Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

У січні 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 29.03.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 298, судові витрати залишити за позивачем. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей - повнолітню доньку [PERSON] , 2002 року народження та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя у сторін не склалось. З роками з`ясувалось, що вони є людьми з несумісними характерами, з різними поглядами на головні цінності подружнього життя. Протягом тривалого часу між сторонами тримались напружені стосунки, що призвело до руйнування союзу. Шлюб носить лише формальний характер, примирення неможливе. 25.01.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 01.03.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. В матеріалах справи міститься заява, в якій позивач просить суд проводити розгляд справи без її присутності, позов підтримує та просить задовольнити. 20.03.2023 року від відповідача до суду надійшла заяви з проханням провести розгляд справи без його участі, проти прийняття рішення про розлучення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 29.03.2002 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківським міського управлінням юстиції Київської області, актовий запис № 298. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даній справі суд враховує спільну позицію сторін щодо необхідності розірвання шлюбу на час вирішення справи. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved