Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на будинок в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В обгрунтування позову зазначає, що після смерті його батька [PERSON] відкрилася спадщина на території Матвіївського старостинського округу Чигиринської міської ради, яку він як спадкоємець відповідно до закону першої черги спадкування прийняв у встановленому законом порядку, інші спадкоємці за законом відмовились від прийняття спадщини шляхом подання до нотаріальної контори відповідних заяв. Однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з розбіжністю в написанні імені спадкодавця та імені по батькові позивача - [PERSON] , [PERSON] , та у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на домоволодіння видане Чигиринською районною державною адміністрацією 17 березня 1998 року, тобто, вже після смерті [PERSON] [INFO] . Він в досудовому порядку усунув недоліки щодо розбіжностей імені батька та його імені по батькові, отримавши виправлене свідоцтво про народження та здійснивши заміну паспорта в міграційній службі. Незважаючи на те, що свідоцтво про право власності на домоволодіння було видане після смерті батька, однак це саме його будинок, який він будував і в якому постійно проживав до смерті. Тому просить визнати за ним право власності на вище вказане домовололдіння в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з'явився, заявивши у прохальній частині позову про розгляд справи без його участі. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, відсутності заперечень проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як встановлено судом і вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.11.1997 року, [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Відповідно до довідки № 7/06-01-06 від 14.11.2022 року, виданої Матвіївським старостинським округом Чигиринської міської ради, за [PERSON] рахується житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі запису в погосподарській книзі № 4 за 2016-2020 роки. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу [ADDRESS] , зазначений будинок має наступну характеристику: житловий будинок (А), прибудова (а), сарай (Б), прибудова (б), баня (В), погріб (Г), вбиральня (Д), гараж /тимчасовий/ (Ж), Колодязь (№ 3), ворота з хвірткою (№ 4), огорожа (№ 5). В матеріалах справи також наявне свідоцтво про право власності на домоволодіння, видане Чигиринською районною державною адміністрацією 17 березня 1998 року, згідно з яким [PERSON] належить домоволодіння в с. Матвіївка Чигиринського району. Судячи з дати видачі свідоцтва - 17 березня 1998 року правовстановлюючий документ видано після смерті власника будинку, що стало однією з підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотарільної дії. Судом встановлено, що позивач відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.03.2023 року є сином померлого спадкодавця, усунув розбіжності у правовстановлюючих документах шляхом внесення відповідних виправлень у свідоцтво про своє народження, а значить він є спадкоємцем майна померлого батька відповідно до закону першої черги спадкування. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зі ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст.541 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] підтверджується довідками Матвіївської сільської ради Чигиринського району від 06.03.2015 року № 48 та Матвіївського старостинського округу Чигиринської міської ради від 14.11.2022 року № 8/06-01-06. З матеріалів справи встановлено, що інші діти спадкодавця відмовились від прийняття спадщини після смерті батька шляхом подачі до нотаріальної контори відповідних заяв (а.с. 24-26), з чого випливає, що окрім позивача інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Вище зазначене підтверджується і оглянутою судом копією спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . В той же час, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2022 року № 4317/02-31, виданої державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Курило Я.В., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , який залишився після смерті [PERSON] , у зв`язку з розбіжністю в написанні імені спадкодавця та імені по батькові позивача - [PERSON] , [PERSON] , та у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на домоволодіння видане Чигиринською районною державною адміністрацією 17 березня 1998 року, тобто, вже після смерті [PERSON] [INFO] . Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як зазначалося вище, розбіжності в написанні імені спадкодавця та імені по батькові позивача - [PERSON] , [PERSON] позивачем усунуто шляхом внесення виправлень у свідоцтво про народження та заміни паспорта на новий. Що стосується свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Чигиринською районною державною адміністрацією 17 березня 1998 року, то у суду з урахуванням досліджених в судовому засіданні письмових доказів немає сумнівів у тому, що вказане домоволодіння дійсно є власністю [PERSON] , хоч право власності за ним не зареєстроване належним чином. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, беручи до уваги, що відповідачі не заперечують проти задоволення позову, інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved