Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 26225,69 грн. - витребувати з Долинського районного суду Кіровоградської області матеріали справи № 388/99/20 по кримінальному провадженню № 12019120150000670 від 08.10.2019. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.10.2019 вона отримала тілесні ушкодження різного ступіня тяжкості. Винним у цій дорожньо-транспортній пригоді є [PERSON] , що встановлено судовим рішенням. Після дорожньо-транспортної пригоди стан її здоров`я постійно погіршувався. 16.02.2021 медико-соціальною експертною комісією їй було встановлено, безстроково, починаючи з 05.02.2021 першу Б групу інвалідності по причині загального захворювання з ураженням ОРА. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у наслідок дорожньо-транспортної пригоди нею було понесено матеріальні витрати на лікування у розмірі 26225,69 грн. Ухвалою від 17.12.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі. Зазначеною ухвалою також витребувано у Долинського районного суду Кіровоградської області для огляду у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2019 за № 12019120150000670, за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, справа № 388/99/20 (провадження № 1-кп/388/115/2020). Копія ухвали з копією позовної заяви з додатками отримані відповідачем 06.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив До суду, на виконання ухвали від 17.12.2021, надійшли матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2019 за № 12019120150000670, за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, справа № 388/99/20 (провадження № 1-кп/388/115/2020). Ухвалою від 18.04.2022 за клопотанням позивача у справі призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експерту(ам) комунального закладу «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи». Провадження у справі було зупинено. На адресу суду надійшов лист КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» за вих. № 793 від 02.05.2022 про те, що для проведення експертизи необхідно надати: оригінал медичної карти амбулаторного хворого, про стан здоров`я до травми, оригінали медичних документів, пов`язаних з лікуванням травми, отриманої [PERSON] при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.10.2019, згідно з п. 7 «Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6; акт огляду МСЕК від 16.02.2021. Ухвалою від 16.05.2022 провадження у справі було поновлено. Ухвалою від 13.06.2022 було постановлено надати у розпорядження експерта(ів) КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» для проведення призначеної ухвалою від 18.04.2022 судово-медичної експертизи у даній цивільній справі такі документи: амбулаторну картку № 031395, заведену на ім`я [PERSON] , [INFO] ; довідку до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12 ААВ № 193640; індивідуальну програму реабілітації інваліда № 136 від 16.02.2021, МСЕК між. рай. № 1.Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. На адресу суду надійшов лист КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» за вих. № 1211 від 27.06.2022 про те, що для проведення експертизи необхідно надати:оригінал медичної карти стаціонарного хворого, де [PERSON] лікувалась після травми, отриманої при дорожньо-транспортній пригоді 08.10.2019. Також необхідно надати оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 5595 КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР», де хвора знаходилась на стаціонарному лікуванні з 12.07.2021 по 23.07.2021. Також необхідно надати Акт огляду МСЕК від 16.02.2021. Ухвалою від 06.07.2022 провадження у справі було поновлено. Ухвалою від 17.10.2022 було постановлено надати у розпорядження експерта(ів) КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» для проведення призначеної ухвалою від 18.04.2022 судово-медичної експертизи у даній цивільній справі такі документи: оригінал медичної карти стаціонарного хворого - [PERSON] , [INFO] , № 3444; оригінал медичної справи з актами огляду МСЕК № 153/7 від 26.11.2004, № 442/1 від 23.05.2005, № 721/10 від 29.05.2006, № 121/7 від 16.02.2021; оригінал медичної карти стаціонарного хворого - [PERSON] , [INFO] , № 5595. На адресу суду надійшов висновок експерта № 9 від 05.12.2022, складений за наслідками проведення судово-медичної експертизи. Ухвалою від 20.01.2023 провадження у справі було поновлено. Ухвалою від 27.02.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні. Відповідач, якого про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у суду матеріалів справи. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов аргументуючи свою позицію аналогічно викладеному у ньому, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Долинським районним судом Кіровоградської області у межах розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2019 за № 12019120150000670, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, встановлено такі обставини з послідуючим їх викладенням у вироку суду від 21.05.2020 у справі № 388/99/20. 08.10.2019 близько 08 год. 24 хв., [PERSON] порушуючи вимоги п. п. 2.1 (а), 2.3 (д), 2.9 (а) Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував технічно-справним автомобілем «ВАЗ 2103», реєстраційний номер [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] . Рухаючись у вказаний час та на зазначеному автомобілі, в світлу пору доби, по вулиці Шевченка у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області в напрямку до провулку Братів Клепачів, грубо порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та взагалі не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами будь-якої категорії, рухаючись в межах населеного пункту, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем. Так, [PERSON] рухаючись по вищевказаній ділянці дороги, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити велосипедистку [PERSON] , що рухалася попереду в попутному напрямку, не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки, чим грубо порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3, 13.1 та 13.4 ПДР України, маючи намір здійснити маневр обгону велосипедистки, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення керованого ним автомобіля із транспортним засобом «ВАЗ 2101», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а у подальшому і наїзд на велосипедистку [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої велосипедистка [PERSON] отримала тілесні ушкодження, водій [PERSON] не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх перебачити, не переконався у наявності потерпілих внаслідок своїх протиправних дій, після чого з місця події зник та направився за місцем свого проживання, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, г, ґ, д, е) ПДР України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедистка [PERSON] , [INFO] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 125 від 27.12.2019 отримала тілесні ушкодження у вигляді: скалкового перелому нижньої третини діафізу лівої плечової кістки, черезвертельного внутрішньо-суглобового перелому лівої стегнової кістки, що відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я (більш ніж 21 день). Вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 21.05.2020 у справі № 388/99/20, який набрав законної сили 22.06.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права керування транспортним засобом на строк три роки із звільненням від відбування основного покарання з іспитовим стоком на два роки із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено 30000,00 грн. моральної шкоди завданої злочином. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд констатує доведеність факту порушення [PERSON] правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступіня тяжкості, що викликати тривалий розлад здоров`я. Зі змісту вироку вбачається, що у межах зазначеного кримінального провадження вимога про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої у наслідок дорожньо-транспортної пригоди ушкодженням здоров`я не пред`являлась. Така шкода [PERSON] у добровільному порядку не відшкодовувалась, як і не відшкодовано присуджену до стягнення моральну шкоду, що стверджувалось позивачем та докази на спростування цього відповідачем не надавались. За даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3444, [PERSON] перебувала у хірургічному відділені КНП «Долинська центральна районна лікарня Долинської районної ради» на стаціонарному лікуванні з 08.10.2019 по 21.11.2019. Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Політравма: закритий черезвертельний перелом лівого стегна. Закритий черезвертельний перелом лівого плеча зі зміщенням. Нейропатія плечового сплетіння. Закритий перелом тіла нижньої щелепи з права. За даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 24.03.2021 [PERSON] хворіє з 2019 року, після травми лікувалась у хірургічному відділені Долинської ЦЛ з 08.10.2019 по 21.11.2019 та потребує оперативного лікування. За даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2190, [PERSON] перебувала у терапевтичному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на стаціонарному лікуванні з 30.08.2020 по 30.09.2020. Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення):). ІХС. Дифузний кардіосклероз. ГХ 11 ст.2 р.2 СНІ 1 А. ДЕ 11 ст. змішаного генезису (гіпертонічного та атеросклеротичного). Скарги були на болі в області серця, серцебиття, головний біль, головокружіння, шум в голові, загальну слабкість. За даними виписки № 2047 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] перебувала в Кіровоградському обласному кардіологічному диспансері на стаціонарному лікуванні з 18.09.2020 по 29.09.2020. Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення). ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. ГХ2 ст 3 ризик 4. ХСН 2а ф.кл.3 зі збереженою систолічною функцією ЛШ. ДЕ2 - ст. поєднаного генезису, виражений церебростенічний сииндром, вестибулярний синдром стан після реконструкції лівого плеча після закритого перелому. За даними виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 268, [PERSON] перебувала в терапевтичному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на стаціонарному лікуванні з 07.02.2021 по 12.02.2021. Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення). ІХС. Дифузний кардіосклероз. ГХ 11 ст.2 р.3 СНІ 1 А. ДЕ 11 ст. змішаного генезису (гіпертонічного та атеросклеротичного). За даними виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 5595, [PERSON] перебувала в травматологічному відділенні № 1 КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на стаціонарному лікуванні з 12.07.2021 по 23.07.2021. Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення). Хибний суглоб н/3 лівої плечової кістки. МОС. Міграція фіксаторів. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Шлуночкова екстрасистолія. СН П А. Артеріальна гіпертензія. Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направлені, при виписці: поступила зі скаргами на неспроможність рухів у ліктьовому суглобі з ліва, деформацію суглобу. Травма, зі слів хворої, невиробнича у 2019 році (ДТП). 15.06.2021 - операція №1: Видалення металоконструкції з лівого плеча. 15.06.2021 - операція №2: Резекція псевдосуглобу, кісткова пластика 15.06.2021 - операція №3: МОС н/3 лівого плеча. На проведення призначених обстежень, лікувальних процедур та придбання медичних препаратів [PERSON] було витрачено 26225,69 грн. грн., що підтверджується фіскальними чеками, які містяться у матеріалах справи (т. І а.с. 28-40). За даними довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 193640 від 16.02.2021 [PERSON] встановлено першу «Б» групу інвалідності, загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, безтерміново із висновком про умови та характер праці: значна залежність від інших осіб в забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій. Згідно з експертним висновком КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 9 від 05.12.2022 за результатами проведеної судово-медичної експертизи, експертна комісія дійшла висновків про таке. [PERSON] з 1989 року страждає на системне захворювання - ревматоїдний артрит. В 2006 році [PERSON] встановлена П група інвалідності безтерміново по загальному захворюванню. Після подій, що мали місце в 2019 році (ДТП), в 2021 році гр. [PERSON] , у якої мали місце наслідки у вигляді: консолідованого перелому лівого стегна, хибний суглоб, злом металоконструкції в підвиростковій зоні лівого плеча. В зв`язку з наявним загальним захворюванням і мавшою місце травмою у [PERSON] наступила виражена ступінь обмеженості життєдіяльності до пересування, трудової діяльності та самообслуговування і в 2021 році була встановлена І Б група інвалідності, тобто І група інвалідності зумовлена не тяжкістю мавшої місце травмою в 2019 році, а мавшим місце захворюванням, перебіг якого посилився після ДТП. Слід відзначити, що при системному захворюванні - ревматоїдном артриті, виникає остеопороз кісток, при якому навіть незначна по силі травма може привести до перелому кісток, а також уповільнює їх загоєння. Так. як до травми [PERSON] не працювала, процент втрати професійної працездатності не може бути визначений. Інвалідність І Б групи [PERSON] в 2021 році встановлена по совокупності захворювань, та мавшої місце дорожньо-транспортної пригоди в 2019 році. Слід зазначити, якщо б [PERSON] не страждала захворюванням ревматоїдний артрит, то після отриманих травм внаслідок ДТП. інвалідність груїйі 1 Б не була б встановлена. Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися. З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке. Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до умов ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Пленумом Верховного суду України у п.п. «в» п. 19 Постанови № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Отже, [PERSON] , якій діями [PERSON] , як особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, було завдано шкоду здоров`ю, має право на відшкодування такої шкоди, пов`язаної з її лікуванням у документально підтвердженому розмірі - 26225,69 грн. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права з урахуванням судової практики, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що винними протиправними діями [PERSON] у наслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було завдано матеріальну шкоду, яка виразилася у витратах на лікування, - суд дійшов висновку, що вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягають задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено повністю з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 2, п. 6, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі, передбаченому пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021.

Outcome: approved