Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

25 жовтня 2022 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказує, що з січня 2017 року по лютий 2021 року вона проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилось троє синів: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Після народження дітей, їхні з відповідачем стосунки почали погіршуватись, спільного господарства вони не вели та проживали окремо, відповідач не цікавився своїми дітьми, їхнім розвитком, лише використовував їх як спосіб влаштування конфліктів, фактично маніпулюючи дітьми. За даними фактами, позивач зверталась до правоохоронних органів та суду. Так, рішенням Рівненського міського суду від 24.09.2021 року у справі №569/19471/21 було задоволено заяву [PERSON] та видано обмежувальний припис щодо [PERSON] з покладенням відповідних на нього заборон, згідно з Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насиллю». Проте, незважаючи на наявність цього припису, [PERSON] продовжує тероризувати позивача, принижує її як жінку, внаслідок чого страждають діти. Зазначає, що станом на сьогоднішній день позивач самостійно забезпечує своїх дітей, проте їхній рідний батько не займається вихованням, утриманням, духовним та фізичним розвитком своїх дітей, він нічим їм не допомагав, не цікавився перебуванням у дитячому дошкільному закладі. Батько навіть не знає, яким чином проводять своє дозвілля, не вітає дітей з днем народження, не дарує подарунків на свята, з дітьми не спілкується взагалі. Крім того, відповідач не цікавиться станом здоров`я дітей. У зв`язку з небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дітей, створились умови, які шкодять інтересам дітей. Являючись так званим батьком, [PERSON] , ніяким чином не покращує життя своїх дітей, а тільки обтяжує його. [PERSON] зловживає алкоголем, та жорстоко поводиться з дітьми, при спілкуванні з ними у нього трапляються психічні розлади. Будь-яких перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми ніхто не чинив та не чинить, він взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 06.09.2022 року у справі №569/26046/21 визначено місце проживання дітей разом з позивачем. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про не доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 10.10.2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, Рівненської області, актовий запис №2535, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 22.09.2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, Рівненської області, актовий запис №2390, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 18.09.2019 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, Рівненської області, актовий запис №126, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду від 06.09.2022 року у справі №569/26046/21 визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 19.07.2021 року по цивільній справі №569/11237/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 03 червня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах по ВП 66303406, у [PERSON] станом на 30.09.2022 року заборгованість по аліментах відсутня, переплата становить 1338,42гр. Рішенням Рівненського міського суду від 24.09.2021 року у справі №569/19471/21 було задоволено заяву [PERSON] та видано обмежувальний припис, а саме на [PERSON] строком на шість місяців покладені відповідні тимчасові обмеження стосовно [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду від 05.08.2022 року у справі №569/9724/22 у задоволені заяви [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про продовження дії обмежувального припису відмовлено. Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 23.08.2022 № 775-р [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні синів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , встановивши можливість побачень з дітьми без супроводу матері: у II і IV неділю кожного місяця з 12:00 год. до 17:00 год.; у дні народження дітей з 14:00 год. до 17:00 год.; дні державних свят за попередньою домовленістю з матір`ю дітей. Відповідно до листа КП «РОЦПЗН» №4079 від 05.10.2020р., гр. [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , під спостереженням у лікарів психіатрів та нарколога в КП «РОЦПЗН» не перебуває. Відповідно до листа КНП ЦПМСД «Ювілейний» РМР №538 від 24.06.2022р. діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] мають укладені декларації у закладі з сімейним лікарем- педіатром [PERSON] . Щорічні профілактичні медичні огляди дітей, а також огляди перед плановою вакцинацією, проводяться виключно в присутності мами [PERSON] . Батько дітей, [PERSON] станом здоровя дітей не цікавиться з 2018 р., на щорічні медичні огляди жодного разу дітей не супроводжував, за медичною допомогою у разі захворювань дітей до лікаря з 2018 року не звертався. Згідно листа КП «РОЦПЗН» №1631 від 01.07.2022р. гр.. [PERSON] перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога в КП «РОЦПЗН`з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Під спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно характеристики виданої директором ПП «ВІЛІС», [PERSON] у 2016 році був прийнятий на роботу на приватне підприємство «ВІЛІС». За час своєї роботи він зарекомендував себе як відповідальний кваліфікований співробітник. Добре контактує з людьми, справедливий. Довіру до себе з боку керівництва виправдовує. Відповідно копії до квитанції №16 від 31.05.2022 року, ЗДО №44 прийнято від [PERSON] благодійні внески на суму 500грн. Згідно характеристики №204 виданої 12.10.2021 року директором ТОВ «Управляюча компанія «Сонячне», [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Скарг та нарікань з боку сусідів за час проживання по адресі не надходило. На засіданні адміністративної комісії не розглядався. Відповідно до довідки КП «РОЦПЗН» №1 від 04.10.2022р., [PERSON] під наглядом у нарколога не перебуває, довідки №313 від 04.10.2022 року, [PERSON] за медичною допомогою до психіатра не звертався. Відповідно до заяв від 10.03.2021 року, 18.05.2021, 28.04.2022, 14.07.2022, 14.09.2022, 03.10.2022, 06.10.2022р.р. вбачається, що [PERSON] бажає брати участь у вихованні дітей та повідомляє службу у справах дітей про чинення [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми. Відповідно до копії талонів-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №80 від 06.09.2021 року, №49 від 21.06.2021, №31740 від 11.07.2021р.р. заяви [PERSON] по факту конфлікту з [PERSON] стосовно заборони останньою бачитися з дітьми зареєстровано в журналі єдиного обліку Рівненського РУП. Згідно відповіді Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області №11822/200/01-2021 від 12.07.2021 року, за результатами звернення [PERSON] , учасникам вищевказаної події проведено профілактичну бесіду та роз`яснено, що за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею батьків, хто проживає окремо від дитини, передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст. 184 КУпАП, а також рекомендовано [PERSON] звернутися до органу опіки та піклування про притягнення [PERSON] до вищевказаної адміністративної відповідальності. Згідно постанови Рівненського апеляційного суду від 17.01.2022 року Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 25.06.2021 року відносно [PERSON] про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Згідно постанови Рівненського апеляційного суду від 17.12.2021 року Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 13.08.2021 року відносно [PERSON] про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування №08-531 від 03.30.2023 року, орган опіки та піклування вважає не доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. У своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Тобто, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про недоцільність позбавлення його батьківських прав. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Як визначено в статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд дійшов висновку, що відсутні докази, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо дітей. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed