Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

19.01.2023 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що, [PERSON] (РІІОКПП [NUMBER] ) проживав з [PERSON] , яка померла [INFO] (Свідоцтво про смерть від 13.08.2022 року серія [NUMBER] ) з 18 червня 2010 року по день смерті - [INFO] включно, тобто не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини та встановити факт, що має юридичне значення, а саме що, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (Свідоцтво про смерть від 13.08.2022 року серія [NUMBER] ) [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у відповідності до вимог ст. 1264 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем четвертої черги за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 18 червня 2010 року він та [PERSON] зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. У червні 2018 року позивач та [PERSON] за взаємною згодою з метою зменшення витрат на комунальні послуги вирішили фіктивно розірвати шлюб, у зв`язку з чим, 13 липня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області шлюб між Позивачем та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу позивач та [PERSON] продовжували проживати разом однією сім`єю у квартирі, яка належить померлій, вели спільне господарство, підтримували сімейно-шлюбні стосунки, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний бюджет та спільні інтереси, що підтверджується спільними фотографіями, чеками та квитанціями, про що також можуть підтвердити, як діти подружжя так і їх сусіди. [INFO] дружина позивача - [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. 15.09.2021 позивач звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної В.І. із заявою про прийняття спадщини за законом. Крім того, з відповідною заявою до нотаріальної контори звернулась [PERSON] . В свою чергу Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І. пояснила позивачу, що він не являється спадкоємцем за законом, так як не може підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлою та порадила звернутися до суду, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 02.02.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Витребувано у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної Вікторії Іванівни матеріали спадкової справи № 30/2022. 27.02.2023 року на виконання вимог ухвали суду Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна надіслала на адресу суду копію спадкової справи № 30/2022. У судовому засіданні 16.03.2023 року судом було задоволено клопотання заявника про виклик та допит свідків. У судовому засіданні 03.04.2023 року представник позивача підтримав позовну заяву у повному обсязі, просив суд її задовольнити. Відповідачка [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 03.04.2023 року не з`явилась, 14.03.2023 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити. Третя особа - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 03.04.2023 року не з`явилась, 10.03.2023 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, з 18 червня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 409 та видано Свідоцтво про шлюб від 18.06.2010 року серія [NUMBER] . (а.с.7) 13 липня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області шлюб між Позивачем та [PERSON] - розірвано, про що вчинено актовий запис № 171 та видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . (а.с.8) [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис № 7976 та видано Свідоцтво про смерть від 13.08.2022 року серія [NUMBER] . (а.с. 9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що підтверджується матеріалами спадкової справи наданими на виконання вимог ухвали суду від 02.02.2023 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною. 15.09.2021 Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної В.І. із заявою про прийняття спадщини за законом. (а.с. 43) Крім того, 05.12.2022 року з відповідною заявою до нотаріальної контори звернулась [PERSON] .(а.с. 56) В свою чергу Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І. пояснила позивачу, що він не являється спадкоємцем за законом, так як не може підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлою та порадила звернутися до суду. З відомостей № П1-133969-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 12.08.2022 року вбачається, що станом на 12.08.2022 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 05.11.1997 року. Згідно акту затвердженого в.о. начальника дільниці № 2 КП ЖКС «Вузівський» від 09.03.2023 року мешканці будинку [ADDRESS] підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства [PERSON] з [PERSON] з 2010 року по день смерті. (а.с. 138) Окрім того, з нотаріально засвідчених заяв наданих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю та вели спільне господарства по день смерті [PERSON] . (а.с. 143-145). З письмових пояснень наданих на адвокатський запит [PERSON] вбачається, що вона була сімейним лікарем [PERSON] та [PERSON] , вони часто записувались до неї на прийом, консультувала їх по телефону, [PERSON] завжди цікавився про стан здоров`я своєї дружини, так як вони були особами похилого віку, вона час від часу надавали їм допомогу за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 146) З договору-замовлення на організацію та проведення поховань та свідоцтва про поховання вбачається, що похованням [PERSON] , яка померла [INFO] , займалась [PERSON] (а.с. 10-12). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та померлої [PERSON] , повідомила, що часто з ними спілкувалася, приходила до них додому, позивач та померла [PERSON] проживали завжди разом, вели спільне господарство, завжди всюди ходили разом. Свідок [PERSON] , яка є дочкою позивача, в судовому засіданні повідомила, що її батько та померла [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина у її квартирі, вона навіть не одразу дізналась, що вони розірвали шлюб. Також зазначила, що її батько доглядав за [PERSON] коли вона хворіла, завжди був коло неї у лікарні, у померлої був син, проте він помер. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та померлої [PERSON] , повідомила, що знає їх близько 35 років, завжди приходила їм допомогти, коли вони просили, проживали разом, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] , яка є дочкою позивача, в судовому засіданні повідомила, що її батько та її померла мачуха [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина з 1987 року, деякий час вона проживала з ними разом, дуже любили один одного та завжди були разом, спільних дітей не було, у померлої був син, проте він помер. Факт спільного проживання однією сім`єю позивача з померлою [PERSON] в судовому засіданні також підтверджені наданими доказами, зокрема фотокартками, наданими копіями квитанцій про сплату комунальних послуг та святковими листівками. (а.с. 70-137) Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу ст.1264 ЦК України факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки може бути підставою для одержання права на спадкування за законом у четвертій черзі спадкоємців. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Відповідно п.21 постанови № 5 від травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25.01.2018 року. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для позивача юридичне значення, оскільки породжує його право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачем [PERSON] , відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, по день її смерті, тобто по [INFO] . З урахуванням викладеного, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази по справі, оглянувши в судовому засіданні фотокартки, допитавши в судовому засіданні свідків, які достовірно підтвердили, що [PERSON] дійсно постійно проживав однією сім`єю з [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , без реєстрації шлюбу, проживали вони у фактичних шлюбних відносинах, мали нормальні стосунки, вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет та спільний побут, несли всі необхідні витрати по утриманню спільного майна, яке перебуває у їх спільній власності, тобто між [PERSON] та [PERSON] були наявні усталені відносини, притаманні подружжю, також [PERSON] здійснював догляд за [PERSON] під час її хвороби, тому суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю обґрунтована, в судовому засіданні знайшла своє повне підтвердження та доведена належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, ця вимога позовної заяви [PERSON] підлягає задоволенню, та суд вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) проживав з [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть від 13.08.2022 року серія [NUMBER] ) з 18 червня 2010 року по день смерті - [INFO] включно, тобто більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Щодо вимоги позивача про визнання його спадкоємцем четвертої черги суд зазначає наступне. Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів. Саме нотаріус встановлює приналежність спадкоємця до певної черги спадкування. У разі, якщо у спадкоємців відсутні необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Частиною першою ст. 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Водночас, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі через необхідність в судовому порядку доводити факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж протягом п`яти років на дату відкриття спадщини. При цьому, у разі встановлення судом такого факту позивач буде вважатися спадкоємцем четвертої черги в силу приписів ст. 1264 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини Відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. А відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що право позивача бути віднесеним до кола спадкоємців за законом четвертої черги порушується, не визнається чи оспорюються будь-якою третьою особою. Ураховуючи, що суд при розгляді цієї справи дійшов висновку про необхідність встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також беручи до уваги, що віднесення особи до певної черги спадкоємців передбачено законом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання спадкоємцем за законом четвертої черги. Щодо заперечень [PERSON] проти задоволення позовних вимог, суд їх не приймає до уваги оскільки в матеріалах справи та в матеріалах спадкової справи відсутні документи, які б підтвердили, що [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки позивач не заявила вимогу про відшкодування судових витрат, витрати по сплаті судового збору з відповідачів на кориться позивача не стягуються.

Outcome: partial