Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] , чверез свого представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Приватного підприємства «Універсал-Транс» в якому просить, з врахуванням додаткових пояснень: - стягнути з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] , 89227, 59 грн. у відшкодування шкоди; - стягнути з ПП «Універсал-Транс» на користь [PERSON] 30409, 10 грн. у відшкодування шкоди; - стягнути з ПП «Універсал-Транс» суму завданої моральної шкоди у розмірі 10000, 00 грн.; - стягнути з відповідачів на користь позивача 15000, 00 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги та сплеченого судового збору за подання позовної заяви. Позов мотивований тим, що 26.02.2021 року о 07 годині 50 хвилин в місті Боярка, вул. Київська, 45 сталася ДТП за участю транспортного засобу Богдан, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3042/21 від 22.03.2021 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням [PERSON] Правил дорожнього руху. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспонтного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , станом на дату ДТП була застрахована у ПАТ «СГ ТАС» відповідно до полісу № АР/9380869 (ліміт відповідальності 130 000,00 грн., франшиза 1500,00 грн.) [PERSON] звернулася до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» здійснило часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 39272,41 грн., обґрунтовуючи таку суму звітом № 13566 від 16.03.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення Страховика. [PERSON] не погодившись з сумою страхового відшкодування сплаченим Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» звернулася до ТОВ «Партнер-Консалт», який має сертифікат оціночної діяльності виданий на підставі наказу 419/20 від 25.05.2020 року, щодо виконання автотоварознавчого дослідження Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] . За результатами Висновку ТОВ «Партнер-Консалт» № 21-164 від 08.06.2021 року, який здійснено експертом Скребцовим С.О., встановлено що ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу становить 211733,50 грн., в той час як вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та становить 189934,60 грн. (сто вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн. 60 коп.). Крім того, на момент подачі позовної заяви до суду Позивачка [PERSON] повністю відремонтувала свій автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] від пошкоджень отриманих в дорожньо-транспортній пригоді від 26.02.2021 року, ремонт здійснювався на СТО ФОП [PERSON] і згідно ату виконаних робіт по ремонту автомобіля від 17.04.2021 року вартість відновлювального ремонту склала 158909,10 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`ять гривень 10 копійок). Ухвалою Святошинського районного суду від 19.07.2021 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , позовні вимогу підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Синельніков М.О. в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві де зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними та необґрунтованими оскільки суперечать положенням ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме зазначив що згідно віту № 13566 від 16.03.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] до ДТП є фізично знищеним оскільки його відновлювальний ремонт перевищує ринкову вартість на момент ДТП. Крім того, зазначив що акт виконаних робіт наданий Позивачем не має братися до уваги оскільки Позивачкою здійснено частковий ремонт її транспортного засобу. Представник відповідача Приватного підприємства «Універсал-Транс» в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.09.2018 року, близько 13 год. 35 хв., в м. Суми по просп. Шевченка, поблизу будинку №1, 26.02.2021 року о 07 годині 50 хвилин в місті Боярка, вул. Київська, 45 сталася ДТП за участю транспортного засобу Богдан, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/3042/21 від 22.03.2021 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням [PERSON] Правил дорожнього руху (а.с. 138-139). Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспонтного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , станом на дату ДТП була застрахована у ПАТ «СГ ТАС» відповідно до полісу № АР/9380869 (ліміт відповідальності 130 000,00 грн., франшиза 1500,00 грн.) (а.с. 14). 04.03.2021 року [PERSON] звернулась до ПАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП, яке мало місце 26.02.2021 року в м. Боярці по вул. Київська 45 (а.с. 16-18). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 16.03.2021 року №13566, матеріальний збиток, завданий [PERSON] , як власнику транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , становить 212772, 41 грн. (а.с. 26-85). Згідно з результатами виконаного автотоварознавчого дослідження, оформленого висновком №21-164 від 08.06.2021 року, який здійснено експертом [PERSON] , встановлено, що ринкова вартість пошкодженого трансопртного засобу становить 211733, 50 грн., в той час як вартість матерального зиьку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та становить 189934, 60 грн. (а.с. 105-130). Відповідно до ату виконаних робіт по ремонту автомобіля від 17.04.2021 року вартість відновлювального ремонту склала 158909,10 грн. (а.с. 94). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що виникають внаслідок відшкодування шкоди. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Особливості відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, регламентовано положеннями ст. 1187 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, котрий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року). Тобто, за змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону №1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспонтного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , станом на дату ДТП була застрахована у ПАТ «СГ ТАС» відповідно до полісу № АР/9380869 (ліміт відповідальності 130 000,00 грн., франшиза 1500,00 грн.) [PERSON] звернулася до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, відповідачем ПАТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 39272,41 грн., обрахованої на підставі звіту № 13566 від 16.03.2021 року відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 232 877,26 грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля згідно даного звіту 212772,41 грн. Відповідно до п. 30.1, статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно ж до п. 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ату виконаних робіт по ремонту автомобіля від 17.04.2021 року вартість відновлювального ремонту склала 158909,10 грн. Позивач, [PERSON] , власник пошкодженого автомобіля, повністю відремонтувала своє авто з власні кошти від наслідків ДТП 26.02.2021 року. Доводи представника відповідача ПАТ «СГ «ТАС» про те, що акт виконаних робіт не містить відновлювальних робіт по деяких пошкодженнях завданих транспортному засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді від 26.02.2021 року, зокрема таких як лобове скло не заслуговують на увагу, оскільки згідно протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 12.03.2021 року такі пошкодження були наявні на автомобілі до дтп та не відносяться до пошкоджень отриманих 26.02.2021 року (а.с. 89-91). Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17). Верховним судом України у листі від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» висловлено правову позицію, згідно якої визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17. Отже, позивачу було завдано матеріальної шкоди в дорожньо-транспортній пригоді, через пошкодення належного їй транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] в розмірі 158909, 10 грн. Розрахунок страхового відшкодування здійснений Приватним акціонерним товариством «Страхова група ТАС» з посиланням на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спростовується матеріалами справи, зокрема актом виконаних робіт, відповідно до якого фактична вартість відновлювального ремонту не перевищую ринкову вартість транспортного засобу. Ліміт відповідальності за полісом виданим ПАТ «СГ «ТАС» № АР/9380869, за шкоду заподіяну майну, становить 130 000,00 грн., а розмір франшизи складає 1500,00 грн. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст.1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Подібні висновки викладено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). З урахуванням пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Богдан А09202, д.н.з. [NUMBER] була застрахована у Відповідача 1 відповідно до полісу № АР/9380869 від 04 лютого 2021 року, що був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, страхова сума за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн, франшиза 1500,00 грн., Відповідач 1 мав би сплатити суму страхового відшкодування з урахуванням отриманої інформації та документів в межах ліміту за полісом за вирахуванням франшизи. Отже, різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та реально понесеними збитками визначеними згідно відповідних документів станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля складає: 128500 грн. (сума ліміту за полісом) - 39272,41 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) = 89227,59 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч двісті двадцять сім грн. 59 коп.), що підлягає стягненню з ПАТ «СГ «ТАС». Відповідач Приватне підприємство «Універсал-Транс» в судове засідання не направило свого представника та не скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, [PERSON] зобов`язаний був би сплатити на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Проте, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Аналогічне викладене у постанові Верховного суду України у справі № 6-954цс16 від 26.10.2016 року. Як вбачається з диспозиції статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових обов`язків). З огляду на те, що [PERSON] , працював водієм на ПП «Універсал-Транс», відповідно, саме Відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду завдану його працівником у загальному розмірі: 158909,10 грн.(сума понесених витрат на відновлення автомобіля) - 128500,00 грн. (сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню з Відповідача1) = 30409,10 грн. Відтак саме відповідач ПП «Універсал-Транс», в розмірі 30409,10 грн. має відповідати за шкоду, завдану його майном (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автобус Богдан, д.н.з [NUMBER] належить ПП «Універсал - Транс»). У цивільних відносинах з відшкодування шкоди діє презумпція винуватості особи, яка завдала шкоду, а обов`язок доведення відсутності вини покладається на особу, яка завдала шкоду (ст. 1166 ЦК). Відповідно до статі 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається (ст. 81 ЦПК України). Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). За правилом ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Зважаючи на наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди. Щодо заявлених позовних вимог у частині відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд встановив. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу , а також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 31.03.2021 року між Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» та [PERSON] було укладено про надання правової допомоги. Суму гонорару за надання правничої допомоги Позивач та адвокат погодили у відповідній Додатковій угоді № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 31.03.2021 року, та визначили у фіксованому розмірі, який складає 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) грн. При цьому Сторони дійшли згоди, що сума гонорару за здійснення всіх необхідних, можливих та допустимих дії з захисту прав та інтересів Клієнта, в тому числі, стягнення заборгованості, за подією, що сталася 26.02.2021 року о 07 годині 50 хвилин в місті Боярка, вул. Київська, 45 сталася ДТП за участю транспортного засобу Богдан, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , встановлюється Сторонами у фіксованому розмірі, та включає в себе в тому числі, але не виключно, консультації Клієнта, складання на направлення адвокатських запитів, здійснення досудової роботи з врегулювання події, представництво інтересів Клієнта у судових інстанціях, державних та недержавних органах, підприємствах, організаціях, установах, тощо, здійснення підготовчих дій, таких як: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз та вивчення судової практики; підготовка та подання позовної заяви в суд, а саме, визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання позовної заяви; копіювання, завірення, зшивання додатків до позовної заяви, підготовка справи до відправки в суд, тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилом ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. У постанові від 15.06.2021 № 159/5837/19 (61-10459св20), зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті." Крім того, у постанові від постанові КАСВС від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 зроблено висновок, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню у дольовому порядку витрати, пов`язані з розглядом справи: витрати на професійну правничу допомогу - 15 000,00 грн. та судовий збір сплачений позивачем в розмірі 1296, 37 грн.

Outcome: partial