Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) в якому просить: визнати демонтаж гаража [PERSON] на [ADDRESS] за дорученням Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища КМДА від 27.11.2017 року №064-12357 у грудні 2017 року неправомірними; - стягнути з виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача 133000, 00 грн. компенсації за демонтований гараж на [ADDRESS] ; - стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, при будівництві масиву Новобіличі в Києві власникам приватних будинків, що зносилися, видавалися гаражі на [ADDRESS] . У 2001 році з метою будівництва на місці гаражів на [ADDRESS] станції метро «Академмістечко», за розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва від 20.06.2001 року №1190 «Про направлення громадян в автогаражні кооперативи та на атостоянки» гаражі перенесли з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Розпорядженням Київського міського голови від 10.09.2000 року №575-МГ (п.3) гаражному кооперативу надана земельна ділянка на [ADDRESS] у довгострокове користування на 24 роки, до 2024 року. 29.11.2017 року невідомі особи спортивної статури у комуфляжній формі вивезли двері з гаражів у невідомому напрямку,а у грудні 2017 року демонтували та вивезли і сам гараж. Власників гаражів з вищезгаданим дорученням Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища від 27.11.2017 року №064-12357 та планами щодо демонтажу гаражів не ознайомлювали. У відповідь на запит позивача КП «Київблагоустрій» листом від 25.01.2018 року №064-222-179 серед іншого надав декілька актів демонтажу гаражів по [ADDRESS] . З актів не зрозуміло який гараж за яким актом демонтовано, не дивлячась на те, що гаражі були належним чином пронумеровані. Доказом того, що гараж позивача мав номер, є технічний паспорт на гараж. Гараж, який у 2001 році також було перенесено з [ADDRESS], позивач купив 17.02.2009 року у [PERSON] за 2000 доларів США та 8000,00 грн., отже позивач просить відшкодувати компенсацію за демонтований гараж. Окрім цього, в гаражі знаходилася велика кількість автозапчастин, літні автомобільні шини, два дитячі велосипеди, коньки, запчастини до скутера, дві шафи, електроплита, електропрогравач, швейна машина та інші особисті речі. Речі, які зникли під час демонтажу, позивач оцінює в 50000, 00 грн. Таким чином, станом на 20.11.2020 року розмір компенсації за демонтований гараж становить 133000, 00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2020 року справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року у справі відкрито провадження за загальними правилами. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2022 року провадження у справі, в частині позовних вимог про визнання демонтажу гаража по [ADDRESS] неправомірним до відповідача Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - закрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11.09.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником гаражу № [NUMBER] на [ADDRESS] , ділянка СТ «Мир-Сервіс», що підтверджується технічним паспортом на гараж від 17.02.2017 року 9 (а.с. 25-30). 12.10.1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу гаража під номером [NUMBER] , ряд [NUMBER] в гаражно-будівельному автокооперативі «Мир-Сервіс» (а.с. 30). Як вбчається з розписки від 17.02.2009 року [PERSON] одержав від [PERSON] 2000 доларів США та 8000, 00 грн. за гараж № [NUMBER] , який знаходиться в кооперативі «Єкологія 4» за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Згідно довідки СТ «Мир-Сервіс» підписаної директором [PERSON] , [PERSON] мав гараж за адресою [ADDRESS] (а.с. 32). Відповідно до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 26.06.2001 року № 1190, вбачається. Що керуючи рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 11.03.1990 року № 233, та враховуючи звернення громадян, зокрема, направлено громадян на автостоянку «Екологія 4» для установки гаражів відповідно до додатку 3 (а.с. 24). Згідно технічного звіту погодженого Начальниокм відділу землеустрою Святошинського району [PERSON] , затверджено проект відведення земельної ділянки кооперативу «Мир-Сервіс», для перенесення гаражів, їх обслуговування та експлуатації на [ADDRESS] у зв`язку з будівництвом лінії метрополітену (а.с. 14-17). Згідно висновку щодо умов використання земельної ділянки та наявності містобудівних обмежень та обтяжень для погодження місця розташування від 12.09.2000 року №07-6317, Головне управління містобудування та архітектури вважає можливим погодити розташування ДКМП «Екологія» для виконання проекту розміщення металевих гаражів АГК «Мир-Сервіс» за адресою вул. Булаховського м. Києва (а.с. 18). Відповідно до протоколу №7 засідання кооперативу «Мир Сервіс» від 30.09.2000 року, ухвалено надати згоду просити райдержадіністрацію організувати перенесення гаражів з АГК «Мир-Сервіс» у кількості 37 штук до ДКМП «Екологія», з подальшим оформленням у приватну власність (а.с. 23). Згідно листа КП «Київблагоустрій» від 20.12.2017 року №064-222-2456, вбачається, що на виконання доручення Департаменту міського благоустрою та збережння природного середовища від 05.12.2017 року комунальному підприємстві «Київблагоустрій! Виконавчого органу КМР (КМДА) опрацьоване колективне звернення членів гаражного кооперативу «Мир-Сервіс» від 04.12.2017 року щодо демонтажу тимчасових споруд (гаражів) за адресою: [ADDRESS] у Святошинському районі м. Києва та проінформовано, що виїзд на демонтаж тимчасових споруд (гаражів) за вищезазначеної адресою здійснено підрядною організацією ТОВ «Вістекс-Компані» на виконання доручення Департементу міського благоустрою та збереження природного середовища від 27.11.2017 року №064-12357 (а.с. 6). 29.05.2017, 02.06.2017, 04.12.2016, 03.12.2016 членами комісії ТОВ «Вістекс-Компані» складено акти №НО-23/ВК, №НО-22/ВК, 03.248/1/ВК, 03-270-1/ВК, 03-270/ВК, 16/4-12-01, 16/4-12-02, 16/4-12-03, 16/4-12-04, 16/3-12-04, 16/3-12-03 про проведення демонтажу розміщеного за адресою: [ADDRESS] на підставі договору з надання послуг №68 від 10.05.2017 згідно припису №1617525 від 03.11.2016 (а.с. 63). 07.12.2017, 29.11.2017, 30.11.2017, 11.12.2017, 08.12.2017, членами комісії Депатртаменту міського благоустрою та збережння природного середовища виконавчого органу Київської міської ради та особою, яка бере участь у демонтажі та перевезенні демонтованого майна директора ТОВ «Вістекст-Компані» [PERSON] складено акти №03-252-13К, №03-747-1/13К, №03-738/13К, №03-744/13К, №03-136/13К, №03-743/13К, №03-759/13К, №03-757/13К, 03-743-2/13К, №03-754/13К про проведення демонтажу майна, а саме гаражів за адресою: [ADDRESS] на підставі договру з надання послуг №68 від 10.05.2017 року згідно припису №171529 вфід 09.11.2017 року (а.с.7-12). У частині третій статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особаі майну громадянина або заподіяна майну юридичної соби, підлагає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіляа, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктої відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причиний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумція не спростована вона є юридичною підставою для висонвку про наявність вини заподіювача шкоди. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами за допомогою належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Сторони самостійно визначають обсяг, зміст та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно (з власної ініціативи) без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Суд звертає увагу, що приписи, складені представником КП «Київблагоустрій», доручення Депатреманту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не оскаржені в встановленому законом порядку і на даний час доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.11.2017 року №064-12357 та приписи, складені представниками КП «Київблагоустрій» за №1709440, 1709441 від 12.04.2017 є чинними, що виключає протиправність дій відповідача та виключає наявність складу правопорушенння, передбаченого ст. ст. 1166, 1173 ЦК України. А отже, в ході розгляду справи, не надано належних та допустимих доказів, які б стали підставою для висновку про вчинення КМДА неправомірних дій чи бездіяльності. З огляду на те, що неправомірні дії (рішення, бездіяльність) є обов`язковим елементом цивільного правпорушення, його відсутність виключає притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Також, позивачем не доведено належними та допустими доказами проведення демонтажу спірного гаражу № [NUMBER] . З долученого позивачем до матеріалів справи договору купівлі-продажу гаража вбачається, що вказаний договір стосується гаража № [NUMBER] , окрім цього згідно розписки від 17.09.2009 року, остання була надана на гараж № [NUMBER] . У довідці СТ «Мир-Сервіс» також не зазначено номер гаражу. На долучених до матеріалів справи представником відповідача фототаблиць відсутній вищезазначений гараж №48. Жодних належних доказів про демонтаж гаража [ADDRESS] суду не надано, а матеріалами справи демонтаж спірного гаража не встановлений. Окрім цього, вимога про стягнення коштів у сумі 50000, 00 грн. за речі, які знаходились у гаражі, також не підтверджена будь-якими належними та допустими доказами. Аналізуючи наведене, позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту спричинення йому матеріальної шкоди діями відповідача, а також наявності причинного зв`язку, та взагалі наявність такої шкоди. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] про компенсацію за демонтований гараж, заявленої до відповідача і відсутність законних підстав для задоволення позовної заяви, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору. На підставі ст.ст. 11, 16, 1166 ЦК України та

Outcome: dismissed