Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 29.12.2018 року Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №132. 10.04.2023 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Позивачка у позові зазначила про розгляд справи за її відсутності. 12.04.2023 року відповідач надав відзив, в якому просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, вказав, що спору з поділу майна та місця проживання дітей немає. Заява про визнання позову надано відповідачем до розгляду справи по суті, а саме не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 29.12.2018 року Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №132, що підтверджується свідоцтвами про шлюб серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.14, 27). Від вище вказаного шлюбу є діти - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10), та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Після розірвання шлюбу діти будуть мешкати з позивачкою, що не заперечується відповідачем. Шлюб позивачки з відповідачем виявився невдалим, немає жодних почуттів, з січня 2021 року проживають окремо, спільний побут не ведуть більше двох років. Примирення неможливе, подальше збереження сім`ї та шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, позивачка скористалася своїм правом та просила залишити їй прізвище [PERSON] . Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спір про розподіл спільного майна та місце проживання дітей відсутній. Зважаючи на все вище вказане, враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позові [PERSON] просила не стягувати судовий збір з відповідача. Беручи до уваги вказане в позові позивачем, судом вирішуватися питання про стягнення з відповідача на користь позивача 50 % суми сплаченого при поданні позову судового збору не буде. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved