Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

12 липня 2021 року представник позивача адвокат Кресюн В.А звернувся з позовом [PERSON] до суду, та просив про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідну відмітку до актового запису про народження дитини про позбавлення батька батьківських прав; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги адвокатом. Підставою цьому зазначала те, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 квітня 2016 року (справа № 505/354/16-ц). Від даного шлюбу у сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] . У відділі ДВС перебуває виконавчий лист виданий Котовським міськрайонний судом Одеської області 12 грудня 2013 року, справа № 505/5480/13 про стягнення з відповідача на утримання сина [PERSON] аліментів у розмірі частини всіх його доходів щомісяця і до досягнення ним повноліття, проте боржником за період з 01.12.2020 по 31.05.2021 рік аліменти не сплачуються. [PERSON] з вересня 2013 року повністю самоусунувся та відсторонився від побачень з сином, перестав цікавитися його долею. Будь-яких перешкод позивачка у спілкуванні та вихованні сина відповідачу не чинить. Таким чином, відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з малолітнім сином, його виховання та утримання, тому позивачка і вимушена звернутися до суду даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Кресюн В.А. надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника та просили позовні вимоги задовольнити. Представник Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-Х11 від 27.02.1991, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 квітня 2016 року, справа № 505/354/16-ц. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 травня 2012 року, актовий запис № 248. У Подільському відділі державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 505/5480/13-ц, виданий Котовським міськрайонним судом Одеської області 12 грудня 2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не манеше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 14.11.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, [PERSON] зобов`язань по сплаті аліментів не виконує, на що у нього утвориась заборгованість по аліментам, яка станом на 01.05.2021 рік становить у сумі 129\~619,91 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам виданим Подільським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 19883/35-32 від 25.05.2021. Відповідно до довідки про неотримання аліментів за № 20937/35-32 від 01.06.2021 виданої Подільським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), підтверджується, що дійсно аліменти [PERSON] у період з 01.12.2020 по 31.05.2020на користь [PERSON] , згідно з виконавчим листом № 505/5480/13-ц від 12.12.2013 не сплачувались. Документи, що підтверджують сплату аліментів боржником до відділу ДВС за період з 01.12.2020 по 31.05.2021 не надавались. Дитина разом з матір`ю проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02 червня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] . Житлово-побутові умови проживання задовільні, у будинку пічне опалення, будинок підключений до центрального водогону. [PERSON] займається веденням господарства для власних потреб. Присадибна ділянка обробляється повністю. Згідно характеристик Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за №№ 186, 188 від 02.06.2021 [PERSON] , [INFO] , проявила себе як тиха, спокійна людина, в конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, дітей виховує та забезпечує самостійно. [PERSON] , участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , не приймає, матеріально сина не забезпечує. Відповідно до характеристики від 27 травня 2021 року виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , працює на посаді продавця-консультанта з 02.09.2020 по теперішній час, зарекомендувала себе як ввічливий, дисциплінований, кваліфікований працівник. Трудову дисципліну не порушувала, доган і дисциплінарних стягнень не має. [PERSON] , [INFO] , навчається в 3 класі Глибочанського НВК «ЗЗСО І-ІІ ст. ЗДО» - Філії КОНЗ «Куяльницький ЗЗСО І-ІІІ ст.», дитина товариська, врівноважена, турботлива, щедра. Мати дитини виховує дитину без батька, завжди відвідує батьківські збори та шкільні заходи, батько не приймає участі у вихованні і навчанні свого сина. Згідно висновку Органу опіки та піклування Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно його малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164\~СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164\~СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенню до малолітнього сина, що виразилась у його нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено. Враховуючи, що матеріалами справи доведено неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки він до цього часу так і не намагався найти зустрічей з сином та налагодити відносини з ним, не створює належних умов для утримання дитини, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дитини, та несе загрозу здоров`ю та життю дитини, а також враховуючи характер його поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що він повинен бути позбавлений батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею при подачі позову судовий збір у сумі 908,00 грн. Згідно ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Згідно положень частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивачки подав суду: розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію, відповідно до якої позивачка сплатила адвокату Кресюну В.А. 3000,00 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачкою доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги. При таких обставинах, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. При таких обставинах, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved