Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У грудні 2022 року до суду звернувся Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 7321 грн 96 коп. та судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 30 серпня 2021 року відповідач [PERSON] звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. На підставі особистої заяви [PERSON] останній було надано статус безробітньої. В своїй заяві остання стверджувала, що вона в даний час не зареєстрована, як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсії, тому, відповідно до вимог чинного законодавства їй була призначена та виплачувалася допомога по безробіттю. На виконання вимог п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку відносно відповідача шляхом інформаційного обміну даних з податковим органом, державним центром зайнятості. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 32 від 19 лютого 2022 року встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості [PERSON] з 30 серпня 2021 року по 19 лютого 2022 року одночасно працювала у ФОП [PERSON] на підставі договору про надання послуг № 01/1221 від 1 грудня 2021 року. Відповідно до наданого розрахунку, сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 1 грудня 2021 року по 18 лютого 2022 року становить 7321 грн 96 коп. 3 жовтня 2022 року наказом директора Кременчуцького МРЦЗ за № 111 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю з [PERSON] в розмірі 7321 грн 96 коп. та 3 жовтня 2022 року за вих. №16/50/583-22, [PERSON] направлено повідомлення про необхідність повернення виплаченої допомоги по безробіттю. У добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю до цього часу відповідачем не повернута. Наказ про повернення допомоги по безробіттю в установленому законом порядку [PERSON] не оскаржувався. Оскільки, в добровільному порядку відповідач не повернула суму незаконно отриманої допомоги, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 10 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не прибув, про час, дату та місце розгляду справи позивач в особі його керівництва був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому представник позивача надав суду заяву згідно якої просить справу розглядати без участі представника позивача, позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача та відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. 30 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю. [PERSON] було роз`яснено права та обов`язки зареєстрованих безробітних, зокрема попереджено про відповідальність за несвоєчасне подання або подання недостовірних відомостей про обставини, що випливають на умови виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та про обов`язковість повернення службі зайнятості коштів, незаконно отриманих у разі не повідомлення або несвоєчасного повідомлення даних, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, що підтверджується його підписом в Додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітних. Згідно витягу із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] ПК №165121083000016, наказами №НТ210830 від 30 серпня 2021 року останній надано статус безробітної, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 30 серпня 2021 року по 26 травня 2022 року. Наказом № НТ220405 від 05 квітня 2022 року Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості з 19 лютого 2022 року припинено [PERSON] виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів та припинено реєстрацію безробітної. Наказом № НТ221004 від 4 жовтня 2022 року вирішено повернути кошти у порядку встановленому відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Як встановлено судом Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку, відносно [PERSON] та шляхом інформаційного обміну даних Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 23.03.2022 за вих. №1600-0210-8/13758 повідомило, що згідно заяви [PERSON] , [INFO] від 12.06.2020 останньому призначено пенсію за віком з 27.12.2019. На виконання вимог п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку відносно відповідача шляхом інформаційного обміну даних з податковим органом, державним центром зайнятості. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 32 від 19 лютого 2022 року встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості [PERSON] з 30 серпня 2021 року по 19 лютого 2022 року одночасно працювала у ФОП [PERSON] на підставі договору про надання послуг № 01/1221 від 1 грудня 2021 року. Згідно копії розрахунку про стягнення допомоги по безробіттю щодо [PERSON] за період з 1 грудня 2021 року по 18 лютого 2022 року загальна сума становить 7321 грн 96 коп. 3 жовтня 2022 року наказом директора Кременчуцького МРЦЗ за № 111 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю з [PERSON] в розмірі 7321 грн 96 коп. та 3 жовтня 2022 року за вих. №16/50/583-22, [PERSON] . Згідно ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», безробітною визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністра Праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року №60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення, повернути незаконно виплачені кошти. У добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю до цього часу, відповідачем не повернута. Наказ про повернення допомоги по безробіттю в установленому законом порядку [PERSON] не оскаржувався. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За правилами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Безпідставне невиконання відповідачем покладених на нього зобов`язань будучи безробітним та обізнаним з положеннями ЗУ «Про зайнятість населення», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на випадок безробіття під час надання статусу безробітного, порушує право Кременчуцького МРЦЗ на відшкодування в даному випадку незаконно отриманих соціальних послуг у вигляді допомоги по безробіттю, котрі були виплачені [PERSON] . Статтею 1166 ЦК України визначаються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. На підставі викладеного, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідно до норм ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з відповідача необхідно стягнути суму виплаченого забезпечення. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача коштів отримані нею у сумі 7321 грн 96 коп. Відповідно доч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2481,00 грн 00 коп.

Outcome: approved