Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 61,2 кв. м., житловою площею 35,5 кв. м., ганок; сарай позначений літерою «Б»; погріб з шиєю позначений літерою «В», огорожу, позначену за № 1, що розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 13. До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким заповіла позивачці все своє майно, що належало їй на праві власності, заповіт посвідчений секретарем виконкому Дзюньківської сільської ради 10 березня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за номером 20. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , земельної ділянки, цільове використання якої є для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав спадкодавцю на підставі запису погосподарської книги № 1 Дзюньківської сільської ради, розташований на земельній ділянці, яка була спадкодавцю передана безкоштовно у приватну власність та постійне користування у відповідності з рішенням Дзюньківської сільської ради від 29 квітня 1996 року. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 044013. Заява про прийняття спадщини до нотаріального органу позивачкою була подана у передбачений законом строк (спадкова справа №363/2019). Позивачка, як спадкоємиця за заповітом на спадкове майно після смерті спадкодавця, враховуючи прийняття нею спадщини, має право на успадкування всього належного спадкодавцю майна. Після її звернення до нотаріального органу державним нотаріусом було оформлено право власності на земельну ділянку та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У частині видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на будинковолодіння у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації. Державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на житловий будинок (свідоцтво про право власності) за життя [PERSON] в КП «Вінницьке об`єднане бюро технічної інвентаризації» не був зареєстрований, а на померлих дані документи не реєструються. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Ухвалою судді від 12.01.2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 24). 22.02.2023 року ухвалою суду витребувано з Погребищенської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи № 363/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 37, 38). Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 29). Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що в судове засідання з`явитись не має можливості, позов визнає, просить справу розглядати в її відсутність (а.с.30-35). Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що визнання позову представником відповідача слід прийняти, а позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно із відомостями, що містяться у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виданому фізичною-особою підприємцем [PERSON] від 01.11.2022 року, вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані в період з 1928 по 2021 роки (а.с. 10-13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 13 (а.с. 6). На день смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 31.03.2021 року № 7/76, виданою старостою Дзюньківського старостинського округу В.В. Бараболею (а.с. 18). Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав спадкодавцю [PERSON] на підставі запису з погосподарської книги № 1 Дзюньківської сільської ради (а.с. 19) та розташований на земельній ділянці, яка була безкоштовно передана спадкодавцю у приватну власність та постійне користування згідно рішення Дзюньківської сільської ради від 29 квітня 1996 року (а.с. 15). З матеріалів спадкової справи № 363/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що [PERSON] за життя, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла на ім`я [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право. Заповіт посвідчений 10.03.2015 року секретарем виконкому Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 20 (а.с. 57). Також із матеріалів спадкової справи № 363/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом подання відповідної заяви до Погребищенської державної нотаріальної контори. В матеріалах спадкової справи відсутні будь - які заяви про відкликання чи скасування означеної заяви (а.с. 47). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , та які належали померлій на підставі запису з господарської книги № 1 Дзюньківської сільської ради (а.с. 19). Однак, нотаріусом після відкриття спадкової справи було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації правовстановлюючого документа про належність вищевказаного житлового будинку спадкодавцю за життя (а.с. 9). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані по [ADDRESS] .

Outcome: approved