Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

21 лютого 2023 року [PERSON] , звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] . Заяву мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . З [INFO] до дня смерті [PERSON] , заявник проживала разом з ним однією сім`єю (перебувала у фактичних шлюбних відносинах) та вела з ним спільне господарство. Однак, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за померлим, заявниці було роз`яснено, що для прийняття спадщини за померлим заявниці необхідно встановити факт постійного проживання з померлим. У зв`язку з цим, заявник просить встановити факт проживання разом із [PERSON] однією сім`єю\~із [INFO] по\~ [INFO] . \~ \~ \~ \~ Представник заявника [PERSON] - [PERSON] подав заяву до суду, в якій просить судове засідання провести без його участі та участі заявника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, від заступника сільського голови Великолучківської сільської ради Івана Зозуля надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13 липня 2010 року Виконавчим комітетом Ракошинської сільської ради, Мукачівського району, Закарпатській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно Довідки Ракошинської сільської ради № 2837/0210 від 31 серпня 2017 на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] у дворогосподарстві в [ADDRESS] згідно даних погосподарської книги № 12 ст.172-173 була зареєстрована [PERSON] , [INFO] ( а.с.9). Постановою державного нотаріуса Мукачівської районної державної Шпеник М.Ю. №311/02-31 від 09.12.2021 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з неподанням документів, які б підтверджували її право на спадкування, а саме: докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем [PERSON] (а.с.14-15). Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~- «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Факт постійного проживання заявника [PERSON] та померлого [PERSON] на час його смерті, підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , подавши до суду Акт №81/19-17 від 09 лютого 2023 року (а.с.10). Відповідно ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України\~визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, заявник для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу між сторонами, мала надати суду належні та допустимі докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат. Однак таких доказів матеріали справи не містіть. Так, суд приходить до висновку, що заявником не доведено у судовому засіданні наявність між нею і померлим усталених відносин притаманних подружжю саме в період з 12 червня 1976 року по 12 липня 2010 року, а саме не надано доказів про спільне проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету. Суд, критично ставиться до показань свідків з боку заявника, оскільки вони не змогли достовірно підтвердити суду, що [PERSON] та [PERSON] дійсно вели спільне господарство, та весь час в період з 12 червня 1976 року по 12 липня 2010 року проживали разом в будинку [ADDRESS] . Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20),\~державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. А тому суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви щодо встановлення факту проживання однією сім`єю. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, про необхідність відмови у задоволенні заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed