, та зобов`язався виплачувати їм щомісячно 6000 грн. Він залишив їм борг за комунальні послуги більше нім на 6000 грн., а також залишок оформленого на неї кредиту в 13200 грн., також вони повинні доглядати за його улюбленими двома котами, на утримання яких фактично потрібно не менше 1000 грн. в місяць і яких він відмовся забирати. До того ж їй необхідно сплачувати за комунальні послуги, квартплату, інтернет, також вона намагається забезпечувати регулярне відвідування донькою спортивно-культурного клубу «Штурм». В зв`язку з тим, що дитячі садки не працюють вона не може залишити дитину без нагляду, вона зареєстрована як безробітня в Дніпровському міському центрі зайнятості, починаючи з листопада 2022 року надання їй допомоги по безробіттю припинено, тому вона не може забезпечити як дитині так і собі належний рівень життя. Їй чоловік відмовився збільшити допомогу на дитину, тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Відповідач має можливість виділяти більше коштів на утримання своєї дитини, він працює управляючим магазину АТБ і має регулярний і стабільний заробіток орієнтовно в 26000 грн. на місяць. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 14.12.2022 року зазначена справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Після надходження 22.03.2023 року з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи, ухвалою судді від 22.03.2023 року було відкрито провадження у справі та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 25% від його заробітної плати. Вислухавши учасників справи, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі з 14.05.2016 року, зареєстрованому у Жовтневому районному у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.10.2016 року Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Шлюбні відносини між сторонами припинені, відповідач пішов із сім`ї 18.09.2022 року, вони проживають окремо, їх донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачем у даній справі за адресою [ADDRESS] . Відповідач щомісячно, за домовленістю з позивачкою, надає матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої доньки, перераховуючи грошові кошти на рахунок позивачки, що підтверджується копіями платіжних інструкцій, зокрема у квітні 2023 року перераховано 7537,69 грн., в березні 5025,13 грн., в лютому 2023 року перераховано 7537,69 грн., в січні 2023 року 4522,61 грн. Вказане не заперечувалося позивачкою, яка вважала, що розмір перерахованих грошових коштів є замалим та таким, що не забезпечує нормальний рівень утримання дитини. Посилаючись на наявність боргу за комунальні послуги близько на 6000 грн., залишок несплаченого кредиту в сумі 13200 грн., несення витрат на утримання двох котів в розмірі близько 1000,00 щомісячно, необхідність сплати комунальних послуг, квартплати, інтернету, відвідування дитиною спортивно-культурного клубу «Штурм», на те, що дитячі садки не працюють та необхідність нагляду за дитиною, на своє безробіття, позивач звернулася до суду із даним позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки. Встановлено, що відповідач [PERSON] працює в ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» на посаді керуючого магазином і сума нарахованої йому заробітної плати за останні два місяця складає: лютий 2023 року 21722,40 грн., березень 2023 року 38378,00 грн. Відповідач інших осіб на утриманні не має, за станом здоров`я не має перешкод для надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка не працює, вона зареєстрована як безробітна в Дніпровському міському центрі зайнятості, починаючи з листопада 2022 року надання їй допомоги по безробіттю припинено. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вказав, що частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до\~ч.1 ст. 191 СК України\~ аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Із\~змісту ст.\~161\~ЦПК України\~вбачається,\~що \~ аліменти на одну дитину складають одну чверть заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено вище, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову з 14.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження її позовних вимог про необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у розмірі, більшому від встановленого законодавством на утримання однієї дитини, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню частково. Посилання позивача у позові та в судовому засіданні на наявність боргу за комунальні послуги, залишок несплаченого кредиту, несення витрат на утримання двох котів, необхідність сплати комунальних послуг, квартплати, інтернету, відвідування дитиною спортивно-культурного клубу «Штурм», не є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі заявлених вимог, оскільки обов`язок матеріального утримання дитини законом покладений на обох батьків, а у разі наявності у позивача спору з відповідачем щодо інших питань, ніж стягнення аліментів, позивач має право на звернення до суду з відповідними самостійними вимогами у передбаченому чинним законодавством в порядку, із дотриманням вимог Цивільного процесуального законодавства України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial