Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 01 листопада 1997 року. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 01 листопада 1997 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До останнього часу сімейне життя поступово вгасало, відносини між сторонами стали не подружніми, не сімейними, з`явилися різні інтереси, погляди на життя. У сім`ї почалися скандали та непорозуміння, які він намагався уникати, але розумів, що у продовженні стосунків більше немає сенсу. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивачем прийнято остаточно, тому що примирення між сторонами не можливе. Позивач просить термін для примирення не надавати, тому що це суперечить його інтересам та інтересам дітей та розірвати шлюб. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.03.2023 відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 20.04.2023. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити та строк для примирення не надавати. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 01 листопада 1997 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01.11.1997 Відділом реєстрації громадського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис №906. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.03.2007 Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану по\~Соснівському району\~м.\~Черкаси Черкаського\~міського управління\~юстиції,\~актовий запис\~№292,\~та неповнолітнього\~сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.03.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №293. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, відповідач з позовними вимогами згодна, проти розірвання шлюбу не заперечує, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду позивачем згідно квитанції №0.0.2810452357.1 від 11.01.2023 було сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн., та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн., понесений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved