Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У грудні 2022 р. представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудченко Олександра Віталіївна про встановлення фактів батьківства померлої особи та визнання дітей спадкоємцями першої черги. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] трагічно загинув, боронячи нашу країну від російських загарбників, [PERSON] , [INFO] , із яким Позивачка [PERSON] з березня 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах, з 05.07.2017 до 07.09.2019 року у зареєстровановаму шлюбі, потім з 20.09.2019 року до моменту його смерті знову у фактичних шлюбних відносинах, вела спільне господарство, та має двох доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , біологічним та фактичним батьком яких є [PERSON] . При цьому зауважувала, що молодша дочка [PERSON] народилася після смерті свого батька [PERSON] , і саме через ці обставини Позивачка була вимушена зазначати батька дитини у свідоцтві про її народження зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. Встановлення фактів батьківства померлої особи Позивачці необхідно для захисту майнових та немайнових законних інтересів своїх дітей, зокрема, визначеності походження дітей, права дітей на спадщину та для отримання соціальної допомоги членам сім`ї загиблого воїна, а оскільки дані факти згідно змісту заяви можуть оспорюватись та не визнаватись заінтересованими особами, то мають бути доведені в порядку позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2023р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадженян та призначено підготовче судове засідання. Підготовче судове засідання проведено за участю позивача, представника позивача та відповідачів. Представники заінтересованих осіб в судове засідання явку своїх представників не забезпечили. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В підготовчому судовому засіданні 06.03.2023 року представник позивача подала заяву про зміну предмету позову шляхом збільшення позовних вимог, та просила до вже заявлених у позовній заяві вимог додати вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва та [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва (який помер [INFO] ), в період часу з 01 березня 2015 року до 05 липня 2017 року та з 21 вересня 2019 року до 30 травня 2022 року. В підготовчому судовому засіданні 06.03.2023 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали спільну заяву про повне визнання позову з врахуванням заяви Позивачки про збільшення позовних вимог. У підготовчому судовому засіданні судом з`ясовані питання визначені ст. 197 ЦПК України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2023р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог. Відповідачі у судовому засіданні повністю визнали заявлені позивачем вимоги і не заперечували проти ухвалення судом рішення про задоволення позову в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб в судове засідання явку своїх представників не забезпечили. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. [INFO] народилася [PERSON] , про що складено актовий запис № 284 від 02.02.2016 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. 05.07.2017 року Позивачка та [PERSON] уклали шлюб, про що складено актовий запис № 659 від 05.07.2017 року Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Цей шлюб було розірвано 07.09.2019 року, про що складено актовий запис № 297 від 07.09.2019 року Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Київі. 30 травня 2022 року, під час виконання бойового завдання поблизу с. Темирівка, Гуляйпільського району Запорізької області, [PERSON] трагічно загинув. Позивачка, разом із Відповідачами, які є батьками [PERSON] , поховала чоловіка [INFO] у місті Києві. [INFO] народилася [PERSON] , про що складено актовий запис № 892 від 15.07.2022 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ознакою сім`ї є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків. Члени сім`ї наділені цілою системою прав та обов`язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч.8 ст.7 СК України). Відповідно до ч.1 ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до п. п. 20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Після смерті чоловіка, як загиблого воїна, відповідно до ст. ст. 30, 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», вона має право на оформлення пенсії по втраті годувальника на їх дітей та отримання одноразової грошової допомоги за загиблого чоловіка та інші передбачені чинним законодавством пільги. Щодо позовних вимог про визнання дітей спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , суд зазначає наступне: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином судом встановлено, що позивачем на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги про встановлення фактів батьківства померлої особи, які визнані Відповідачами у повному обсязі, а також знайшли своє підтвердження матеріалами справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, в той час як за вищевказаними обставинами вимоги про визнання дітей спадкоємцями першої черги є такими, що встановлені законом та не потребують додаткового визнання судом. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] повністю визнали позовні вимоги [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial