Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

31 січня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із позовом до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, в обґрунтування якого послався на те, що 24 грудня 2021 року о 17 годині 56 хвилин з вини водія автомобіля «Daewoo Sens» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в районі буд.59 по вул. Широкій в м. Дніпро сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено керований позивачем автомобіль «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Sens» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у відповідача із лімітом відповідальності страховика за майнову шкоду в розмірі 130000 гривень, а тому 29 грудня 2021 року [PERSON] , 30 грудня 2021 року позивач поштовим зв`язком направили відповідачу повідомлення про ДТП, а також необхідний пакет документів для виплати страхового відшкодування. Однак у встановлений законом строк відповідач свого представника для огляду пошкодженого автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] не направив, тому позивачем за власним кошт було проведено відповідне експертне дослідження, згідно результатів якого вартість майнової шкоди склала 499205,52 гривень без врахування втрати товарної вартості авто. Таким чином, оскільки відповідач дотепер, не зважаючи на подальші адвокатські запити, страхове відшкодування не виплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідач на свою користь страхове відшкодування в розмірі 130000 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу відповідний строк для усунення недоліків його позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року у зв`язку із повним та своєчасним усунення позивачем недоліків його позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Цією жд ухвалою до участі у справі в якості третіх осіб, які на заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин, а також стверджувала, що страхове відшкодування відповідачем не виплачено дотепер ні позивачу, ні власнику керованого ним авто. Вказала представник і на те, що керований позивачем в ДТП автомобіль не було застраховано ні договором обов`язкового, ні добровільного страхування, а тому жодних виплат ані позивач, ані власник автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження цього авто не отримали. Проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечувала. Відповідач, треті особи в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своїх неявок суд не повідомили, заяв/клопотань про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи не подавали. Відзив, пояснення третьої особи до суду від учасників справи не надходили. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання та здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України за наведеної явки учасників справи. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2021 року мала місце ДТП. [PERSON] у вказаний день о 17 годині 56 хвилин, керуючи транспортним засобом «Daewoo Sens» д.н.з. [NUMBER] , рухався в м. Дніпро по вул. Широка в районі буд.№59, де в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху не обрав безпечної швидкості руху внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на зустрічний бік проїжджої частини і скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина [PERSON] в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 19 січня 2022 року, якою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду за наслідками апеляційного перегляді постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року залишена без змін, а тому набрала законної сили ще 09 лютого 2022 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина [PERSON] у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копії постанов судів першої та апеляційної інстанцій наявні в матеріалах справи. На момент вищевказаної ДТП і до теперішнього часу автомобіль «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В свою чергу, позивач в момент ДТП керував зазначеним автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та зазначеного реєстраційного документа на цей транспортний засіб, тим самим виступаючи правомірним володільцем цього транспортного засобу. Копія посвідчення водія позивача наявна в матеріалах справи. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Daewoo Sens» д.н.з. [NUMBER] , яким в момент вищевказаної ДТП був [PERSON] , на час вищевказаної ДТП була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (електронний договір ОСЦПВНТЗ №ЕР/204179501). Забезпеченим транспортним засобом є «Daewoo Sens» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копіями відповідного електронного договору. Зі змісту останнього вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 130000 гривень, розмір франшизи 2600 гривень, а строк дії договору з 26 травня 2021 року по 25 травня 2022 року. 29 грудня 2021 року [PERSON] , а 30 грудня 2021 року позивач поштовим зв`язком надіслали на адресу відповідача повідомлення про ДТП від 24 грудня 2021 року, а позивач ще й пакет документів, включаючи заяву про виплату страхового відшкодування, необхідний для виконання відповідачем його обов`язку з виплати страхового відшкодування. Викладені обставини підтверджуються копіями поштової документації, зокрема описами вкладення. В той же час, оскільки відповідачем не було направлено свого представника для здійснення огляду транспортного засобу «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, у передбачені законом 10 робочих днів, позивач самостійно звернувся до експерта автотоварознавця задля самостійного визначення розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням авто. За наслідками такого звернення 24 січня 2022 року складено висновок №8951 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] з урахування коефіцієнту фізичного зносу, значення якого дорівнює 0, без урахування втрати товарної вартості становить 499205,52 гривень. Копія висновку наявна в матеріалах справи. В досудовому порядку вирішити питання щодо виплати страхового відшкодування позивачу не вдалось, про що свідчать залишені без відповіді адвокатські запити представника позивача, адресовані відповідачу. Копії таких запитів та доказі їх надіслання наявні в матеріалах справи. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПК України, Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 (далі Розпорядження), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.2.2 Правил власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Нормами ст.ст.395, 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно (зокрема, право володіння), має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України. В свою чергу ст.386 ч.3 ЦК України, яка входить до глави 29 вказаного кодифікованого нормативно-правового акту, передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва\~ поліса. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням (після 21 вересня 2019 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Положеннями ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, окрім іншого: поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Нормою ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Статтею 193 ПК України визначено, що розмір ставки податку на додану вартість становить 20%. Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц. Вирішуючи правомірність пред`явлення позовних вимог саме позивачем, яка не є власником пошкодженого в ДТП автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] , суд керувався тим, що поняття потерпіла особа у правовідносинах з відшкодування шкоди внаслідок ДТП слід тлумачити більш широко. Так, ст.395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до ст.396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст.396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з ст.1187 ч.2 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху. Відтак, якщо певна особа під час ДТП керувала транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на цей транспортний засіб, тим самим виступаючи правомірним володільцем транспортного засобу, якому під час вказаної ДТП з вини іншої особи завдано механічних пошкоджень, то згадана особа (володілець) має право на відшкодування завданої їй шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту цього транспортного засобу, що, в свою чергу, надає їй статусу потерпілого. Викладена правова позиція суду повністю відповідає правовій позиції, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі №147/66/17, постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі №344/10730/15-ц, від 06 червня 2018 року по справі №747/390/17, від 07 листопада 2018 року по справі №200/21325/15-ц, від 17 жовтня 2019 року по справі №300/193/17, від 09 грудня 2020 року по справі №599/784/19, а також у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14. Таким чином, оскільки позивач правомірно володів автомобілем «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] в момент ДТП від 24 грудня 2021 року з огляду на наведене вище, маючи право керування таким автомобілем, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені позовні вимоги про стягнення саме на його користь невиплаченого страхового відшкодування. Стосовно спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду даної цивільної справи дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 24 грудня 2021 року, яка сталася з вини водія транспортного засобу «Daewoo Sens» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , і внаслідок якої останнім завдано володільцю автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] , яким є позивач, майнової шкоди у вигляді пошкодження зазначеного авто. Разом з тим, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo Sens» д.н.з. [NUMBER] перед третіми особами на час ДТП була застрахована у відповідача із лімітом відповідальності (страховою сумою) даного страховика в розмірі 130000 гривень за шкоду, завдану майну, франшиза 2600 гривень. Однак, не зважаючи на звернення позивача у передбачені законом строки та порядку до відповідача із вимогою виплатити йому страхове відшкодування, страховою компанією її обов`язок дотепер не виконано, що зумовлює виникнення у позивача права вимагати виплати такого відшкодування у судовому порядку на свою користь. Вирішуючи питання щодо розміру страхового відшкодування, яке має бути стягнуто з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що оскільки відповідач у передбачений ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направив, відомості про здійснення відповідачем свого розрахунку суми страхового відшкодування в суду відсутні, тому суд приходить до висновку, що позивач набув право самостійно обрати експерта для визначення розміру завданої йому в ДТП майнової шкоди, чим він фактично і скористався. А отже і складений на замовлення позивача висновок №8951 експертного дослідження від 24 січня 2022 року стає обов`язковим і для відповідача, як страховика, при розрахунку останнім суми страхового відшкодування, а тому саме визначена вказаним висновком вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] має бути покладена в основу розрахунку суми страхового відшкодування. Таким чином, приймаючи до уваги, що ліміт відповідальності відповідача, як страховика, за майнову шкоду згідно відповідного договору становив 130000 гривень, розмір франшизи 2600 гривень, а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту зносу та без урахування втрати товарної вартості 499205,52 гривень, то сума страхового відшкодування, яка мала бути виплачена відповідачем позивачу, а відтак і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 127400 гривень (ліміт відповідальності страховика 130000 гривень франшиза 2600 гривень). При цьому в даному випадку, не зважаючи на те, що сума страхового відшкодування підлягає стягненню безпосередньо на користь позивача за відсутності доказів ремонту пошкодженого авто, не має правового значення те, що висновок №8951 експертного дослідження від 24 січня 2022 року не містить розрахунку вартості відновлювального ремонту за вирахуванням ПДВ, оскільки розмір ставки ПДВ становить 20%. Тому навіть при зменшенні розрахованої експертом вартості відновлювального ремонту автомобіля «Lexus LX570» д.н.з. [NUMBER] на 20% така вартість ремонту все одно буде значно перевищувати ліміт відповідальності відповідача, як страховика, за шкоду, завдану майну. Отже, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач просить стягнути суму страхового відшкодування без зменшення її на розмір франшизи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача розрахованої судом суми страхового відшкодування в розмірі 127400 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат з огляду на положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи та види судових витрат, понесені позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину сплаченого останнім при зверненні до суду судового збору в розмірі 1274 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial