Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, Добропільська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 27 липня 2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON] . В період спільного проживання у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . 17 травня 2021 року шлюбні відносини між сторонам були припинені. Після припинення шлюбних відносин малолітня донька [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю. З травня 2021 року дитина постійно проживає разом з матір`ю. Мати займається її вихованням та утриманням, повністю забезпечує усі витрати на гідне існування, має належне місце для проживання, де для дитини створені належні умови для нормального та гармонійного розвитку, не перешкоджає участі батька у спілкуванні з дитиною, проте бажає в установленому законом порядку вирішити питання про місце проживання дитини. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 січня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2023 року розгляд справи відкладено. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки. Представник Добропільської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року. Рішення набрало законної сили 17 червня 2021 року (а.с. 16-18). [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с.20). Судовим наказом Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2021 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19). Позивач у позові зазначає, що малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , наразі постійно проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, тому просила суд визначити місце проживання дитини із нею. Так, з довідки голови правління ОСББ «120» від 21 листопада 2022 року вбачається, що [PERSON] , 1990 року народження, зареєстрована та з 01 березня 2011 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] за вищевказаною адресою проживає її донька, [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджено сусідами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Разом з тим, судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 26 серпня 2020 року [PERSON] подарував своїй дочці [PERSON] в особисту приватну власність квартиру [ADDRESS] (а.с.26-28). Зазначене також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.29). Малолітня [PERSON] навчається в 4-Б класі Добропільського НВК «Спеціалізована школа I-III ступенів № 4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний навчальний заклад» в 2022 - 2023 н.р. за денною, дистанційною, індивідуальною формою навчання. Мати дівчинки активно займається вихованням доньки, стежить за її успішністю, за побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям доньки в школі, допомагає їй із заняттями. Тактовна, терпляча, вміє знаходити компромісні рішення і навчає дитину. [PERSON] висловлюється про матір з ніжністю і повагою. Завжди охайно виглядає, неконфліктна, спокійна. [PERSON] дотримується демократичного стилю в спілкуванні і виховані доньки. Сім`ю можна вважати гармонійною, відкритою, з чіткими соціальними межами (а.с.24-25). З побутової характеристики, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що остання характеризується з позитивної сторони, дотримується та поважає сусідів, приймає активну участь у життєдіяльності багатоквартирного будинку (ОСББ «120»), внески оплачує у строк, веде здоровий образ життя, конфліктних ситуацій не виникало, спиртними напоями не зловживає, працює (а.с.22). З виробничої характеристики вбачається, що [PERSON] , 1990 року народження, працює на посаді фахівця централізованої бухгалтерії відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Добропільської міської ради з 10 березня 2021 року. За період перебування на посаді фахівця, по теперішній час, зарекомендувала себе позитивно. Ділові якості проявила на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги від співробітників не надходило, тільки позитивні відгуки, в колективі користується повагою та авторитетом. У порушені техніки безпеки помічена не була (а.с.23). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , №03/167-10/02 від 21.03.2023 року, Орган опіки та піклування Добропільської міської ради вважає, що мати [PERSON] має всі умови для виховання та утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с.74-76). При вирішенні спірних правовідносин суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , що відповідає найкращим інтересам дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення вимоги визначити місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Вимога встановити місце проживання за конкретною адресою: [ADDRESS] не підлягає задоволенню, оскільки суд визначив місце проживання дитини разом із матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial