Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, у якій просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме те, що трудова книжка серії [NUMBER] від 05.08.1977 року, видана російською мовою на ім`я « [PERSON] », з урахуванням перекладу на українську- [PERSON] , [INFO] , архівна довідка № Р-88/07-12(1), яка видана Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації 03.02.2023 року [PERSON] , в якій зазначено про суми заробітку [PERSON] помісячно за період 1987-1992 років, та архівна довідка № Р-88/07-12(2), яка видана Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації 03.02.2023 року [PERSON] , в якій зазначено про суми заробітку [PERSON] помісячно за період 1993-1996 років належать йому, [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 04.05.2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Свої вимоги мотивує тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області йому призначено пенсію за віком. В подальшому він звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області за перерахунком пенсії, у зв`язку із чим ним було пред`явлено трудову книжку та архівні довідки, видані Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації про мій заробіток у Львівському заводі кінескопів - головного заводу ВО «Кінескоп» за період 1987-1996 років. Однак, в усному порядку йому було звернуто увагу, що в трудовій книжці та архівних довідках зазначено його прізвище як [PERSON] , хоча згідно паспорта громадянина України його прізвищем є [PERSON] . А тому, було роз`яснено про необхідність звернення в суд із заявою для встановлення факту належності зазначених вище правовстановлюючих документів, у яких його прізвище зазначено як [PERSON] , і лише після цього звертатися в ГУ ПФУ у Львівській області із письмовою заявою про перерахунок пенсії. Заявник зазначає, що зважаючи на те, що припинено діяльність Львівського заводу кінескопів-головного заводу ВО «Кінескоп», він звертався саме в Державний архів Львівської області Львівської обласної державної адміністрації щодо надання довідки про суми його заробітку у Львівському заводі кінескопів-головного заводу ВО «Кінескоп». Стверджує, що беручи до уваги припинення діяльності даного підприємства, виправлення його прізвища в документах є неможливі. Юридичний факт належності йому правовстановлюючих документів, виданих на ім`я [PERSON] , підтверджується паспортом громадянина України, карткою платника податків, свідоцтвом про народження [PERSON] , атестатом № 444, який виданий технічним училищем ТУ-14 м. Львова. А тому, враховуючи наведені вище обставини просить його заяву задовольнити. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.03.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак суд враховує, що він подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу суду надійшло заперечення на заяву про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, в якому просять відмовити у задоволенні заяви [PERSON] . Заперечення мотивоване тим, що у заяві [PERSON] відсутні будь-які відомості про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують юридичний факт, який просить встановити заявник. Зазначають, що законодавством чітко встановлено порядок внесення змін та виправлень до документів, зокрема трудової книжки. Крім того вказують, що не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Щодо встановлення факту належності [PERSON] паспорта громадянина України та реєстраційного номера облікової картки платника податків, то наголошують, що органи державної реєстрації актів цивільного стану вносять зміни до актового запису цивільного стану або відмовляють у внесенні таких змін. Так як встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] поширюється на інші правовідносини, пов`язані із призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, що свідчить про наявність спору про право у зазначеному питанні, у зв`язку із чим вважають, що вирішення питання встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу без участі заявника та представника заінтересованої особи, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, від заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, водночас заінтересованою особою висловлено позицію у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заперечення заінтересованої особи на дану заяву, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Ч. 1\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Нормою ч.2\~ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п.12\~постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5\~роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637\~(далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. При цьому, відповідно до пункту 4\~постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників»\~відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, ведення документів обліку стажу роботи і заробітку, оскільки такі відомості ведуться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. Окрім того, як зазначає Верховний суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у селі Липник, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 04.05.2000 року. З трудової книжки серії [NUMBER] від 05.08.1977 року, вбачається, що в такій записи зроблені російською мовою і видана на прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », [INFO] . З врахуванням перекладу на українську мову з російської мови на українську вбачається, що трудова книжка видана [PERSON] . Факт трудової діяльності на Львівському заводі кінескопів-головного заводу ВО «Кінескоп» підтверджується записами в трудовій книжці. З архівної довідки № Р-88/07-12(1), яка видана Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації 03.02.2023 року, вбачається, що така видана та в такій зазначено про суми заробітку [PERSON] помісячно за період 1987-1992 років. З архівної довідки № Р-88/07-12(2), яка видана Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації 03.02.2023 року, вбачається, що така видана та в такій зазначено про суми заробітку [PERSON] помісячно за період 1993-1996 років. Тобто, в трудовій книжці та архівних довідках допущено помилку щодо прізвища заявика, а саме замість правильного прізвище як вказано в паспорті громадянина України « [PERSON] », зазначено прізвище « [PERSON] ». Суд враховує, що Пенсійним фондом України у Львівській області [PERSON] призначено пенсію за віком довічно, що підтверджується викладеним у пенсійному посвідченні № [NUMBER] серії [NUMBER] , яке видане Пенсійним фондом України 02.11.2022 року. З даного пенсійного посвідчення вбачається, що таке видане на прізвище [PERSON] . Як зазначає заявник та не заперечується заінтересованою особою, [PERSON] звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області за перерахунком пенсії. Однак, йому в усному порядку було звернуто увагу, що в трудовій книжці та архівних довідках зазначено його прізвище як [PERSON] , хоча згідно паспорта громадянина України його прізвищем є [PERSON] , а тому було роз`яснено про необхідність звернення в суд із заявою для встановлення факту належності правовстановлюючих документів і лише після цього звертатися в ГУ ПФУ у Львівській області із письмовою заявою про перерахунок пенсії. Заінтересованою особою не подано суду жодних доказів, зокрема рішення про відмову [PERSON] у перерахунку пенсії. Суд враховує, що діяльність Львівського заводу кінескопів-головного заводу ВО «Кінескоп» припинена, а тому заявник звертався саме в Державний архів Львівської області Львівської обласної державної адміністрації щодо надання довідки про суми мого заробітку у Львівському заводі кінескопів-головного заводу ВО «Кінескоп». Беручи до уваги припинення діяльності даного підприємства, на якому працював заявник [PERSON] , виправлення щодо його прізвища є неможливі. Юридичний факт належності правовстановлюючих документів, а саме те, що трудова книжка серії [NUMBER] від 05.08.1977 року, видана на російській мові « [PERSON] », з врахуванням перекладу на українську « [PERSON] », та архівні довідки № Р-88/07-12(1) та № Р-88/07-12(2), які видані Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації 03.02.2023 року, у яких зазначено періоди та суми заробітку помісячно за період з 1987 року по 1996 роки [PERSON] належать саме [PERSON] підтверджується наступним. З паспорта громадянина України вбачається, що прізвищем заявника є [PERSON] , при цьому суд звертає увагу, що згідно сторінки № 2 даного паспорта вбачається, що його прізвище на російській мові зазначено « [PERSON] ». З картки платника податків вбачається, що [PERSON] присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 21.09.1959 року стверджується, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . З атестату № 444, який виданий технічним училищем ТУ-14 м. Львова, вбачається, що такий виданий [PERSON] . Суд звертає увагу, що у паспорті громадянина України, свідоцтві про народження, а також в трудовій книжці заявника зазначена одна і та ж дата народження- [INFO] . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21.12.2021 року у справі № 444/3264/21, провадження № 2-о/444/61/2021, яке набрало законної сили, встановлено факт належності правовстановлюючих документів, а саме встановлено, що заповіт від 22.05.2003 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 123, складений [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] , належить [PERSON] , який помер [INFO] та встановлено, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 15.04.1991 року, видане Червоноградським МБТІ на житловий будинок [ADDRESS] та зареєстроване в реєстрову книгу за № 40 на ім`я [PERSON] , належало [PERSON] , померлому [INFO] . Тобто, суд приходить до висновку, що із зазначених вище документів вбачається, що прізвище заявника є саме [PERSON] , а тому є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту належності йому трудової книжки та архівних довідок. Згідно з ч. 1\~ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту, що має юридичне значення, є необхідність реалізувати заявником своє право на отримання надбавки до розміру призначеної пенсії за віком, перерахунку вже призначеної пенсії. Однак, розбіжність в написанні прізвища заявника унеможливлює здійснення ним такого права. Суд звертає увагу, що заявник не ставить вимог про встановлення факту належності йому паспорта громадянина України, реєстраційного номера облікової картки платника податків, належності йому трудового стажу, а тому в даній частині заперечення заінтересованої особи є безпідставними. Щодо наявності спору про право, який заінтересована особа обґрунтовує тим, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів поширюється на інші правовідносини, пов`язані із призначенням пенсії, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі №554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі №636/4087/19 (провадження№ 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.\~\~\~Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; установлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На переконання суду, відсутність спору про право обґрунтовується тим, що лише у разі встановлення судом належності заявнику трудової книжки та архівних довідок, органом Пенсійного фонду України може бути прийнято на їх підставі рішення про перерахунок пенсії. При цьому суд звертає увагу, що заявнику пенсія Пенсійним фондом України вже призначена незважаючи на те, що трудова книжка видана на прізвище [PERSON] . Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Згідно з частиною шостою\~статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З точки зору закону, під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16). Судом під час розгляду справи про встановлення факту належності заявнику правовстановлюючих документів не встановлено спору про право, судом не встановлено, а заінтересованою особою не доведено як рішення суду про встановлення юридичного факту належності заявнику правовстановлюючих документів порушує порушує права, свободи чи законні інтереси Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а тому оцінюючи заперечення заінтересованої особи, суд вважає, що такі є необґрунтованими, та не спростовують конституційного права заявника на звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та розгляду справи в порядку окремого провадження. Суд враховує, що встановити іншим способом факт належності правовстановлюючих документів як рішенням суду неможливо. При цьому суд бере до уваги те, що документи, належність яких просить встановити заявник, не втрачені, а лише у таких є розбіжність з фактичними даними, а саме прізвищем заявника в інших документах. Як наслідок, безпідставними є заперечення заінтересованої особи про те, що [PERSON] не подано підтверджуючих документів про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують юридичний факт, який просить встановити заявник. З\~урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, про те, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки та архівних довідок заявнику [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved