Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки майна в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 432/1000 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої частки даного домоволодіння являється [PERSON] . Вказує, що її частка домоволодіння складається з приміщень житлового будинку «А-1», прибудови «а1» загальною площею 49,7 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., в тому числі: коридор (2-1) площею 6,6 кв. м., житлова кімната (2-2) площею 21,9 кв. м., житлова кімната (2-3) площею 12,1 кв. м., кухня (2-4) площею 8,3 кв. м., вбиральна (2-5) площею 0,8 кв. м., а також господарських будівель та споруд: ґанок «3», хлів «В-1, хлів «В?-1» гараж «Г-1». Належні співвласникам частки домоволодіння є фактично окремими об`єктами нерухомого майна, мають самостійні входи та комунікації, відокремлені стіною і кожна із частин може бути виділена та функціонувати як самостійний об`єкт нерухомого майна. Тому просить виділити належну їй частку домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, щоб мати можливість вільно володіти та користуватися належною їй часткою житлового будинку, зокрема, зареєструвати місце проживання членів своєї сім`ї, оформити субсидію. Також просить визнати за нею право власності на дану нерухомість та припинити право спільної часткової власності. Сторони подали до суду заяви, якими підтримали позов за обставин на його обґрунтування, просили його задовольнити та розглянути справу без їхньої участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновків про наступне. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) на підставі свідоцтва про право власності за законом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 17 травня 2004 року за № 1164 та дублікату угоди про розподіл спадкового майна, посвідченої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 17 травня 2004 року за реєстровим № 1170 (дублікат угоди виданий Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 06 серпня 2004 року за реєстровим № 1/272) на праві приватної власності належить 432/1000 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану нерухомість за позивачкою зареєстроване в книзі № 1а, номер запису 1993, реєстраційний номер 2577060, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Старокостянтинівським бюро технічної документації 26 серпня 2004 року за № 4541472. [PERSON] на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року належить право власності на іншу частку домоволодіння в цілому як на об?єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , що складається з приміщень житлового будинку загальною площею 54,1 кв. м., житловою площею 25,3 кв. м., в тому числі: коридор (1-1) площею 7,9 кв. м., санвузол (1-2) площею 3,5 кв. м., кухня з паливною (1-3), площею 11,7 кв. м., коридор (1-4) площею 5,7 кв. м., житлова кімната (1-5) площею 18,5 кв. м., житлова кімната (1-6) площею 6,8 кв. м., господарські будівлі та споруди ґанок «1», літня кухня «Б-1», вхід у погріб «2», погріб «б-1», хлів «Д-І». Згідно з даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений 12 жовтня 2022 року приватним підприємством «Проект БТІ» м. Старокостянтинів Хмельницької області, 432/1000 частки домоволодіння [PERSON] складається з приміщень житлового будинку «А-1», прибудови «а1» загальною площею 49,7 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., в тому числі: коридор (2-1) площею 6,6 кв. м., житлова кімната (2-2) площею 21,9 кв. м., житлова кімната (2-3) площею 12,1 кв. м., кухня (2-4) площею 8,3 кв. м., вбиральня (2-5) площею 0,8 кв. м., а також господарських будівель та споруд: ґанок «3», хлів «В-1, хлів «В?-1» гараж «Г-1». Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за №176/1, виданого 12 жовтня 2022 року приватним підприємством «Проект БТІ» м. Старокостянтинів Хмельницької області при вивченні поверхового плану житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, внаслідок візуального огляду встановлено, що за технічними показниками об`єкт є відокремленим, має окремі входи, комунікації та може бути виділений в натурі в будинки блокованого типу з господарськими будівлями та спорудами. Право власності на земельну ділянку не надано. У фактичному володінні та користуванні [PERSON] перебувають 432/1000 частки домоволодіння (без самочинних добудов), які складаються з приміщень житлового будинку «А-1», прибудови «а1» загальною площею 49,7 кв. м., житловою площею 34,0 кв. м., в тому числі: коридор (2-1) площею 6,6 кв. м., житлова кімната (2-2) площею 21,9 кв. м., житлова кімната (2-3) площею 12,1 кв. м., кухня (2-4) площею 8,3 кв. м., вбиральня (2-5) площею 0,8 кв. м., а також господарських будівель та споруд: ґанок «3», хлів «В-1, хлів «В?-1» гараж «Г-1». Сторони погодились із вищевказаним висновком експерта з інвентаризації нерухомого майна приватного підприємства «Проект БТІ», яким встановлено технічну можливість поділу в натурі житлового будинку на дві частини відповідно до часток кожного із співвласників, що належать їм на праві спільної часткової власності, які є ізольованими між собою, мають окремі самостійні виходи, окремо проведено комунікації та відповідають вимогам щодо ізольованих будинків. Клопотань про призначення експертизи для визначення варіантів поділу не заявляли. Згідно ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З положень ч.ч. 2, 3\~ст. 367 ЦК України\~вбачається, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. ч.1,3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо) (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 601/180/16). Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст. 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~статті 181 ЦК України\~та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого\~\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~грудня 2010\~року №1117\~«Про ідентифікацію\~об`єктів нерухомого\~майна для\~реєстрації прав\~на них» (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 725/602/18). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проект них документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом №55 від 18 червня 2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з положень статтей\~183,\~367 ЦК України\~та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок»\~зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пункті 8 Постанови №7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Отже виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позовні вимоги про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності на домоволодіння слід задовольнити повністю, розподілити домоволодіння згідно запропонованого експертом варіанту поділу, який не порушуватиме прав сторін та враховує фактичне використання сторонами нерухомості. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, вимоги про їх відшкодування позивачкою не заявлялись, тому судові витрати слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved