Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

В ході підготовчого судового засідання у справі представник позивача - Виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області уточнив свої позовні вимоги, а саме, із врахуванням того, що відповідач [PERSON] повернувся із заробітків на територію України, став на шлях виправлення щодо належного виконання батьківських обов`язків відносно дітей, заручився перед позивачем обіцянкою неухильно виконувати свої батьківські обов`язки та просив не позбавляти його батьківських прав, - відмовився від позовних вимог до [PERSON] та наполягав на їх задоволенні у тій частині, що стосується відповідачки - [PERSON] . На задоволення уточнених позовних вимог представник позивач наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] про судові засідання, які призначалися на 01.02.2023р., 27.02.2023р., 27.03.2023р., 19.04.2023р., була повідомлена в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак, до суду не явилась, відзиву на позов не надала, причини її неявки суду невідомі. Представник третьої особи -Служби у справах дітей РМР щодо позову будь-яких заперечень не мала, просила про розгляд справи без її участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заяви [PERSON] (бабусі дітей) від 27.09.2022р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копія характеристики на [PERSON] ; копія довідки виконкому Ренійської міськради від 17.09.2021р. №244 про склад сім`ї [PERSON] (троє дітей мешкають із бабусею та дідусем); копії характеристик Новосільського ЗЗСО на дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; копії медичних довідок КНП «Ренійський центр ПМСД»; копія акту обстеження умов проживання дітей від 25.06.2021р.; копія акту про результат візиту до [PERSON] від 06.07.2021р.; копія висновку до акту про оцінку потреб сім`ї від 06.07.2021р.; копія наказу від 01.03.2021р. №231 -ОД про взяття на облік до відділення соціальної роботи на безоплатній основі сім`ї [PERSON] ; копія витягу з протоколу №11 від 28.09.2022р.; копія електронної заяви [PERSON] від 24.01.2023р.; копія витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Ренійської міської ради від 09.03.2023р.; копія заяви [PERSON] від 06.03.2023р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач - Виконавчий комітет Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (як орган опіки та піклування) просить позбавити батьківських прав відповідачку щодо її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , зазначивши, [PERSON] та відповідачка [PERSON] являються їхніми батьками (на підставі свідоцтв про народження). В ході проведеної роботи представників органу опіки та піклування, ССД Ренійської міської ради було встановлено, що [PERSON] - матір трьох неповнолітніх дітей не виконує своїх батьківських обов`язків щодо них. Так, 27.09.2022р. до ССД РМР надійшла заява від бабусі неповнолітніх - [PERSON] із вимогою про сприяння у позбавленні батьківських прав її матері та батька у зв`язку із тим, що вони багато років не виконують своїх батьківських прав по догляду за дітьми, не цікавляться ані донькою, ані синами, їх не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний, духовний розвиток дітей, стан їх здоров`я. В ході з`ясування обставин справи, вивчення ситуації, що склалася в родині Дрангой, було встановлено, що всі троє дітей вже майже 6 років мешкають із батьками свого батька : бабусею - [PERSON] та дідусем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Сімейне життя батьків дітей не склалося і вони розійшлися. Матір дітей - відповідачка у справі майже 7 років тому залишила дітей та виїхала за межі України (до Румунії). Оскільки сім`я [PERSON] потребувала стабільного матеріального забезпечення, батько дітей - [PERSON] був вимушений виїхати на заробітки за межі України (до Германії), діти залишилися із бабусею та дідусем. Батько дітей періодично приїжджає до них, постійно цікавиться їхніми справами, надає матеріальну допомогу, декілька років тому забирав їх до себе (до Германії), але у зв`язку із тим, що діти звикли вже мешкати разом із бабусею і їм важко було звикнути до нових умов життя вони повернулися до с.Новосільське (додому). Батько дітей бажає приймати участь у вихованні дітей, запевнив (через неодноразові звернення до позивача, до суду), що продовжить належно виконувати свої батьківські обов`язки щодо дітей, бо йому не байдужі їхня доля та життя, просив не позбавляти його батьківських прав щодо них, станом на день розгляду справи в суді він приїхав в Україну і зараз перебуває із дітьми за їх місцем мешкання. Відповідачка [PERSON] - матір дітей після того, як 7 років тому виїхала з України, дітьми не цікавиться, не спілкується із ними, не приймає участі у створенні умов для їх проживання із бабусею, у вихованні та розвитку дітей. Вже тривалий час за дітьми фактично доглядає бабуся, яка навідує батьківські збори, контролює навчання дітей у закладі освіти, слідкує за станом здоров`я онуків. Весь цей час батько дітей допомагав [PERSON] в утриманні дітей, а в даний час - вже і самостійно опікується ними та виховує їх. Відповідачка на шлях виправлення не стала, на зв`язок не виходить, не виявляє бажання повернутися до дітей або будь-яким іншим чином налагодити контакт із ними. Таким чином, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] позбавлені батьківської уваги і піклування з боку відповідачки, яка не виконує свій батьківський обов`язок. Яких-небудь перешкод у спілкуванні із дітьми служба у справах дітей, бабуся, батько дітей відповідачці не чинять. Сама відповідачка не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, являється безвідповідальною матір`ю, не здатна проявити батьківську та материнську турботу та піклуватися про своїх дітей. У зв`язку із вищенаведеним, позивач вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав щодо дітей, оскільки вони існують суто формально і нею не виконуються. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її дітей буде відповідати інтересам неповнолітніх та направлено на захист їх прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Поняття виховання включає в себе психологічний вплив батьків (в даному випадку) на дитину з метою формулювання у неї прийнятних для суспільства морально-етичних установок. У даній справі відповідачка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей. Таке ухилення носить свідомий характер, воно тривале, засновано на непроявленні щонайменшої материнської турботи. Обставини, які б могли вплинути на невиконання відповідачкою своїх обов`язків судом не вбачаються, вона свідомо не приділяє будь-яку увагу дітям, які є неповнолітніми і потребують моральної та матеріальної підтримки від матері. Вже майже 7 років діти мешкають окремо від матері (за ними доглядає бабуся, а в даний час -і їхній батько). Вже досить тривалий час відповідачка із дітьми не спілкується, відносин із ними не підтримує, не цікавиться, де діти, чи забезпечені вони всім необхідним та інше. Залишення дітей без нагляду батьків, незабезпечення дітей належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для віку доглядом, створенням умов, є прямою загрозою життю та здоров`ю дітей . Згідно із п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п.п. 15, 17 Постанови ПВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, Положення Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у т.ч. суди мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитини у соціально-здоровому середовищі. Отже, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої, малолітньої дитини. Аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей, оскільки вона своїх батьківських обов`язків ані в добровільному, ані в рекомендаційному порядку не виконує, про дітей не піклується, не підтримує їх ні матеріально, ні морально, нехтує батьківськими обов`язками взагалі. За таких умов, з урахуванням такого байдужого відношення відповідачки до дітей, до неї слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дітей, направлено на захист їх прав. Таким чином, суд враховує фактичні обставини справи, а також інтереси неповнолітніх та приймає рішення щодо задоволення позову позивача - позбавляє відповідачку батьківських прав щодо її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved