Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання кредитного договору недійсним. Заява мотивована тим, що 27.07.2021 невідомі особи заволоділи персональними даними позивач, в результаті чого з рахунку позивача, який оформлений в АТ «ПриватБанк» невідомими особами були зняті грошові кошти в розмірі 5 280 грн. Позивач звернулась до відділення поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в той час в її адресу надійшла вимога відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором№4529259 від 27.07.2021. Позивач зазначає, що споживчого кредиту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» не укладала та звернулась з вимогою про припинення вимагати грошові кошти на погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором. На звернення позивача в адресу відповідача виявились без результативним, позивач звернувся до суду та просить суд визнати недійсним договір №4529259 від 27.07.2021 про надання споживчого кредиту , укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] та стягнути судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином. В адресу суду представник позивача направила заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 26.01.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю, та зазначає, що кредитний договір укладено в онлайн-режимі відповідно до вимог чинного законодавства. Перед подачою заявки на отримання кредиту, клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг з Послугами, та відповідними примірниками Кредитного договороу, що розміщенні на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладених у цих павилах. При цьому він повинен підтвердити, що ознайомленний , повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, провсталяючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційо-реєструючої електронної системи відповідача, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів, без такого підтвердження у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на інші сторінку/вкладку, тому обставини викладені в позові є необгрунтовнами. Переказ коштів здійснено 27.07.2021 року шляхом перерахування на банківську картку клієнта яку було вказано в заяві на отримання споживчого кредиту. Позивач не скористався своїм правом визначеним ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якого, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Позивач не надав жодних доказів щодо здійснення шахрайських дій по відношенню до [PERSON] щодо укладання від її імені Кредитного договору. Зазначає, що 27.07.2021 між сторонами було укладено письмовий договір в електронній формі №4529259 про надання коштів у позику на у мовах споживчого кредиту, згідно умов якого позивачу було надано кошти у розмірі 1 000, 00 грн. на умова встановлених, а позивач (споживач) зобов`язкувався одержати та повернути кошти кредиту. Заявка на отримання кредиту подається Клієнтом через Особистий кабінет. Перед поданням Заявки, Клієнт обирає бажані умови отримання Кредиту (у тому числі суму та строк) та підтверджує їх шляхом надсилання Заявки на розгляд Товариству. У разі прийняття позитивного рішення, Товариство робить Клієнту в його Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства. При цьому. Клієнт, ознайомившись із його текстом, може прийняти пропозицію укласти Договір позики або відмовитися від неї. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «погоджуюсь/согласенг» у Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає Клієнту засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду. У момент введення коду на веб-сайті Товариства, Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), що підписується одноразовим ідентифікатором згідно до Закону України «Про електронну комерцію». За таких обставин позов не може бути задоволено. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як свідчать матеріали справи, 27.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АвентусУкраїна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів споживчого кредиту №4529259, відповідно до якого відповідач зобов`язується надати позивачу грошові кошти в загальній сумі 1 000 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язується повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ними. Сторони погодили, що строк кредиту становить 10 днів. Дата привернення кредиту вказується у графіку платежів, що ж Додатком№ 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4 цього Договороу. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту: Знижена процентна ставка становить 1,90 %в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору. 1.4.2. Стандартна процента ставка складає 1,90 % в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного в п. 1.4 Цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки.(п.п. 1.2, 1.3, 1.4 , 1.5. Договору) (копія наявна в матеріалах справи). Пунктом 1.6. Вказаного договору визначено мету отримання кредиту - споживчі (особисті ) потреби. Пунктом 1.7. договору визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за зниженою ставкою 3,72 річних, за стандартною ставкою 57108, 97річних. Відповідно до п. 1.8. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає за зниженою ставкою складає 1001,00 грн., а за стандартною ставкою 1190,00 грн.. Згідно п. 2.1. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної крати № [NUMBER] або іншої плтажіної карти, реквізити якоє надані Споживачем Товариству з метою отрмання кредиту. У розділі 11 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано прізвище, ім`я та по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, та адреса реєстрації позивача та його контактний номер телефонів, а також зазначено, що договір підписано електронним підписом одно разом ідентифікатором [NUMBER], 27.07.2021 19:12:02. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит позивач, зобов`язувався повернути суму кредиту та сплати нарахованих процентів 06.08.2021 року, за зниженою процентною ставкою в загальній сумі 1 001, 00грн на реквізити відповідача. У разі невиконання умов договору вчасно, позивач повинен сплатити за розрахунковий період у розмірі 1 190,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З матеріалів справи вбачається, що при ознайомленні з пропозицією (офертою) та готовність прийняття пропозиції (оферти) позивачем свідчить натиснута кнопка у особистому кабінеті «Погоджуюсь» після чого відповідачем було надісла позивачу засобами Одноразової ідентифікації у вигляді коду, у момент введення позивачем одноразового ідентифікатора на сайті Товатиства цим самим позивач направив товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором та підписав договір, дія відбулася 27.07.2021 19:12:02. Дані відомості підтверджують, що спірний договір укладено шляхом використання позичальником (позивачем) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на її мобільний телефон смс - повідомленням. За результатами заповнення Реєстраційної форми для реєстрації на сайті відповідача в ІТС-Товариства відображена інформація, яка підтверджує, що саме позивач вводив вказані дані, оскільки відображено її особиста інформація. Доказів зворотного під час розгляду справи отримано небуло. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 цього Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки кредитний договір підписаний позивачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». За встановлених в судовому засіданні обставин, спірний договір містить всі істотні умови договору, а твердження позивача про те, що кредитний договір не був нею підписаний не не знайшло свого підтвердження. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, з якими чинне законодавство України передбачає можливість визнання договору недійсним. Розподіляючисудовівитрати суд керуєтьсяположеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed