Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ними права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Позивачі обґрунтовують позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, в якому земельні ділянки, що належали їй праві власності вона заповіла позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Позивачі прийняли спадщину, про що подали відповідні заяви до нотаріальної контори, а відповідач подав заяву про відмову від спадщини. Позивачі звернулися до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про спадщину їм було відмовлено, у зв`язку із чим вони змушені звернутися до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про підтримання та визнання позовних вимог, та розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2019. За життя померла склала заповіт, що посвідчений 07.09.2018 в.о. старости сіл Мокроволя Жемелинці Окіп Білогірського району Хмельницької області та зареєстрований у реєстрі за № 42, згідно якого заповіла [PERSON] належні їй земельні ділянки: площею 3,5540 га та 0,4309 га, кадастровий номер 6820386000:05:007:0073, кадастровий номер 6820355000:04:017:0041 призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області; [PERSON] належні їй земельні ділянки площею 3,5540 га та 0,4615 га кадастровий номер 6820355000:04:017:0040, кадастровий номер 6820386000:05:007:0072 призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Згідно державних актів на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 022184, серії ЯЕ № 022185 [PERSON] належать земельні ділянка площею 3,5540 га та 0,4309 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.2013 [PERSON] отримала спадщину у вигляді земельних ділянок площею 3,5540 га та 0,4615 га кадастровий номер 6820355000:04:017:0040, кадастровий номер 6820386000:05:007:0072 призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Мокроволянської сільської ради Білогірського району Хмельницької області. За інформацією, наданою Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області № 171/02-14 від 16.02.2023, в термін, передбачений законом (6 місяців), після смерті [PERSON] із заявами звернулись: [PERSON] (племінник) з заявою про відмову від прийняття спадщини; [PERSON] (сестра), [PERSON] із заявами про прийняття спадщини. Заведена спадкова справа № 165/2020. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно довідки Новопокровської селищної ради Чугуївського району від 07.02.2023, [PERSON] , яка помела [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] і на день смерті з нею проживала та вела спільне господарство її сестра [PERSON] . Таким чином, позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] за заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.\~1225\~ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено п. «Г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.\~1269\~ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296-1299\~ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved