Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. У позові вказував, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву без номеру від 30.11.2012 року. Зазначав, що відповідач, підписавши анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві, де є його відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Виконання відповідачем договору вбачається також з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачу надано кредитну картку, номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 39000,00 грн, що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно п.2.1.12.3. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 15.01.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 48895,58 грн, з яких: 39785,84 грн - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 9109,74 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. Просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 30.11.2012 року у розмірі 48895,58 грн станом на 15.01.2023 року та 2684,00 грн судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання справи. В позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Також у доданому до позовної заяви клопотанні зазначив, що банк підтримує позовні вимоги в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання про що є відомості в матеріалах справи. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що підставою для звернення з позовом до суду стало невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором без номеру від 30.11.2012 року, внаслідок чого станом на 15.01.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 48895,58 гривень. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: розрахунок заборгованості за договором без номеру від 30.11.2012 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 01.04.2015 року заборгованість за кредитним договором становила 0,00 грн; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 30.11.2012 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 30.06.2019 року заборгованість за кредитним договором становила 0,00 грн. Погашено заборгованості за поточним тілом кредиту в сумі 100504,95 грн; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 30.11.2012 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що станом на 15.01.2023 року заборгованість за кредитним договором становила 48895,58 грн, з яких: 39785,84 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 39785,84 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 9109,74 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. Погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 370184,40 грн; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3269,50 грн; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 2278,82 грн; погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 0,00 грн; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам на прострочений кредит згідно ст.625 - 0,00 грн; погашено заборгованості по пені - 0,00 грн; погашено заборгованості по комісії - 0,00 грн; копію виписки за договором без № за період з 30.11.2012 року до 16.01.2023 року, рахунок [PERSON] станом на 01.01.2023 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , згідно якої: 11.12.2013 року встановлено кредитний ліміт 0,00 грн; 27.12.2013 року збільшено кредитний ліміт до 3500,00 грн; 30.12.2014 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн; 15.01.2015 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн; 13.12.2018 року збільшено кредитний ліміт до 10000,00 грн; 28.09.2019 року збільшено кредитний ліміт до 40000,00 грн; 18.12.2019 року збільшено кредитний ліміт до 42000,00 грн; 06.04.2020 року зменшено кредитний ліміт до 35000,00 грн; 01.11.2020 року зменшено кредитний ліміт до 29000,00 грн; 18.06.2021 року збільшено кредитний ліміт до 34000,00 грн; 07.07.2021 року збільшено кредитний ліміт до 39000,00 грн; 23.08.2022 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн; довідку про надання [PERSON] кредитних карток, остання 18.06.2021 року на строк до 05/25; копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.11.2012 року, з якої вбачається, що [PERSON] своїм підписом погодився, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг; копію паспорта споживчого кредиту без підпису [PERSON] ; копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», без підпису [PERSON] ; копію примірника Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначені умови та привила виконання взятих на себе клієнтом зобов`язань, а також права та обов`язки банку, права та обов`язки клієнта, відповідальність сторін та інші умови кредитування без підпису [PERSON] ; копію паспорта відповідача [PERSON] з якої вбачається, що на копії проставлено його підпис. При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1 та 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наданих представником позивача та досліджених судом доказів установлено, що 30.11.2012 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір приєднання без номеру, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок: 27.12.2013 року збільшено до 3500,00 грн; 30.12.2014 року зменшено до 0,00 грн; 15.01.2015 року зменшено до 0,00 грн; 13.12.2018 року збільшено до 10000,00 грн; 28.09.2019 року збільшено до 40000,00 грн; 18.12.2019 року збільшено до 42000,00 грн; 06.04.2020 року зменшено до 35000,00 грн; 01.11.2020 року зменшено до 29000,00 грн; 18.06.2021 року збільшено до 34000,00 грн; 07.07.2021 року збільшено до 39000,00 грн; 23.08.2022 року зменшено до 0,00 грн. З наданих представником позивача та досліджених судом доказів установлено, що у анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 30.11.2012 року процентна ставка не зазначена та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та можливості нарахування заборгованості за простроченими тілом кредиту та відсотками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зазначив, що відсутня заборгованість за поточним тілом кредиту та по нарахованих відсотках за користування кредитом, проте просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 30.11.2012 року посилався на Умови та Правила надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною спірного договору. Умовами та Правилами надання банківських послуг, що надані представником позивача на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), та інші умови. Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву 30.11.2012 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо можливості нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останньої домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і Правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше у постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), що було обов`язковим згідно з частиною першою статті 360-7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття постанови) відсутнє. Враховуючи те, що Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.11.2012 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що при укладенні договору із [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» не дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту відсутня, оскільки зазначені 39785,84 грн є заборгованістю за простроченим тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками теж відсутня, оскільки зазначені 9109,74 грн є заборгованістю за простроченими відсотками, можливості нарахування яких у анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 30.11.2012 року не передбачено, Суд дійшов висновку, що в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] необхідно відмовити. Також суд враховує, що згідно довідки про зміну умов кредитування відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 42000,00 гривень. Тобто сума отриманих коштів, які повинен повернути відповідач позивачу становила 42000,00 гривень. Разом з тим, з розрахунку заборгованості станом на 30.06.2019 року вбачається, що відповідач сплатив позивачу заборгованість за тілом кредиту на загальну суму 100504,95 гривень. А з розрахунку заборгованості станом на 15.01.2023 року вбачається, що відповідач сплатив позивачу заборгованість за тілом кредиту на загальну суму 370184,40 грн та безпідставні - заборгованість за простроченим тілом кредиту на суму 3269,50 грн та заборгованість по нарахованим відсоткам на суму 2278,82 гривень. Тобто загальна сума сплачених відповідачем коштів на погашення тіла кредиту та відсотків становить 476237,67 грн та перевищує суму отриманих відповідачем коштів на 434237,67 грн. Тому суд вважає, що відповідач повністю повернув позивачу кошти, отримані на підставі анкети-заяви від 30.11.2012 року. На підставі наведеного, ст.ст.1, 3, 207, 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1 ЦК України, ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed