Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову в частині вимоги про розірвання шлюбу позивач зазначає, що з 20 вересня 2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з чим вони з січня 2022 року припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Тому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Не погодившись з позовом відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.32-33), а також подав заяву про надання максимального строку для примирення (а.с.34). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 17 листопада 2022 року судом ухвалено часткове рішення у даній справі, яким з відповідача стягнуто аліменти на неповнолітню дитину та на дружину до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 46-47). Рішення суду набрало законної сили 20 грудня 2022 року, на його виконання видано виконавчі листи (а.с.55). Ухвалою суду від 18 листопада 2022 року за клопотанням відповідача надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці (а.с.48), після спливу якого примирення не відбулося. Ухвалою суду від 26 січня 2023 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання (а.с.50). У судове засідання представник позивача адвокат Євтушок Т.А. не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що протягом строку наданого судом,примирення між подружжям не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу (а.с.64). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. Причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 20 вересня 2019 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №392 (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними нормами права. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] », після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно наданої суду квитанції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved