Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , який за життя прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із земель колективної власності Агрофірми «Сінгури» розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах. Позивач для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулась до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А. В., однак отримала відмову, оскільки сертифікат серії ЖТ № 0258612 виданий після смерті [PERSON] , відповідно, вказане право на земельну частку (пай) не може входити до складу спадщини, а тому визнання права власності в порядку спадкування повинно вирішуватись в судовому порядку. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 2,37 га умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності Агрофірми «Сінгури» після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Провадження у даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 31). Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи; при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 35). Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 11) є матір`ю [PERSON] (а.с. 14), який помер [INFO] (а.с. 10). Померлий [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0258612, виданого 09.04.2001 року (а.с. 18-19) [PERSON] на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 12.08.1996 року № 186 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Сінгури» розміром 2,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Рішенням Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 15 сесії 24 скликання від 20.11.2003 року затверджено уточнені списки громадян, які мають право на земельні частки (а.с. 20). У списку померлих громадян, які мають право на земельну частку (пай) реформованої агрофірми «Сінгури» [PERSON] , місце проживання с. Сінгури, серія сертифіката - ЖТ значиться під номером 608 (ймовідно) (а.с. 21-23). Відповідно до довідки виконавчого комітету Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 174 від 22.01.2020 року (а.с. 12) померла [INFO] [PERSON] , [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вище вказаною адресою на день смерті та протягом шести місяців після смерті були зареєстровані: [PERSON] (син), [PERSON] (невістка). З листа Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 53/02-21/03 від 01.03.2021 року вбачається, що є в наявності виписаний 09.01.2001 року, але не зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) агрофірми «Сінгури» серії ЖТ № 0258612 на ім`я [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Андруса А. В. № 121/02-31 від 18.08.2022 року (а.с. 13) згідно спадкової справи № 119/2009, заведеної Третьою житомирською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями до майна померлого [INFO] [PERSON] є його дружина [PERSON] ; згідно спадкової справи № 35/1997, заведеної Третьою житомирською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями до майна померлої [INFO] [PERSON] є її син [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2022 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Андрусом А. В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно, у зв`язку з тим, що документ, який підтверджує право власності на вищевказане майно, виданий на їм`я спадкодавиці після її смерті. Також нотаріусом у постанові зазначено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 7-8). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Оскільки [PERSON] при житті належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, відтак саме це право входить до складу спадщини. Оскільки син спадкодавиці прийняв спадщину після померлої матері, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] як спадкодавця; спадщину остання після нього прийняла; інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, не встановлено, є підстави до визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved