Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

02.03.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Сколівської міської\~ради Львівської\~області,\~про надання\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 03.03.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 30.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позов обгрунтований\~тим,\~що [INFO] помер\~батько позивачки\~ [PERSON] ,\~яка на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно тексту якого усе своє майно заповів своїй дочці [PERSON] . У встановлений законодавством строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у зв`язку з об`єктивними, істотними труднощами, а саме у зв`язку з відстанню понад 200 км між місцем її постійного проживання (м. Ужгород Закарпатської області) та місцем знаходження спадкового майна. Пряме сполучення залізничним чи автобусним транспортом відсутнє. Позивачка вказує, що на день смерті спадкодавця була єдиним годувальником у своїй сім`ї, самостійно виховувала двох неповнолітніх дітей та працювала в Закарпатському обласному комітеті Товариства сприяння обороні України (ТСО України). Не маючи зі спадкодавцем спільного побуту вона не знала про наявність заповіту на своє ім`я і дізналася про нього лише у 2009 році, тобто після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, що свідчить про поважність причини пропуску такого. З огляду на викладені обставини позивачка вимушена звернутись з позовом до суду про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але попередньо її представник адвокат Змінчак Л.В. подала заяву про розгляд справи без її участі та участі довірителя, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити в повному обсязі. 08.03.2023 року на адресу суд за вх. №339 надійшло до суду клопотання міського голови М. Романишина, в якому просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та слухати справу без участі сторони відповідача. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.05.2005 року Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області. Про родинні відносини позивачки з батьком свідчить копія свідоцтва про її народження, серії [NUMBER] , виданого 08.09.1963 року у відповідності до актового запису № 66 та копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 13.06.1987 року Корчинською сільською радою Стрийського району Львівської області, відповідно до якого позивачка 13.06.1987 року уклала шлюб з [PERSON] , після якого їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». На день смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довікою Сколівської міської ради Львівської області №18 від 25.01.2023 року. В день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної ради народних депутатів від 25.06.1988 року на підставі рішення виконкому Сколівської районної ради народних депутатів №172 від 17.06.1988 року, зареєстрованого 25.06.1988 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером 156, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві особистої власності [PERSON] . За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений секретарем виконкому Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області Іваницькою О.М. від 17 жовтня 2002 року, згідно тексту його зробив розпорядження, а саме все своє майно заповів своїй доньці позивачці у справі [PERSON] . Відтак, позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, однак у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачка зазначила, що відстань між місцем її постійного проживання в м. Ужгород Закарпатської області та місцем знаходження спадкового майна становить близько 200 км. Пряме сполучення залізничним чи автобусним транспортом відсутнє. На день смерті спадкодавця вона була єдиним годувальником у своїй сім`ї, самостійно виховувала двох неповнолітніх дітей та працювала у Закарпатському обласному комітеті Товариства сприяння обороні України (ТСО України). Зазначила, що не маючи зі спадкодавцем спільного побуту, не знала про наявність заповіту, складеного на її ім`я, а дізналася про такий лише у 2009 році, тобто після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21.09.2020 (провадження № 61-14962ск19) на нотаріуса або посадову особу органу місцевого самоврядування, уповноважену на вчинення нотаріальних дій, покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.\~1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, які відповідно\~до ст.\~263\~ЦПК України\~враховуються судом\~при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин,поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивачки, як спадкоємця до майна після смерті батька, неповідомлення посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, позивача про існування заповіту, суд вважає, що\~\~така пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому їй слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме терміном два місяці після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved