Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дружини, стягнення пені за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON] , вона перебувала з 21 квітня 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб 22 вересня 2020 року рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області був розірваний. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до з досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Стягнення аліментів з [PERSON] провадити щомісяця, починаючи з 21 жовтня 2019 року. Від виконання рішення суду відповідач ухилявся, у зв`язку з чим утворилась заборгованість щодо сплати аліментів, яка станом на 01 жовтня 2022 року складає: на утримання [PERSON] , як дружини, з якою проживала малолітня дитина до трьох років 72\~397,17 грн., на утримання неповнолітньої дитини 166\~989,42 грн.. Розмір пені за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 25 жовтня 2019 року по 01 вересня 2022 року складає 49\~073,36 грн.. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню, яка виникла у результаті заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , за період з 25 жовтня 2019 року по 01 вересня 2022 року, в сумі 49\~073,36 грн., стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на її утримання, [PERSON] , до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років за період з 21 жовтня 2019 року по вересень 2021 року, в сумі 72\~397,17 грн.. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання [PERSON] не з`явився, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №621 (а.с.9). Згідно рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 квітня 2018 року у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 621, було розірвано (а.с.11-13). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.10). Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Архіповим Денисом Миколайовичем від 29.10.2020р. відкрито виконавче провадження ВП №63435340 за виконавчим листом №208/7004/19, виданим 25.09.2020 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно (а.с.16). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа Заводського районного суду м.Дніпродзержинська №208/7004/19 від 25.09.2020 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 21.10.2019 по ВП №63435340 від 01.09.2022 року, загальний розмір заборгованості станом на 01.10.2021р. становить 72\~397,17 грн. (а.с.17). Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Благовісним Володимиром Миколайовичем від 30.10.2020р. відкрито виконавче провадження ВП №63435776 за виконавчим листом №208/7004/19, виданим 25.09.2020 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.18). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа Заводського районного суду м.Дніпродзержинська №208/7004/19 від 25.09.2020 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.10.2019 по ВП №63435776 від 01.09.2022 року, загальний розмір заборгованості станом на 01.09.2022 р. становить 166\~989,42 грн. (а.с.19). Щодо вимог про стягнення пені Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує\~до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно ч.3\~ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч.1\~ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення, на підставі частини першої\~статті 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Встановлено, що у відповідача виникла непогашена заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду в межах виконавчого провадження № 63435776, яке перебуває на виконанні у Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), розмір заборгованості по аліментах станом на 01.09.2022 року становить 166\~989,42 грн.. Позивачкою заявлені позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 25 жовтня 2019 року по 01 вересня 2022 року, враховуючи ч.1 ст. 196 СК України, у розмірі 49\~073,36 грн.. Отже, суд вважає за необхідним стягнути пеню за прострочення сплати аліментів з відповідача в розмірі 49\~073,36 грн. за період з 25 жовтня 2019 року по 01 вересня 2022 рік, враховуючи, що розмір пені не може перевищувати 100 % заборгованості. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 72\~397,17 грн., то в цій частині суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 3\~ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Відповідно до частин третьої, восьмої\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 537/4755/16-ц (провадження № 61-20760св19), від 17 листопада 2021 року у справі № 569/14819/19 та узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому\~Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України\~та\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст.\~77,\~79,\~80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідач не довів відсутність його вини в несплаті аліментів належними і допустимими доказами. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів та доводів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial