Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Рух справи 31.08.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов вказаний позов, датований 31.08.2022, за підписом позивачки, в якому вона просить суд: -розірвати шлюб, укладеного між [PERSON] та [PERSON] який зареєстровано 07.08.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1025; -визначити місце проживання дитини - [PERSON] ( [INFO] ) з матір`ю - [PERSON] ; -відновити позивачці дошлюбне прізвище « [PERSON] »; -стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 05.09.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09.09.2022 позов прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 03.11.2022. В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення з якого вбачається, що вказана ухвала суду, яка направлялась відповідачу ( [PERSON] ) разом з копією позову та доданих до нього документів була отримана ним 25.10.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.11.2022 підготовче засідання у даній справі відкладено на 06.04.2023; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації; Службу у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації зобов`язати надати Солом`янському районному суду міста Києва в порядку ст. 19 Сімейного кодексу України письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06.04.2023: - роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини; - у межах справи № 760/11321/22 залишено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку вирішено продовжити розглядом у даному судовому засіданні; - вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Службу у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини виділено в окреме провадження та призначено підготовче судове засідання. Присутня у судовому засіданні 06.04.2023 позивачка вказала, що примирення між подружжям неможливе, на задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу наполягала. Обґрунтування позову Позовна заява обґрунтована, зокрема, тим, що сторони спільно прожили два роки, після чого шлюбні відносини були фактично припинені. На думку позивача, збереження шлюбу є неможливим, оскільки між подружжям відсутні почуття довіри, взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Також, позивачем вказується, що спільне життя позивача та відповідача не склалось, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, подружжя віддалилось один від одного, втратило терпимість та почуття, необхідні для шлюбного союзу. Зазначається, що причиною розладу стосунків є несумісність характерів, невідповідність уявлень позивача уявленням відповідача, що стосуються спільного подружнього життя та ролі чоловіка в сім`ї. Зауважується, що шлюб припинив своє існування і подружжя живе окремо, ведення спільного господарства та сумісне проживання як чоловіка і дружини припинено. Щодо правової позиції відповідача На момент винесення рішення у справі відзив на позовну заяву не надійшов. Оскільки на день винесення даного судового рішення у справі будь-яких заяв від відповідача до суду не надійшло, суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що 07.08.2010 між сторонами у справі - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1025 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2010, а.с. 7). У цьому шлюбі у подружжя народилась спільна дитина - син: [PERSON] , [INFO] , про що 01.02.2011 зроблено актовий запис № 321 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві та 03.02.2011 видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Позивач вказує, що спільне життя позивача та відповідача не склалось, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, подружжя віддалилось один від одного, втратило терпимість та почуття, необхідні для шлюбного союзу. Зауважує, що подружжя живе окремо, ведення спільного господарства та сумісне проживання як чоловіка і дружини припинено. Відповідач заперечень на позов не надав. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористалась наданим правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Разом з тим, як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. При цьому суд враховує також наступне. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої: «Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Беручи до уваги те, що ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду [PERSON] не обґрунтовувалась необхідність надання строку на примирення подружжя, а також враховуючи те, що [PERSON] не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними». Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивачки, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач ( [PERSON] ) просить суд відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Таким чином, вимога позивача про відновлення її дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд роз`яснює, що відповідно до п.п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Щодо розподілу судових витрат Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 992,40 грн, сплачений за подання позовної заяви (а.с. 6). Враховуючи викладене,

Outcome: approved