Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування посилається на наступне. [INFO] у віці 84 років, в с.Великосілля, Герцаївського (нині - Чернівецького району) Чернівецької області померла [PERSON] . 25 серпня 2010 року нею складено заповіт яким заповіла на користь позивачки все своє майно. Їй належало на право на земельну частку (пай), розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності Відкритого акціонерного товариства «Зоря», с. Лунка Герцаївського (нині - Чернівецького) району Чернівецької області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0190940 від 15.07.1998 року вказана земельна частка (пай). Однак оскільки вказаний сертифікат був видана на ім`я « [PERSON] » і у зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документа, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано встановити в судовому порядку факт належності правовстановлюючого документа спадкодавцю і визнання права на земельну частку (пай). Просить суд встановити факт належності [PERSON] , померлої [INFO] , в с. Великосілля, Герцаївського (нині - Чернівецького району) Чернівецької області, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0190940 від 15.07.1998 року, виданого Герцаївською районною державною адміністрацією Чернівецької області 15 липня 1998 року, а також визнати за не, [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай), у землі яка перебувала у колективній власності ВАТ «Зоря», с. Лунка, Герцаївського району Чернівецької області, площею 2,26 в умовно кадастрових гектарах, згідно сертифікату серії ЧВ № 0190940. На призначене судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак представник заявника [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, також просив задовольнити заяву у повному обсязі. Відповідач у судове засідання свого представника не направляв, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи даючи законну та правову оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] у віці 84 років, в с.Великосілля, Герцаївського (нині - Чернівецького району) Чернівецької області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2013 року. Згідно з ч.1 статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина, тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. Зокрема до спадкового майна належить на право на земельну частку (пай), розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності Відкритого акціонерного товариства «Зоря», с.Лунка Герцаївського (нині - Чернівецького) району Чернівецької області, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0190940 від 15.07.1998 року. Однак, суд звертає увагу, що сертифікат був виданий на ім`я « [PERSON] ». Вказані обставини також підтверджуються. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України). Згідно заповіту складеного 25 серпня 2010 року, посвідченого секретарем Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області Фодоря Ж.Ж. та зареєстрованого в реєстрі за № 62, [PERSON] , на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було і із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що заповідачці буде належати і на що вона буде мати право заповіла [PERSON] . Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 25 лютого 2013 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Герцаївської районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 серпня 2010, за реєстровим № 62. Втім, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах, позивачці було відмовлено, з підстав того, що наявні розбіжності у імені спадкодавця, а саме за свідоцтвом про смерть та у заповіті складеного на ім`я позивачки, спадкодавець записана як « [PERSON] », а у сертифікаті про право на земельну частку (пай) спадкодавець записана як « [PERSON] », а також у зв`язку із втратою отримала сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0190940 від 15.07.1998 року, через що позивачка позбавлена права оформити спадщину, у позасудовому порядку. Відповідно до п.6, ч.1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (по тесту постанова Пленуму ВСУ) визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж (п.12 постанови Пленуму ВСУ). Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відтак, за загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зіст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IVправо на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно довідки Герцаївського трудового архіву № 4 від 30.03.2023 року, в документах архівного фонду сільськогосподарського товариств аз обмеженою відповідальністю «Молницьке» за 1975-1984 роки є відомості про те, що [PERSON] працювала в колишньому радгоспі ім. Леніна (з липня 1992 року радгосп «Молницький», з березня 2000 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Молницьке») з 07.04.1975 року (наказ №2 від 07.04.1975 року» по - відомостей про звільнення з роботи за період з квітня 1975 року по грудень 1984 року немає. Відповідно до відповіді на запит Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області №01-29/21-598 від 07.04.2023 року, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) що видають Герцаївською райдержадміністрацією ВАТ «Зоря» с. Великосілля є запис про реєстрацію сертифікату на земельну частку (пай) серії ЧВ №0190940, виданого Герцаївською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №460 на ім`я « [PERSON] ». Підставою для реєстрації сертифікату було розпорядження Герцаївської РДА №218-р від 17.06.1998 року. Розмір частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,26га. За даними Лунківської сільської ради Герцаївського району № 327 та 328 від 21.02.2013 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Великосілля Герцаївського (нині - Чернівецького) району, Чернівецької області з 1928 року по день смерті - [INFO] . Спадкоємців за законом або які мають обов`язкову частку у спадщині - немає. Факт, що [PERSON] та [PERSON] являється однією і тією ж особою і сертифікат на право на земель ну частку (пай) ЧВ №0190940 належав [PERSON] підтверджуються даними Лунківської сільської ради про місце її проживання. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п.23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст.8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Невчасне оформлення майнових прав за особою й неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому за наявності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) належного спадкодавцю, ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст.5 ЦПК України), є саме визнання права на спірну земельну частку (пай) за позивачем в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] як спадкоємиця з заповітом, яка прийняла спадщину своєчасно, має право на оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , так як вказане право позивачки є порушене, а окрім як в судовому порядку захистити його не представляється можливим. Визнання за позивачкою права на вказану земельну частку (пай) буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права розпоряджання позивачки, як спадкоємця. Враховуючи викладене,

Outcome: approved