Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позиція сторони позивача 07.02.2023 позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 20.09.1998 вона уклала шлюб із відповідачем, котрий в подальшому було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05.11.2020 у справі 137/937/20 ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 10.08.2020 року і до досягнення ним повноліття. Позивачка зазначає, що син проживає разом з нею, знаходиться на повному її утриманні, відповідач проживає окремо, аліменти сплачує майже регулярно. Позивачка вважає, що її матеріальний стан змінився оскільки [PERSON] подорослішав, почав відвідувати професійно-технічний навчальний заклад та потребує додаткових коштів для утримання та забезпечення належного рівня життя, здобуття освіти (витрати на дорогу до закладу та повернення додому). Таким чином позивачка вважає, що вона має право на перегляд розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Як підставу для зміни способу стягнення аліментів позивачка зазначає те, що відповідач фізично здорова людина працездатного віку та їй достовірно відомо, що останній отримує дохід в розмірі 20 000,00 грн. щомісячно. Таким чином просить змінити спосіб стягнення аліментів за попереднім рішенням суду у виді частки від доходу на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісяця починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення сином повноліття. Також просить стягнути витрати на професійну допомогу. Позиція сторони відповідача Відповідач із вказаним позовом частково не погодився. Його представник адвокат Заєць Б.В. (який має повноваження діяти від імені позивача на підставі ордеру серії АВ № 1068495 (а.с. 44)) подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що доводи наведені у позовній заяві не містять посилань на зміну матеріального стану, погіршення здоров`я стягувача, боржника і дитини. Спростовує доводи позивача про отриманий відповідачем дохід довідкою про доходи та введеним військовим станом на території країни. Також спростовує ту обставину, що дитина відвідує гуртки. Безпідставними вважає посилання на необхідність придбання ліків, медичних препаратів, адже це не підтверджено відповідними медичними документами . Книгами та навчальною літературою учні забезпечені навчальними закладами. Вважає, що окрім сплати аліментів [PERSON] періодично купує синові продукти харчування, але позивач відмовляється їх отримувати та забороняє дитині їх отримувати, а в разі отримання викидає. Посилається також на відповідь на адвокатський запит, відповідно до якого навчання у [PERSON] проводиться дистанційно у зв`язку з епідемією Covid-19 та військовою агресією російською федерації. Зазначає, що позивач приховує від суду те, що відповідач щомісячно додатково матеріально допомагає сину окрім сплати аліментів, оскільки розуміє, що син має бачити безпосередню турботу батька. Вважає, що достатній розмір аліментів, який підлягає стягненню у твердій грошовій сумі - 1500,00 грн. Із розміром витрат на правничу допомогу не погоджується оскільки позовна заява була залишена без руху, із підстав невідповідності ст. 175 ЦПК України, що ставить під сумнів якість виконаної роботи адвокатом, а відповідно і вартість її оплати. Вважає, що стягненню підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн. (а.с. 39-40). Судовий розгляд Позивачка [PERSON] не з`явилась у судове засідання, але надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Вона також зазначила, що не отримувала відзиву на свою позовну заяву. Як одержувач аліментів, вона впевнена, що зміна способу стягнення аліментів буде сприяти найкращому забезпеченню інтересів дитини (а.с. 66). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився. Натомість його представник адвокат Заєць Б.В., подав заяву до суду з проханням розглядати справу у відсутності відповідача та його представника. Позовні вимоги визнаються беззаперечними в розмірі, вказаному у відзиві. Крім того, вони вважають, що витрати на правову допомогу повинні бути задоволені пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. Представник також просив долучити до матеріалів справи інформацію про отримання позивачем відзиву (а.с. 67-68). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов дійшов наступних висновків. Дослідженні докази На підтвердження позовних вимог стороною позивача подано наступні докази. Так, відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06.11.2014 котре набрало законної сили, 17.11.2014 (а.с. 8), між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, котрий був зареєстрований 20.09.1998 в Селищенській сільській раді Літинського району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 9) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Із копії виконавчого листа (а.с. 11-12) вбачається, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05.11.2020 у справі 137/937/20 ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину щомісяця, починаючи з 10.08.2020 року і до досягнення ним повноліття. Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 64077014 (а.с. 13) зазначається, що за період з 10.08.2020 по 30.01.2023 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 30.01.2023 складає 1874,36 грн. Згідно довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, спільно із [PERSON] по [ADDRESS] проживає та перебуває на утриманні син [PERSON] , [INFO] . У свою чергу стороною відповідача подано наступні докази. Доходи відповідача [PERSON] за період з квітня 2022 року по лютий 2023 року ілюструються довідками про доходи (а.с. 41-42) згідно яких вбачається, що відповідач в середньому отримує дохід - 4982,53 грн. в місяць. За клопотанням представника відповідача судом виконано запит та встановлено інформацію про суми та джерела доходів виплачених позивачці [PERSON] [INFO] за 2, 3 та 4 квартали 2022 року, з яких можливо встановити, що за вказаний період позивачка в середньому отримує дохід - 9270,20 грн. в місяць(а.с. 56). Згідно відповіді Вищого художнього професійно-технічного училища № 5 м. Вінниці за № 127 від 15.03.2023 (а.с. 60), [PERSON] навчається з 01.09.2022 за професією (Столяр будівельних, виробник художніх виробів з дерева» на державній формі навчання (без оплати). У другому семестрі 2022-2023 років навчання проводилось за допомогою освітньої онлайн платформи, однак з 06.02.2023 [PERSON] навчається офлайн. Нормативне обгрунтування Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183,184 СК України, встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст.182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові КЦС ВС № 712/6313/21 від 22.08.2022 року. В будь якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі. Крім того,закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Оцінка та висновки суду Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що відповідач визнав позов частково та не заперечує щодо зміни способу стягнення з нього аліментів, при цьому позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не повинна ставити відповідача в скрутне матеріальне становище. Встановлено, що прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років, зокрема Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,00 грн. Відомості про стан здоров`я дитини, стан здоров`я позивача та відповідача, в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину,відсутності відомостей щодо погіршення стану здоров`я дитини, факт його перебування на бюджетній формі навчання, відсутність доказів про понесення стороною позивача витрат на дорогу до навчального закладу та повернення додому, відвідування секцій (гуртків), регулярну сплату аліментів відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, тобто змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо тверджень позивачки, що вона не отримувала відзиву, викладених у заявах від 11.04.2023 (а.с. 62) та від 20.04.2023 (а.с. 16). Якщо позивачка зазначає, що не отримала відзиву, але при цьому згадує про його наявність, це може свідчити про те, що вона отримала інформацію про відзив від третьої особи, яка могла згадати про нього у розмові або в іншому документі. Одночасно позивачка та її представник не виявили намір ознайомитись з матеріалами справи у тому числі з відзивом, хоча сьогоднішній функціонал допомагає це зробити і дистанційно через систему «Електронний суд». Натомість обрано позицію в черговий раз наголосити про те, що позивачці не надійшов відзив на позовну заяву. З іншого боку, якщо позивачка стверджує, що вона не отримала відзиву, то необхідно встановити, чому цей документ не був доставлений до неї (що поза компетенцією суду) та чи були здійснені необхідні процедури задля отримання відповідного повідомлення. Своєю чергою представник відповідача зазначає докази про надсилання позивачці екземпляру відзиву (а.с. 45, 68). Окремо суд хоче надати оцінку неявці сторін у судове засідання. Хоча сторони мають право вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами і суд не може змушувати учасників справи прибувати до суду (за виключенням випадків, передбачених законом), важливо зауважити, що сторони обрали пасивну процесуальну поведінку, що заважає встановленню істини в справі та усуненню суперечностей наданих доказів. Сторони можуть узгоджувати вільні дні від роботи, щоб приймати участь у судовому засіданні у тому числі і через відеоконференцію. До того ж роботодавець зобов`язаний відпустити учасника справи для участі в засіданні. Одночасно зайнятість позивачки не заважала їй прибувати неодноразово до приміщення суду та подавати особисто клопотання про проведення судового розгляду у її відсутність. Неявка в судове засідання сторін, хоча це право, а не обов`язок сторін, на жаль, може призвести до недоліків у процесі ухвалення рішення, оскільки суд вирішує спір на основі доказів наданих сторонами, без їх пояснень та коментарів. Окрім того, відсутність сторони може розцінюватись, як підтвердження того, що сторона не відстоює своїх прав у цій справі. Тому важливо, щоб сторони з`являлися на судові засідання і сприяли прийняттю обгрунтованого та справедливого рішення. Одночасно важливо, що з точки зору законодавства і етики, батьки мають спільну відповідальність за забезпечення своєї дитини. Це означає, що обоє з батьків мають брати участь у фінансовому забезпеченні своєї дитини. Перекладання обов`язку сплати аліментів на іншого члена колишнього з подружжя може викликати ряд проблем, таких як фінансовий тиск на одного з батьків, нерівність в розподілі відповідальності за дитину та можливість відмови одного з батьків у сплаті аліментів, що може зашкодити інтересам дитини. Батьки повинні домовлятися та працювати разом, щоб забезпечити свою дитину, зокрема, плануючи та розподіляючи фінансові витрати, які пов`язані з вихованням та доглядом за дитиною замість перекладання цієї відповідальності на одного з батьків або інших членів колишнього подружжя. Щодо судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених судових витрат стороною позивача надано детальний опис робіт (а.с. 17) та квитанцію до прибуткового касового ордера від 01.02.2023 (а.с. 16) згідно з яким позивач понесла витрати на правову допомогу у розмірі 1300,00 грн. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на 33,33% ((2000,00 грн х 100%) : 6000,00 грн. = 33,33%). 33,33% від суми сплаченого гонорару (33,33% * 1300,00 грн:/100% = грн), складає 433,33 грн.. Відтак вказана сума підлягає стягненню зі [PERSON] на користь [PERSON] у якості компенсації витрат на професійну правову допомогу.

Outcome: partial