Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 7388,89 грн.(індекс інфляції за період з 01.01.2019 року по 31.10.2022 року); 3373.92 грн. (3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за період з 01.01.2019 року по 31.10.2022 року, що складає загальною сумою 10762,81 грн. Позов обґрунтовує тим, що між первісним кредитором (фізична особа [PERSON] ) та відповідачем було укладено договір позики від 30.05.2018 року загальною сумою 45 тис. грн терміном повернення позики до 11.06.2018 року. 08.05.2020 року було укладено договір про відступлення права вимоги. Рішенням Бахмацького районного суду від 09 вересня 2020 року стягнуто з відповідача 29321,00 грн. яке набрало законної сили та видано виконавчий лист № 2/728/292/20 від 11.02.2021р. який подано до виконання Бахмацькому РВ ДВС. 16.02.2021року Постановою державного виконавця Бахмацького РВ ДВС Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м.Суми) відкрито виконавче провадження ВП № 64510815 про примусове стягнення коштів в сумі 29321.00 грн. з боржника [PERSON] 09.11.2022 року Постановою державного виконавця Бахмацького РВ ДВС Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м.Суми) закінчено виконавче провадження ВП № 64510815 у зв`язку із виконанням. Позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 7388, 89 грн індекс інфляції за період з 01.01.2019 року по 31.10.2022 року, 3373,92 грн - 3 % річних за час прострочення грошового зобов`язання за період з 01.01.2019 року по 31.10.2022 року, а всього 10762, 81 грн. Ухвалою судді від 02.03.2023 року відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року за клопотанням відповідача витребувані письмові докази по справі. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Бахмацького районного суду від 09 вересня 2020 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 29321,00 грн. в рахунок погашення боргу за розпискою від 30 травня 2018 року. Рішення суду набрало законної сили 21.12.2020 року. На виконання судового рішення було видано виконавчий лист № 2/728/292/20 віл 11.02.2021р., який подано до примусового виконання Бахмацькому районному відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Суми). 16.02.2021 року Постановою державного виконавця Бахмацького РВ ДВС Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м.Суми) відкрито виконавче провадження ВП № 64510815 про примусове стягнення коштів в сумі 29321,00 грн. з боржника [PERSON] на користь [PERSON] . 09.11.2022 року Постановою державного виконавця Бахмацького РВ ДВС Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м.Суми) закінчено виконавче провадження ВП № 64510815 у зв`язку із фактичним повним виконанням. Згідно відповіді Бахмацького районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м.Суми) від 20.04.2023 року стягнення коштів з боржника проводилось наступним чином: 13.08.2021 р., -1591,16 грн.; 15.09.2021 р., -1563,05 грн; 13.10.2022 р., -1565,51 грн; 11.11.2021 р, -1 790,56 грн; 08.12.2021 р., -1737,54 грн; 30.12.2021 р, -1895,58 грн; 09.02.2022 р, -1900,23 грн; 01.06.2022 р., -949,41 грн; 01.06.2022 р., -2299,67 грн; 30.06.2022 р, -1276,63 грн; 04.10.2022 р., -475,60 грн; 08.11.2022 р., -12276,06 грн; Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У контексті статей 524, 533-535,625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно з постановою Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №918/344/17 формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч.2ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи містять належні та допустимі докази погашення відповідачем заборгованості, яка стягнута за рішенням Бахмацького районного суду від 09 вересня 2020 року по справі № 728/749/20, лише 09.11.2022. Відповідач доказів відсутності правових підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат або невірного їх розрахунку суду не надав. Враховуючи зазначене, позивач має право заявляти до стягнення інфляційні втрати та 3 % річних, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, які не були предметом спору у справі № № 728/749/20, але право нарахування на які виникає з порушення договірних зобов`язань. Як вбачається із розрахунку заборгованості, інфляційні втрати та 3 % річних позивач нараховував з 01.01.2019 року і до моменту фактичного виконання зобов`язання 09.11.2022. Обов`язок щодо сплати грошових коштів у відповідача виник з моменту набрання рішенням суду законної сили, тобто з 21.12.2020\~року. Кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за визначений ним період час прострочення. Провівши розрахунок 3% річних за період з 21.12.2020 року по 09.11.2022 рік на суму основного боргу 29321,00 грн, суд зазначає, що такі становлять 1 660,38 грн. Інфляційні втрати за період з 21.12.2020 року по 09.11.2022 рік складають 11\~334.99\~грн, однак позовні вимоги щодо стягнення інфляційних витрат позивачем зазначені у сумі 7388,89 грн. Оскільки при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат у розмірі 7388,89 грн. З огляду на часткове задоволення позову та звільнення Позивача від сплати судового збору, з Відповідача на користь держави, відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~підлягає стягненню судовий збір у сумі 901,82 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial