Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його батьками. У 2019 році шлюб між батьками було розірвано і з того часу вони спільно не проживають. На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року на його утримання та на утримання його неповнолітнього брата [PERSON] , батько сплачував аліменти матері у розмірі 1 500 грн. щомісячно на кожного. [INFO] він досяг повноліття і стягнення аліментів з батька на його користь припинилися. З вересня 2021 року він навчається на денній формі навчання у Черкаському державному технологічному університеті, що засвідчується Довідкою № 51/22 від 13.09.2022 року та отримує стипендію у розмірі 2 550 грн., що засвідчено Довідкою про доходи № 53 від 14.09.2022 року. На даний час стипендія є єдиним джерелом його доходів, оскільки ні мати, ні батько, матеріально не допомагають. Вважає, що відповідачі зобов`язані матеріально допомагати йому під час навчання, оскільки він потребує цієї допомоги та просить стягнути з відповідачів аліменти на його утримання в розмірі по 1 500 грн. щомісячно з кожного з відповідачів, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Ухвалою від 28 листопада 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, в подальшому до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнала частково та не заперечувала проти стягнення з неї аліментів в розмірі 1 000 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] від 5.02.2004 року. В позові позивач зазначає, що у 2019 році шлюб між батьками було розірвано і з того часу вони спільно не проживають. На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2020 року на його утримання та на утримання його неповнолітнього брата [PERSON] , батько сплачував аліменти матері у розмірі 1 500 грн. щомісячно на кожного. [INFO] позивач [PERSON] досяг повноліття і стягнення аліментів з батька на його користь припинилися. З вересня 2021 року позивач навчається на денній формі навчання у Черкаському державному технологічному університеті, що підтверджується Довідкою № 51/22 від 13.09.2022 року. Термін навчання - з 01.09.2021 до 30.06.2025 року. Позивач отримує стипендію у розмірі 2 550 грн., що підтверджено Довідкою про доходи № 53 від 14.09.2022 року. Позивач зазначає, що на даний час стипендія є єдиним джерелом його доходів, оскільки ні мати, ні батько йому матеріально не допомагають. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що відповідачі є працездатними та мають можливість допомагати повнолітньому синові під час навчання. Повнолітній син відповідачів навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Зважаючи на норми чинного законодавства та матеріали справи, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі по 1 500 грн. щомісячно з кожного з відповідачів, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 07 жовтня 2022 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі по 1 073 грн. 60 коп. з кожного.

Outcome: approved