Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси із вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документа Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27.10.2014 року на ізольовану квартиру загальною площею 34,20 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви він вказував на те, що у свідоцтві про право власності на житло було допущено помилку у написанні його по батькові, що не співпадає за даними паспорта громадянина України, виправити помилку орган, що видав правовстановлюючий документ, не має можливості. 26 січня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Заявник у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є його заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у його відсутності. Заінтересована особа не забезпечила участі свого представника у судовому засіданні, були повідомлені належним чином, із клопотаннями до суду не зверталися. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом норми ч.6\~ст.259\~ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5\~ст.268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Факт, який просить встановити заявник, потрібен йому для можливості розпорядитися своєю власністю. Письмовими матеріалами встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації від 27 жовтня 2014 року № 230789 Департаментом міського господарства Одеської міської ради видано свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру загальною площею 34,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що зареєстроване у реєстровій книзі за № 12-40194. Отже, у виданому свідоцтві по батькові зазначено « [PERSON] », що не збігається із даними, зазначеними у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 17 листопада 2017 року, де по батькові зазначено - « [PERSON] ». Як видно з паспорту громадянина України зареєстрована адреса проживання [PERSON] : [ADDRESS] з 07.08.1992 року. Намагаючись виправити допущену помилку заявник звертався до КП «Міське агентство з приватизації житла», на що підприємство надало йому відповідь, що приватизація здійснювалася на підставі заяви на приватизацію, довідки про склад сім`ї наймача, які були підписані керівником по обслуговуванню житла і паспортистом, крім того в матеріалах архівної справи по приватизації знаходиться копія громадянського паспорта заявника серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 1998 року, відповідно до якого прізвище, ім`я та по батькові на українській мові зазначено як « [PERSON] », на підставі чого внести зміни у позасудовому порядку неможливо. Крім того, у довідці про присвоєння заявнику ідентифікаційного номера, виданої 21 грудня 1998 року державною податковою інспекцією у Суворовському районі м.Одеса, заявник також зазначений як « [PERSON] ». Отже, вказані розбіжності свідчать про допущені помилки під час перекладу прізвища на українську мову та видачу [PERSON] нового паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданому Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 17 листопада 2017 року. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки без встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на житло він позбавлений права розпоряджатися своєю власністю, а встановити його в іншому порядку неможливо. Отже,\~із наданих\~доказів судом\~встановлено, що заявник є власником вказаної квартири і проживає в ній, тому свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 27.10.2014 року на квартиру, яка розташована по [ADDRESS] належить [PERSON] , тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved