Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, покликаючись на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 01.11.2011 року. Від шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як останній зловживає спиртними напоями. В такому стані чинить моральний тиск, що є ознаками домашнього насильства. Кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим їх шлюбні стосунки були фактично припинені в грудні 2021 року. Їх спільні діти є ще маленькими і багато речей не розуміють, але в подальшому факт окремого проживання батьків, участь у вихованні лише матері та відсутність батька, як чоловічої складової у вихованні, може суттєво вплинути на психіку їхніх дітей, погляди на життя, в тому числі на шлюб та формування світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь-якої сім`ї. Зважаючи, що їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження їх сім`ї є неможливим. Майнових спорів між ними немає. На даний час відповідач неофіційно працевлаштований, тому просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на вищенаведене, позивачка просить: розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем; визначити місце проживання дітей з нею; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] ; стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 01.11.2011 року, сторони зареєстрували шлюб 01.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1935 (а.с. 5). Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов, підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивача утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3000 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 992,40 гривень судового збору. Також, відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 992,40 грн. судового збору. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 247, 258, 268, 259, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved