Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач 04.08.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що у червні 2021 року, з мобільного додатку «Дія», [PERSON] дізнався про стягнення з нього заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», відповідач) у виконавчому провадженні № 65814469 з примусового виконання виконавчого напису № 18240 18.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Оленою Василівною. Завдяки ідентифікатору доступу, який він отримав разом із постановою про відкриття виконавчого провадження, йому у червні 2021 року стало відомо, що в межах виконавчого провадження № 65814469 приватним виконавцем 16.06.2021 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Окрім того, постановою приватного виконавця - Райди О.С. від 16.07.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк О.В. від 18.05.2021 року, який зареєстрований в реєстрі за №18240, звернено стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 367647641 від 24.08.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», код юридичної особи 38569246, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 67 від 25.02.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛОН ПЛЮС», ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усих прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05,08.2020 року, реєстр прав вимоги № 4 від 09.04.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНАНС»; строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 09.04.2021 по 07.05.2021, сума заборгованості становить 37 150,37 грн. Слід зауважити, що з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНАНС» він ніяких кредитних договорів не укладав. При цьому, як вбачається з виконавчого напису нотаріуса відповідач придбав боргові зобов`язання через договір відступлення прав вимоги, хоча ніяких повідомлень він не отримував, та йому взагалі не відомо за яких обставин виникла заборгованість в такому розмірі. Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. По-перше, приватним нотаріусом порушені вимоги до змісту виконавчого напису. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи ( для громадян ). Крім того, згідно з частинами першою та другою Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи-повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Разом з тим у спірному виконавчому написі не міститься жодної інформації щодо місця народження боржника та фактичного місця роботи. По-друге, порушені вимоги до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі ..виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять пункти 282, 288 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу 11 Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку па підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 року № 662 внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості за з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та не чинною з моменту її прийняття. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Враховуючи викладене, редакція «Переліку...» передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, приватним нотаріусом - Грисюк О.В. вчинено оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою, тобто з фактичним порушенням переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. По-третє, порушені вимоги щодо безспірності заборгованості. Згідно з частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. «Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів па підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з «Переліком...». Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27.03.2019року у справі №137/1666/16-0 (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019року у справі № 916/3006/17 (провадження №2 14-278 гс 18) та від 15.01.2020 року у справі К305/2082/14-Ц (провадження № 14-557 цс 19). Згідно з оскаржуваним виконавчим написом, сума заборгованості становить 37 150,37 грн., в тому числі : -прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9 698,97 грн.; -прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; -прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 15978,90 грн.; -строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; - строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями - 11 472,50 грн.. З розміром заборгованості не погоджується, вважає абсолютно безпідставним та жодним чином не обгрунтованим. Окрім того, повідомлення про наявність заборгованості, а ні від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а ні від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а ні від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНАНС» жодного разу не надходили. Відповідно до підпункту 2.3. пункту 2 Глави 16 розділу II «Порядку для вчинення виконавчого напису», вчинення виконавчого напису в разі порушення основною зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавдя. Тобто, боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за тридцять днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань. Оскільки на його адресу жодних письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором до цього часу не надходило, мало місце порушення його права на надання своїх заперечень щодо укладення кредитного договору, як такого та наявності боргу в сумі 37 150,37 грн. Вказані обставини виключали можливість нотаріуса - Грисюк О.В. об`єктивно перевірити безспірність заборгованості по кредитному договору при вчиненні нотаріальної дії по посвідченню виконавчого напису. Враховуючи викладене, заборгованість у сумі 37 150,37 грн. є спірною заборгованістю, і нотаріус всупереч вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат» не вчинив належних та достатніх дій для перевірки безспірності даної заборгованості хоча повинен був це зробити, шляхом витребування відповідних документів на її підтвердження від стягувача згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II «Порядку...». Таким чином, нотаріус при вчиненні напису не переконався щодо змісту виконавчого напису, не вчинив дій щодо перевірки безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив на мою думку норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Щодо підсудності. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина друга статті 27 Цивільного-процесуального кодексу України). Однак, для вказаної категорії справ можлива альтернативна підсудність, що зокрема, вбачається з частини дванадцятої статті 28 Цивільного-процесуального кодексу України, відповідно до якої позови до стягувана про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Відповідно до статті 90 Закону України «Про нотаріат», - стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Частинами першою та другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Оскільки, він зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , тому позов подано за місцем виконання виконавчого напису, тобто до Полтавського районного суду Полтавської області. Заходи досудового врегулювання спору, забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювались. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 175 Цивільного-процесуального кодексу України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 908,00 грн. та складається з судового збору. - Прохав : Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 18.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 18240 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 367647641 від 24.08.2019 року в розмірі 38 350,37 грн. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.). Сторони в засідання повторно не з`явилися, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді відомостей щодо доставки електронних повідомлень. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, де не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідачем не надано відзиву на позову, відповідач та треті особи в судове засідання повторно не з`явилися з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином шляхом повідомлення та подачі оголошення на сайті суду про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи, що згідно вимог чинного законодавства є належним повідомленням. Від них не надійшло станом на 20.04.2023 року заяви про відкладення розгляду справи та позивач згоден на заочний розгляд справи. Тому, суд за згоди позивача, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 8 - 20, 23-31. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги про визнання вчиненого виконавчого напису таким, що не підлягає підлягають задоволенню відповідно до ст. 8, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відповідачем не надано суду доказів на спростування зазначених позивачем обставин відповідно до ст. 81 ЦПК України. Підпунктами 3.1., 3.2. глави 16 «Порядку вчинення дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком..» документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів. Такими документами, згідно «Переліку..», є нотаріально посвідчена угода, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому, згідно п.1 цього «Переліку…» для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Тобто, із вказаних норм права вбачається, що така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування. Суд вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису у порушення вимог вищеназваних нормативних актів, не була перевірена безспірність заявлених вимог. Нотаріус керувався пунктом порядку, який визнаний рішенням суду незаконним та нечинним. «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року доповнено п.2. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема : п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів : «Доповнити перелік після розділу : «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту : «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються : а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Таким чином, п.2 «Переліку…» рішенням суду визнано незаконним та нечинним. А тому, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався нормою законодавства, яка визнана незаконною та нечинною. ? Судові витрати по справі понесені позивачем підлягають відшкодуванню із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки є доведеними.

Outcome: approved