Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Окрім неї, у даній квартирі зареєстрований відповідач (колишній чоловік), який не проживає за місцем реєстрації. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду. Реєстрація [PERSON] у квартирі спричиняє їй матеріальні збитки, оскільки вона сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей, не може оформити субсидії. Відповідач зніматися з реєстраційного обліку (виписуватися) з квартири не бажає, тому вона позбавлена можливості вирішити дане питання у позасудовому порядку. Із урахуванням викладеного, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, до позовної заяви долучила клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив причин своєї неявки. Відзив на позов не подав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.09.1996, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , записана у реєстрову книгу №6314. Згідно з довідкою Відділу-Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 09.12.2021 за №017874/36-2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15.05.2001 і по день формування довідки. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2021 у справі №442/6616/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 15.07.2004 та зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького мсіького управління юстиції Львівської області, актовий запис №227, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне " [PERSON] ". З відомостей будинкової книги квартири [ADDRESS] підтверджується факт реєстрації за даною адресою, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 08.02.2023, що затверджений головою ОСББ "Тріо-16" Стефанишин М.Б., в результаті обстеження встановлено, що на день перевірки у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] , 1983 року народження, не проживає. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень\~ст.150 Житлового кодексу України\~та\~ст.383\~Цивільного кодексу України\~власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, беручи до уваги те, що [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживає тривалий період часу, домовленості між сторонами щодо збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, судом не встановлено, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved