Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач 03.08.2022 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2022 року провадження по справі відкрито В обгрунтування позову позивач вказує, що 20 листопада 2010 року [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] , який сторони зареєстрували у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 594, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 2010 року Після державної реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . У шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , шо підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 2012 року. [PERSON] є дитиною-інвалідом підгрупи А у зв`язку з тяжким захворюванням - дитячий аутизм з гіперкінетичним розладом поведінки, інтелектуально-кінестичним зниженням та рециптивно-експресивними порушеннями мови. Позивач зазначає, що на фоні регулярних сварок через небажання Відповідача приймати участь в догляді та лікуванні дитини, приблизно з початку 2022 року сімейне життя між сторонами істотно погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до втрати поваги та довіри один до одного, постійного нервового напруження, стресів, руйнування нормальних взаємовідносин подружжя. Починаючи з травня 2022 року фактично припинились шлюбні відносини між позивачем та Відповідачем. Після цього, позивач вказує, що неодноразово пропонувала Відповідачу розірвати шлюб, врегулювати всі питання, пов`язані з вихованням та лікуванням спільної дитини, та почати нове життя один для одного. Однак, досягти консенсусу не вдалося по цей час, Відповідач відмовляється навіть відвідувати свою дитину, посилаючись на брак грошей та інші надумані проблеми. Таким чином, для нормального розвитку дитини, з урахуванням всіх складових, від яких залежить якість життя дитини, її стан психічного та фізичного здоров`я, розвиток та майбутнє, а також враховуючи, що дитина потребує значних додаткових витрат на лікування та розвиток, щомісячні витрати на дитину у грошовому виразі складатимуть близько 20 600 грн. Позивач вказує, що розмір аліментів на дитину, який підлягатиме сплаті Відповідачем, складатиме 10 300 гривень в місяць. Зазначена сума аліментів є повністю обгрунтованою потребами дитини та нинішнім станом цінової політики у державі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року вирішено витребувати докази. 14 лютого 2023 року від Державної податкової служби України в Одеській області до суду надійшли Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів за період з 1 кварталу 2021 року по 3 квартал 2022 року. 10 травня 2023 року від АТ «Кредобанк» до суду надійшла відповідь стосовно рахунків [PERSON] . 20 травня 2023 року від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла відповідь стосовно рахунків [PERSON] . У судове засідання призначене на 04 квітня 2023 року сторони не з`явились. Позивачем 29.11.2022 року подано заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Так, рекомендоване повідомлення про сповіщення позивача про дату та час судового засідання було направлено на підтверджену відділом адресно-довідкової служби ГУ ДМС адресу реєстрації, однак повернуто на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що матеріали справи дозволяють ухвалити законне та справедливе рішення. Судом встановлено, що 20 листопада 2010 року [PERSON] , уклала шлюб із [PERSON] , який сторони зареєстрували у Другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 594, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 2010 року Після державної реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . У шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , шо підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 лютого 2012 року. [PERSON] є дитиною-інвалідом підгрупи А у зв`язку з захворюванням - дитячий аутизм з гіперкінетичним розладом поведінки, інтелектуально-кінестичним зниженням та рециптивно-експресивними порушеннями мови. Наведене підтверджується, зокрема, Медичним висновком №177 про дитину інваліда до 16 років від 22.09.2020 року, медична форма №080/о (копія надається), а також призначенням лікарів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.ч.1,5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів за період з 1 кварталу 2021 року по 3 квартал 2022 року, відповідач має мінливий дохід. Так відповідачу з травня по листопад було нараховано 27582,99 грн., 1449,26 грн., 4140,78 грн., 748,68 грн. Як вбачається з інформації стосовно рахунків [PERSON] від АТ «Кредобанк» та АТ КБ «ПриватБанк» кошти на рахунках відсутні. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі, суд враховує такі фактори: -потреби особи, на яку покладається обов`язок забезпечити іншу особу аліментами; -можливості особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти; -дохід, майно та інші матеріальні обставини підтримувача; -потреби та витрати на утримання дитини, яку потрібно утримувати. Також, при визначенні розміру аліментів, суд може враховувати інші обставини, які є важливими у конкретному випадку. Обов`язок доказування є одним з основних принципів цивільного процесу, який передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які вона використовує для підтримки свого позову або заперечення позову проти неї. Суд дослідивши матеріали справи встановлює, що позивачем не доведено, що відповідач зможе забезпечити сплату аліментів у розмірі 10300,00 грн. Позивач зазначає, що йому не відомо теперішній рівень доходів відповідача, його місце роботи чи заняття. З огляду на матеріали справи, суд вбачає, що зазначена сума буде надмірним тягарем для відповідача. Встановлення надмірних аліментів не призведе до покращення матеріального становища дитини, а може мати наслідком лише приховування реальних доходів відповідачем у зв`язку з неможливістю виконання рішення суду. Важливо зазначити, що розмір аліментів може бути змінений у разі зміни матеріальних чи інших обставин, які були враховані при їх встановленні. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З огляду на встановлені між сторонами взаємовідносини, беручи до уваги захворювання дитини, з урахуванням ускладненою економічною ситуацією, суд в першу чергу керується інтересами дитини. Дотримуючись балансу інтересів дитини та батька, з урахуванням наданих сторонами доказів суд вбачає, що задоволення позову в повному обсязі буде порушувати права батька. В той же час суд вбачає, що сума аліментів не повинна призводити до порушення прав дитини. Таким чином суд вбачає справедливим, та таким, що забезпечить інтереси сторін та дитини стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4000,00 грн. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial