Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Рух справи 02.07.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява [PERSON] , датована 02.07.2021, в якій ставиться питання про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] , є батьком [PERSON] ( [INFO] ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Судом в порядку ч. 1 ст. 316 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - заявника у справі. Відповідь на такий запит надійшла 21.09.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.09.2021 заяву [PERSON] прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.11.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.11.2021 розгляд справи відкладався на 08.02.2022 у зв`язку з залученням заінтересованих осіб. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08.02.2022 розгляд справи було відкладено на 12.04.2022. У зв`язку з початком збройної агресії рф 12.04.2022 судове засідання не відбулось та було перенесено на 10.11.2022. У зв`язку з відсутністю в суді електроенергії 10.11.2022 судове засідання не відбулось та було перенесено на 24.11.2022. 24.11.2022 було розпочато розгляду справи, досліджено письмові докази у справі, оголошено перерву у засіданні до 19.01.2023. 19.01.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебування головуючого судді на лікарняному та було перенесено на 23.03.2023. У судовому засіданні 23.03.2023 було досліджено відеодокази у справі, у зв`язку з неявкою свідків, у судовому засіданні було оголошено перерву до 30.03.2023. У судовому засіданні 30.03.2023 допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з неявкою свідка [PERSON] , у судовому засіданні було оголошено перерву до 06.04.2023. У судовому засіданні 06.04.2023 допитано свідка [PERSON] . Заявник та його представник, а також заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Представники Солом`янська РДА та Комунального підприємства щодо вимог та доводів заяви заперечували, вказуючи, зокрема, на відсутність юридичних наслідків у зв`язку із встановленням відповідного факту родинних відносин, оскільки квартира, в якій проживав [PERSON] , не була ним приватизована, а отже не є спадковим майном. Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання в порядку ч. 1 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Обґрунтування заяви В заяві, зокрема, вказується, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 20.01.2020 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис № 1208. Зазначається, що померлий [PERSON] був рідним батьком заявника, але оскільки батьки не планували укладати шлюб та жити разом, в свідоцтві про народження заявника батько був записаний зі слів його матері - [PERSON] . При цьому, зауважується, що з семи років заявник проживав разом з батьком у [ADDRESS] . Зазначається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з нерухомого майна, а саме квартири за місцем його реєстрації та проживання. В належний строк заявник звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Забавської Н.В., однак йому було повідомлено, що він не можу оформити належним чином спадщину за законом згідно ст. 1261 ЦК України, оскільки із наявних документів неможливо встановити факт родинних відносин. При цьому, також вказується, що заінтересована особа [PERSON] , яка є рідною дочкою померлого [PERSON] , обізнана щодо того, що заявник є його сином, крім того має фотографії та відео із сімейних свят, на яких був присутній заявник саме як син [PERSON] . Щодо правової позиції Комунального підприємства 24.11.2022 до суду надійшли письмові пояснення Комунального підприємства, в яких комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування Солом`янського району м. Києва» заперечує проти задоволення заяви з наступних підстав. Звертається увага на те, що заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з метою прийняття спадщини від батька, а саме нерухомого майна - квартири за місцем реєстрації та проживання батька за адресою: [ADDRESS] , проте в матеріалах справи відсутні докази, що померлий наймач квартири [PERSON] є батьком заявника [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження останнього батьком заявника значиться [PERSON] , тобто зовсім інша фізична особа. Крім того, зауважується, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою. Власником зазначеної квартири є територіальна громада міста Києва. Батько заявника був наймачем, а не власником зазначеної квартири, а відповідно квартира не може бути об`єктом спадщини останнього. Крім того, вказується, що заявник в спірній квартирі не зареєстрований, що підтверджує відсутність згоди колишнього наймача на час життя надати заявнику право користування квартирою як члена родини наймача. Підсумовується, що заявник не має права на спадщину квартири [ADDRESS] , а тому відсутні юридичні наслідки для заявника. Встановлені судом фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). Заявник стверджує, що є рідним сином [PERSON] , але оскільки батьки не планували укладати шлюб та жити разом, в свідоцтві про народження заявника батько був записаний зі слів його матері - [PERSON] . В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якому вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). Також, до матеріалів справи долучено витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00028829054 від 08.12.2020 (а.с. 7-8) за змістом якого батьком [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] . Заінтересована особа у справі, [PERSON] , стверджує, що є рідною донькою померлого [PERSON] , та у судових засіданнях підтвердила, що заявник ( [PERSON] ) є його сином. При цьому, факт того, що [PERSON] є донькою [PERSON] підтверджується наступними доказами: -копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.1964 на ім`я [PERSON] , [INFO] , за змістом якого її батьком є [PERSON] а матір`ю - [PERSON] (а.с. 9); -витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00025902924 від 10.03.2020 (а.с. 43-44) за змістом якого [PERSON] мав дитину жіночої статі - [PERSON] , [INFO] ; -витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00025902859 від 10.03.2020 (а.с. 45-46) за змістом якого 17.11.1987 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; -копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.12.1987 за змістом якого після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище « [PERSON] ». Також, а матеріалах справи наявні копії: - заяви [PERSON] від 269.06.2020 про вступ у спадщину після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 10), - та повідомлення від 26.06.2020 № 02-14/234 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Наталії Володимирівни за змістом якого свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі № 8/2020 [PERSON] не може бути видано, оскільки ним не надано належних документів, що підтверджують родинні зв`язки із померлим. Як вбачається з повідомлення Солом`янської РДА від 04.11.2021 (а.с. 36) за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та інформацією з Реєстру територіальної громади м. Києва, за адресою: [ADDRESS] , - відсутня реєстрація осіб. В матеріалах справи наявні фотографії (конверт з фотокартками на а.с. 70) на яких зображено дитину орієнтовно 7-річного віку з дорослими, як пояснив заявник та [PERSON] на фотокартках заявник з померлим батьком ( [PERSON] ) та членами його родини, в т.ч. [PERSON] . Візуально дитина на фотокартках схожа на заявника. В судовому засіданні 23.03.2023 судом було досліджено відеозапис на якому зафіксовано, як пояснив заявник та [PERSON] , родинне святкування, під час якого присутня та ж дитина, що і на раніше досліджених судом фотокартках, та [PERSON] визнає дитину своїм сином. Згідно з видобуваними метаданими, дата створення такого відео - 12.01.2008. У судовому засіданні 30.03.2023 свідок заявника [PERSON] , [INFO] , надала свідчення за змістом яких вона була сусідкою померлого [PERSON] , з заявником - [PERSON] знайома з 2006 року, неодноразова бачила його разом з [PERSON] , з яким він разом проживав орієнтовно з 3-рчного віку. Про те, що [PERSON] є сином [PERSON] дізналась безпосередньо від самого [PERSON] . Мати дитини з [PERSON] не проживала, як вказала свідок, вони проживали вдвох, [PERSON] виховував та доглядав сина самостійно. Зазначила, що коли [PERSON] підріс, відкривав двері до квартири, де проживав з [PERSON] , своїм ключем. [PERSON] сином ( [PERSON] ) пишався та хвалився коли він вступив до вузу. Зі слів свідка, про те, що за життя [PERSON] юридично [PERSON] сином не визнав та не оформив їй не було відомо, оскільки його поведінка свідчила про визнання [PERSON] за сина. У судовому засіданні 30.03.2023 свідок заявника [PERSON] , [INFO] , надала покази за змістом яких вона є сусідкою померлого [PERSON] , з заявником - [PERSON] її познайомив [PERSON] коли йому було орієнтовно два роки, як свого сина. Свідок вказала, що [PERSON] та [PERSON] проживали вдвох, [PERSON] оформив [PERSON] в дитячий садок, а згодом - школу. Вказала, що мати дитини ніколи не бачила. Зазначила, що [PERSON] був скритою людиною, щодо того, що він за життя юридично [PERSON] сином не визнав та не оформив їй відомо не було. У судовому засіданні 06.04.2023 свідок заявника [PERSON] , [INFO] , надала свідчення за змістом яких вона є матір`ю заявника, до народження [PERSON] проживала з [PERSON] два роки без реєстрації шлюбу, потім вони розійшлись. Зі слів свідка, [PERSON] спочатку не хотів сина, тому вона самостійно записала батька в свідоцтві про народження з своїх слів. Вказала, що до трирічного віку [PERSON] проживав з нею, а потім став проживати з батьком - [PERSON] , оскільки їй ( [PERSON] ) потрібно було виходити на роботу, доглядати дитину вона не мала часу та можливості, будувала сім'ю з іншим чоловіком, а також з огляду на те, що в комунальній квартирі, в якій вона проживала, мешкало багато людей. Зазначила, що на час перебування у відносинах з [PERSON] відносин з іншими чоловіками не мала. Вказані свідки надали покази під присягою та будучі попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, в т.ч. за введення суду в оману. Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки безпосередньо не заінтересовані в справі і підстав для обмови у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04.08.2022 у справі № 752/21394/21 (провадження № 61-2630ск22), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 953/17730/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що: «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 464/1107/21 (провадження № 61-8243св22): «суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право». Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15.04.2020 у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27.08.2020 у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28.04.2021 у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20). У заяві, яка є предметом розгляду, вказано, що встановлення факту родинних зв`язків заявника ( [PERSON] ) з померлим [PERSON] , необхідно для оформлення заявником спадщини, зокрема квартири за місцем проживання померлого. Під час розгляду справи у судових засіданнях заявником та його представником було уточнено, що метою встановлення відповідного факту родинних зв`язків також є те, що заявник ( [PERSON] ) має право на реалізацію спадкових прав в т.ч. щодо рухомого спадкове майно, а також подальше юридичне оформлення [PERSON] , як його батька, тобто реалізацію особистого немайнового права. Враховуючи наведене, а також приписи ст. 293 ЦПК України, доводи Комунального підприємства щодо того, що заявник не має права на спадщину квартири [ADDRESS] , а тому відсутні юридичні наслідки для заявника, не можуть бути взяті до уваги. Наявності спору про право при розгляді даної справи не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька записані зі слів матері. Як вказано у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 361/2653/15-ц (провадження № 61-2239св21), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Наявні в матеріалах справи докази (фотокартки, відеозапис), в сукупності з поясненнями заявника та [PERSON] (яка є донькою [PERSON] ), а також наданими свідками, в т.ч. матір`ю заявника, показами, свідчать про те, що [PERSON] є сином [PERSON] . При цьому, судом враховано, що свідки будучи під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, повідомили суду, що [PERSON] за життя визнавав заявника - [PERSON] за свого сина. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд враховує, що наданими заявником доказами та показаннями свідків підтверджено факт перебування його в родинних відносинах з [PERSON] (який помер [INFO] ), а саме, що він є його рідним сином. Будь-яких доводів та доказів та спростування зазначеного матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, а також те, що спору про право не встановлено, а сам факт родинних зв`язків, як батька та сина, доведений письмовими доказами, електронними доказами та показами свідків, заява [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved