Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12.03.2015 вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти сторін залишилися проживати разом з матір`ю. 21.09.2017 року судовим наказом, виданим Оболонським районним судом м. Києва у справі №756/12398/17-ц, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з 18.09.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 01.08.2018 постановою головного державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужиковою А.В. було відкрито виконавче провадження № 56886339 з примусового виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2017 у справі № 756/12398/17-ц. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2022 у цивільній справі № 756/13711/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01.10.2017 по 03.09.2021 (по аліментним платежам з 18.09.2017 року по 30.06.2021 року) в сумі 202 544,30 грн. Разом з тим, відповідач аліменти за судовим наказом не сплачує, внаслідок чого станом на 08.09.2022 року заборгованість по аліментам становить 205 499,56 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, за період з 01.08.2021 по 01.12.2022 (по аліментним платежам з 01.07.2021 року по 08.09.2022 року) в сумі 101 765,43 грн., а також судові витрати. Ухвалою від 20.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. Представник позивача - адвокат Кухаренко О.В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та стягнення з нього заявлених позивачем судових витрат. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.08.2005), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.02.2007), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.11.2011). 21.09.2017 року судовим наказом, виданим Оболонським районним судом м. Києва у справі №756/12398/17-ц, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з 18.09.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 01.08.2018 постановою головного державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тужиковою А.В. було відкрито виконавче провадження № 56886339 з примусового виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2017 у справі № 756/12398/17-ц. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2022 у цивільній справі № 756/13711/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01.10.2017 по 03.09.2021 (по аліментним платежам з 18.09.2017 року по 30.06.2021 року) в сумі 202 544,30 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 56886339 з примусового виконання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року, здійсненого державним виконавцем Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перехожук О.П., станом на 08.09.2022 року заборгованість [PERSON] по аліментам складає 205499,56 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом цього спору є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у відповідності до ст.196 СК України. Відповідно до ч.1, 2 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру пені по сплаті аліментів, суд дійшов висновку, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 01.08.2021 по 01.12.2022 (по аліментним платежам з 01.07.2021 року по 08.09.2022 року) складає 101 765,43 грн. Що стосується вини платника аліментів, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у Постанові від 16 березня 2020 року у справі №316/639/18, вирішивши питання, хто саме повинен доводити наявність чи відсутність вини у платника аліментів та зробив наступний висновок: «відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.» Таким чином, саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках, застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів та пеня стягується за весь період прострочення. Таким чином, оскільки відповідач допустив прострочення сплати аліментних платежів до нього слід застосувати заходи майнової відповідальності у вигляді стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з 01.08.2021 по 01.12.2022 (по аліментним платежам з 01.07.2021 року по 08.09.2022 року) складає 101 765,43 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. При вирішенні питання про стягнення понесених витрат на правничу допомогу суд виходять з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін адвокатських послуг та приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн. витрат понесених на правничу допомогу, які позивач підтвердив договором про надання правничої допомоги № 2021/53 від 29.08.2021 року, Додатком № 1 від 30.11.2022 до Договору ро надання правничої допомоги № 2021/53, випискою з карткового рахунку, ордером адвоката, детальним розрахунком виконаних робіт, банківською квитанцією на суму 6000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved