Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

17 лютого 2023 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання за нею в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що вказаний будинок належав бабусі позивача [PERSON] та після її смерті був успадкований матір`ю позивача [PERSON] , яка за своє життя не встигла оформити на даний будинок своїх прав, а отже відсутній правовстановлюючий документ на дане спадкове майно. Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 20 березня 2023 року закрити підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач підтримала позовні вимоги, відповідач проти їх задоволення заперечень не виловлював. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (реєстраційний номер ТІ01:2797-6126-4777-7890) від 16 листопада 2022 року спірний житловий будинок садибного типу розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1989 року побудови, загальною площею 72.2 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м. (літ. - А-1) та сараю (літ. - Б) (а.с. 27-31). Відповідно до довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 17.11.2022 № 9014 реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на лютий 2004 року за адресою: [ADDRESS] не проводилась. Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт реставрація даного будинку не проводилась (а.с.26). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів № 318626234 від 23.12.2022 право власності на вказаний об`єкт нерухомості не зареєстровано за жодною особою (а.с.32). Відповідно до довідок виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради №№ 14 та 15 від 21.01.2023 свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок до 2013 року не видавалось, земельна ділянка під ним не приватизована (а.с.22-23). Згідно виписки від 03.11.2022 № 229 з погосподарської книги № 4 Ковалівської сільської ради за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок станом на 01.01.1991 належав [PERSON] (а.с.135). Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в 1989 році, а спадщина після смерті першого власника нерухомості відкрилась [INFO] , суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 4, особовий рахунок № [NUMBER] колишньої Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] , [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1989 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Самочинних побудов та перепланувань представниками БТІ на момент виготовлення технічного паспорту не зафіксовано. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). При вивченні матеріалів спадкової справи № 28 від 13.01.2000 щодо майна померлої [PERSON] , яка була заведена Шишацькою державною нотаріальною конторою, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлої за заповітом яка прийняла спадщину була її донька [PERSON] , однак свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний будинок на її ім`я не видавалось (а.с.124-128). Не встигши оформити свої майнові права на вищевказаний житловий будинок, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). При вивчені судом спадкової справи № 202/2017 щодо майна померлої [PERSON] , яка заведена приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Плаксіною П.Б. судом встановлено, що єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину є донька померлої [PERSON] (а.с.14, 16-18, 61-62). Постановою приватного нотаріуса Плаксіної П.Б. від 01.12.2022 № 137/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на даний будинок (а.с.22). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На думку суду, позивач правомірно претендує в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] , який остання успадкувала від своєї матері [PERSON] , але за життя не встигла оформити на своє ім`я. Отже саме відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок перешкоджає його спадкуванню позивачем в нотаріальному порядку та є перешкодою для реалізації нею свого права власності на спадкове майно. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивач на відшкодуванні судових витрат не наполягає, а також зважаючи на те, що діями відповідача жодні права позивача не порушували, а до участі у справі відповідача залучено виключно через відсутність інших спадкоємців, суд не знаходить підстав для покладення судових витрат по відповідача.

Outcome: approved