Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач Львівське комунальне підприємство «Під Зуброю» (ЛКП «Під Зуброю») звернулося до суду з позовом, з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 21.03.2023, до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2018 по 28.02.2023 у розмірі 24 504,26 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що ухвалою Львівської міської ради №4035 від 11.10.2018 «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові», львівські комунальні підприємства залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. На обслуговуванні ЛКП «Під Зуброю» знаходився будинок [ADDRESS] , яке надає послуги мешканцям будинку та виступає як управитель будинку, на підставі договору від 01.07.2020, укладеного між ЛКП «Під Зуброю» та уповноваженою особою від співвласників вищевказаного будинку. Відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , для здійснення оплати комунальних послуг мешканцям квартири відкрито особовий рахунок. Останні житлово-комунальним послугами (утримання будинку та прибудинкової території) користувались, проте неналежним чином оплачували такі. За період з 01.11.2018 по 28.02.2023 у відповідачів виникла заборгованість у розмірі 24 504,26 грн. Позивач звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак ухвалою від 14.01.2020 судовий наказ скасовано. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що викладені у такому. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що з 2019 року зареєстрований за іншою адресою, а квартира [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної сумісної власності. Протягом тривалого часу його колишня дружина [PERSON] та доньки [PERSON] , [PERSON] проживають за межами України. Просив застосувати строк позовної давності, оскільки вимога про стягнення заборгованості включає період, починаючи з 01.11.2018 року. Вказав, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2006 визнано незаконним рішення виконкому щодо впорядкування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території. Неодноразово звертався до управителя будинку для здійснення перерахунку наданих послуг, однак такий здійснено не було, а відтак перестав оплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомили та не подали відзиву на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників розгляду, які з`явились у судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.1996. Як видно з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №33 від 23.02.2023 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Львівської міської ради №4035 від 11.10.2018 «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові» встановлено, що львівські комунальні підприємства, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинками та їх обслуговування, залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова, які перебували на балансовому обліку цих підприємств, до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. львівські комунальні підприємства залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Встановлено, що будинок [ADDRESS] перебував на балансі ЛКП «Під Зуброю» та обслуговуванні на підставі договору від 01.07.2020, укладеного між ЛКП «Під Зуброю» тауповноваженою особою від співвласників вищевказаного будинку. Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не виконали свої зобов`язання щодо оплати житлово-комунальні послуг. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість відповідачів за період з листопада 2018 року по лютий 2023 року за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 24 504,26 грн. Оскільки відповідачами вказаний розрахунок не спростовано, а відтак у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги у розмірі 24 504,26 грн. Щодо позовної давності, на сплив якої покликаються відповідачі, то відповідно до цивільного законодавства позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» від 11.03.2020 № 211 в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. В подальшому строк дії карантину в Україні неодноразово продовжено, востаннє на строк до 30 квітня 2023 року. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності вищевказаним Законом України з 02 квітня 2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину. Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з листопада 2018 року по лютий 2023 року, з урахуванням дії карантину, позивачем позовну давність не пропущено. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2481 грн. по 671 грн. з кожного з відповідачів. На підставі статей 7, 9 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: approved