Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 50000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 01 липня 2021 року, о 15 год. 10 хв., відповідач, керуючи автомобілем марки «Nissan Almera», д.р.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Лермонтова, 37 в м. Кривому Розі, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, під час руху та будь-якою зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Hyndai Tucson», д.р.н. [NUMBER] , належним [PERSON] , який був під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані факти та обставини підтверджуються постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення №216/4155/21, яка набрала законної сили 12 жовтня 2021 року та якою винною у даній дорожньо-транспортній пригоді було визнано відповідача, яка своїми діями порушила вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України, через що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.Так, позивач зазначає, що під час дорожньо-транспортної пригоди він зазнав раптового психічного перенавантаження, що призвело в майбутньому до стресу, у зв`язку з чим він відчуває нервове напруження, тривожний та пригнічений стан, моральне виснаження, що призвело до безсоння. Разом з тим, пошкодження автомобіля спричинило йому проблеми із власником керованого ним транспортного засобу, з`ясування обставин з яким закінчувалось сварками. Окрім того, на вирішення питань щодо пошкодженого транспортного засобу, як зазначає позивач, він витрачав багато часу, що заважало виконувати йому свою роботу та посприяло втраті частини заробітку, він змушений був пересісти на громадський транспорт, що викликало у нього суттєві незручності у пересуванні. Відтак, зазначені проблеми після дорожньо-транспортної пригоди, вимагали від позивача прикладання додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у 50000 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається зі змісту позову та підтверджується матеріалами справи, 01 липня 2021 року, о 15 год. 10 хв., відповідач, керуючи автомобілем марки «Nissan Almera», д.р.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Лермонтова, 37 в м. Кривому Розі, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, під час руху та будь-якою зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Hyndai Tucson», д.р.н. [NUMBER] , належним [PERSON] , який був під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані факти та обставини підтверджуються постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення №216/4155/21, яка набрала законної сили 12 жовтня 2021 року та якою винною у даній дорожньо-транспортній пригоді було визнано відповідача, яка своїми діями порушила вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України, через що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП(а.с.12-13,15). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість подовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2021 року встановлено винуватість відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, під час якої було пошкоджено керований позивачем автомобіль, повністю підтверджується належними доказами. При цьому, суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він пережив нервове потрясіння, крім того, внаслідок пошкодження транспортного засобу він втратив можливість вільно користуватись ним, у зв`язку з чим вимушений був змінити звичний ритм життя, докладати додаткових зусиль задля його організації, що спричинило ряд незручностей, а тому суд уважає, що позивачеві було спричинено моральної шкоди. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд, окрім вищевикладеного, також ураховує такі критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, як ступінь вини відповідача, яка визнала свою вину та вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу під керуванням позивача, який як убачається із наданої копії висновку становить 40068 грн. 00 грн., а також той факт, що відповідач на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди мала діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що мало убезпечити позивача від переживань з приводу відшкодування завданої матеріальної шкоди. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позивачеві спричинено моральної шкоди, яку оцінює в 3000 грн. 00 коп. та яку вважає не більш, ніж достатньою для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.5,29). На підставі викладеного,

Outcome: partial