Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У вересні 2021 р. позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у сумі 24 663,64 грн., пеню з прострочення страхової виплати 592,61 грн., витрати на проведення оцінки у сумі 2 500,00 грн., витрати на правоову допомогу у сумі 5 000,00 грн.; судовий збір у розмірі 908,00 грн. В обгрунтування посилався на те, що він є власником автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112CDi»,д.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП від 21.11.2020 року за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н. [NUMBER] , автомобіля «Schmitz SKO 24L», д.н. [NUMBER] , та автомобіля «Renault Magnum 480», д.н. [NUMBER] , автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Цивільна відповідальність на момент ДТП автомобіля «Renault Magnum 480», д/н [NUMBER] , застрахована ПрАТ «Страхова Група "ТАС" за договором обов?язкового страхування № АР7287708, , лімітом страхової суми у розмірі 130 000,00 грн. Відповідно до Звіту № 91/12-Т3 від 15.12.2020 року, замовленого позивачем вартість матеріального збитку, завданого власнику «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н [NUMBER] , складає 59 491,22 грн. 20.07.2021 року відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі Звіту № 10037 від 29.12.2020 року, складеним оцінювачем [PERSON] , було розраховано та виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 34 827 грн. 58 коп. Позивач вважає, що вже виплачене страхове відшкодування не покриває усіх завданих йому збитків. Окрім того, сторона позивача переконана, що складений на замовлення ПрАТ «СГ «ТАС» Звіт № 10037 від 29.12.2020 року містить суттєві недоліки, що і призвело в подальшому до безпідставного заниження належної позивачу суми страхового відшкодування. ПрАТ «СГ «ТАС» було розраховано суму страхового відшкодування в порушення умов п. 32 Національного стандарту № 1. Звертає увагу, що відповідно до Звіту № 91/12-Т3 від 15.12.2020 року оцінка проводилася, саме на дату ДТП (21.11.2020 року). Звітом № 10037 від 29.12.2020 року, було встановлено, що автомобіль «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н. [NUMBER] , є легковим вантажним пасажирським, що не відповідає дійсності, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію, автомобіль «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д.н. [NUMBER] , є легковим загальним пасажирським. Невірне визначення типу КТЗ призвело до невірного розрахунку ринкової вартості автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д.н. [NUMBER] , а саме - 111 328 грн. 56 коп., у той час, як відповідно до Звіту № 91/12-Т3 від 15.12.2020 року ринкова вартість автомобіля «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н. [NUMBER] , становить 139 121, 30 грн. Позивач вказує, що численні порушення експерта страховика ПрАт «СГ «ТАС» норм Національного стандарту № 1 та Методики під час розрахунку розміру матеріального збитку та відповідно суми належного йому страхового відшкодування призвело до безпідставного заниження належної позивачу суми страхового відшкодування. Враховуючи наведене, розмір страхового відшкодування, належний позивачу з урахуванням вже сплаченого ПрАТ «СГ «ТАС» відшкодування, становить 24 663, 64 грн. із розрахунку: 59 491,22 грн. - 34 827, 58 грн. = 24 663,64 грн. Просить задовольнити позов. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2021р. вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва/а.с.50/. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 29.12.2021р. прийнято позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання/а.с.59/. Ухвалою суду від 13.06.2022р. у вказаній справі призначено автотоварозначу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України/а.с.102-104/. Відповідно до розпорядження № 707 від 22.12.2022р., цивільну справу №759/24499/21 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями передано судді Петренко Н.О. у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Коваль О.А. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 09.01.2023р. прийнято до провадження судді Петренко Н.О. вказану цивільну справу, поновлено провадження у справі та призначено спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання/а.с.124/. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник ПрАТ «СГ «ТАС» надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що твердження позивача про невідповідність звіту № 10037 від 29.12.2020р. виконаного [PERSON] є необгрунтованим та не підкріплене жодними доказами. [PERSON] має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 7287708 від 17.02.2020р. франшиза становить 1500,00 грн. Таким чином, страхове відшкодування розраховується наступним чином 36 327,58 грн. - 1500,00 грн.=34827,58 грн. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Позивачем не надано документів про оплату проведеного ремонту на станції, яка є платником ПДВ. Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у повному обсязі у розмірі 34 827, 58 грн. Звертає увагу на те, що звіт № 91/12-ТЗ є некоректним, оскільки виконаний з урахуванням ПДВ, яке згідно абз. 2 п. 36.2 ст. 36 «ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується АТ «СГ «ТАС» поки позивач не надасть акт виконаних робіт станції, яка є платником ПДВ. Просить відмовити у задоволенні позову. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що внаслідок ДТП 21.11.2020р. за участю автомобілів «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н. [NUMBER] , «Schmitz SKO 24L», д.н. [NUMBER] , та автомобіля «Renault Magnum 480», д.н. [NUMBER] , автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Винним у вчиненні вказаної ДТП є водій автомобіля «Renault Magnum 480», д.н. [NUMBER] - [PERSON] , цивільна відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» за договором обов?язкового страхування № АР7287708, лімітом страхової суми у розмірі 130 000,00 грн./а.с.11/. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 10037 від 29.12.2020р. - вартість відновлювального ремонту КТЗ «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н. [NUMBER] , визначена за витратним підходом складає 59 735,15 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ станом 28.12.2020р. дорівнює з урахуванням ПДВ 37 984, 75 грн./а.с.12-24/. Відповідно до звіту № 91/12-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 15.12.2020р. (дата оцінки 21.11.2020р.) - вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н. [NUMBER] складає 59 491,22 грн./а.с.25-29/. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 34 827,58 грн. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкод. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено (п. 6), що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.п. 9.1, 9.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 9.4 вказаного Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено, судом відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7287708 страхова сума (ліміт відповідальності) страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза 1 500 грн. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. З метою визначення матеріальних збитків заподіяних власнику у випадку пошкодження колісного транспортного засобу спільним наказом Фонд держмайна України з Міністерством юстиції України від 24 листопада 2003 року за №142/5/2092 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Слід зазначити, що в матеріалах справи містяться два звіти про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортному засобу «Mercedes-Benz Vito 112CDi», д/н. [NUMBER] , суд приймає їх до уваги, оскільки експерти, які проводили дані експертизи мають кваліфікаційні свідоцтва оцінювачів транспортних засобів. Крім того, у звіті № 10037 вартість відновлювального ремонту визначена у розмірі 59 735,15 грн, а у звіті № 91/12-ТЗ вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 59 491,22грн., тобто похибка у вартості відновлювального ремонту є незначною. В той же час суд бере за основу звіт, який проведений позивачем, оскільки якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ(10 робочих днів) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як вбачається зі матеріалів справи потерпілий звернувся до страховика 24.11.2022р., а відповідно до звіту № 10037 огляд КТЗ було проведено 28.12.2020р., більше ніж через 10 робочих днів. Враховуючи викладене, вимоги позивача до ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування невиплаченого страхового відшкодування у сумі 24 663,64 грн. підлягають задоволенню VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені судові витрати, а саме по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати на проведення оцінки у сумі 2 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Разом з тим суд, не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки жодного доказу на підтвердження понесених витрат на правову допомогу матеріали справи не містять. На підставі викладеного та

Outcome: partial