Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У січні 2022 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.03.2019 у розмірі 13\~537, 25 гривень та судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Короткий зміст позовних вимог В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.03.2019 відповідач [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт зазначений відповідно до умов договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, а відтак зобов`язання за вказаним договором не виконав. Отже, станом на 20.11.2021 відповідач має заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10\~198,65 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3\~338,60 гривень. Загальна сума заборгованості відповідача становить 13\~537, 25 гривень. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги статей 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 20.11.2021 за кредитним договором б/н від 22.03.2019 у розмірі 13\~537, 25 гривень та судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Процесуальні дії у справі 06 січня 2022 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшов позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 17 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено провадження розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно Указу\~Президента України\~№ 64/2022\~від 24.02.2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні»\~із 05\~години 30\~хвилин 24.02.2022\~строком на\~30\~діб в\~Україні введено\~воєнний стан.\~Строк воєнного\~стану продовжувався\~декілька разів\~та в останнє до 20 травня 2023 року. У відповідності до розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» на підставі статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Вовчанського районного суду Харківської області, визначивши її за Машівським районним судом Полтавської області. Відповідно до акту передачі справ від 31.10.2022 до Машівського районного суду Полтавської області з Вовчанського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа №617/26/22. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2022, зазначену справу передано в провадження судді Шинкарчука Я.А. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2022 року дану справу прийнято суддею до свого провадження суддею та призначено судовий розгляд. Учасники справи в судове засідання повторно не з`явилися. Від представника позивача Шкапенко Олександра Віталійовича, який діє на підставі довіреності №22939404-К-Н-О від 17.03.2021, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність представника банку, в якій також вказано, що представник не заперечує проти ухвалення судового рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно частини другої статті 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, які не можуть перевищувати 60 днів з дня відкриття провадження по справі, та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив докази, які були своєчасно долучені сторонами, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. При цьому суд наголошує, що відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається зі матеріалів справи, 22 березня 2019 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Згідно Анкети-заяви відповідач висловила згоду на те, що Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до умов договору від 22.03.2019 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалась здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 20.11.2021 [PERSON] має заборгованість 13\~537,25 гривень за кредитним договором б/н від 22.03.2019, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10\~198,65 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3\~338,60 гривень. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами частини першої статті 14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статей 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно статті 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина перша статті 610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Питання про розподіл судових витрат вирішується згідно з вимогами статті 141 ЦПК України. Так, згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №6005315372626 від 20.11.2021 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень (а.с.21). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень. Інших заяв про компенсацію судових витрат у даній справі до суду не надходили.

Outcome: approved