Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав [PERSON] , який є батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та збільшення розміру аліментів . В позові зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В подальшому рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.01.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що діти весь час проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач у вихованні дітей ніякої участі не приймає, з 2014 року повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не проявляє батьківської турботи, свідомо ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню дітей. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27.09.2021 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 05.07.2022 року № 67788427 заборгованість відповідача становить 76\~612,90 гривень. Також зазначає, що на даний час виникла необхідність у збільшення розміру аліментів, визначених по рішенню суду, у зв`язку із збільшенням їхніх вікових потреб та матеріальних витрат. Враховуючи вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей та збільшити розмір аліментів. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04.10.2022 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району про зменшення розміру аліментів з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Верхньокоропецької сільської ради Мукачівського району про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити, зустрічний позов не визнала, просила відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав та заперечив проти його задоволення, зустрічний позов підтримав та просив задоволити. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належними чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.01.2014 року розірвано та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю (а.с.8-9). Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.12-13). Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27.09.2021 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину (а.с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 05.07.2022 року № 67788427 заборгованість відповідача становить 76\~612,90 гривень (а.с. 11). Згідно із постановою головного державного виконавця про скасування заходів примусового виконання від 15.09.2022 року станом на 15.09.2022 року заборгованість за виконавчим листом № 303/2225/21, виданим 27.09.2021 року зі сплати аліментів [PERSON] погашена у повному обсязі (а.с. 61). Згідно із висновком за № 02-07/37 від 27.01.2023 року орган опіки та піклування Верхньокоропецької ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.125-126 ). Вирішуючи спір в частині позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Указані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). \~Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. \~Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. \~ \~ \~ \~Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилаються на те, що відповідач жодного з покладених законом на нього як батька обов`язків не виконує, не приймає участі у їх вихованні, вже тривалий час не бачиться та не спілкується із дітьми, не цікавиться їх станом здоров`я, не сплачує аліменти. \~ \~ \~ \~Разом з тим, із відзиву наданого відповідачем вбачається, що позивач має намір та бажання спілкуватись з дітьми, однак в нього виникають труднощі у спілкуванні з дітьми у зв`язку з неприязними відносинами матері дітей до батька, також заборгованості по сплаті аліментів не має (а.с.61). Таким чином, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позбавлення батьківських прав за відсутності підстав для цього з причин недоведеності, може вплинути на права та інтереси неповнолітніх дітей. Відповідач в міру своїх об`єктивних можливостей намагається забезпечити дітям все необхідне та виявляє інтерес до них. Батько дітей бажає спілкуватися з дітьми та піклуватись про них, проти позбавлення його батьківських прав заперечує. \~ Зазначені фактори в сукупності, на думку суду, можна розцінювати як такі, що доводять відсутність факту ухилення відповідача від виховання дітей, а також доводять відсутність факту свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд виходить, що позбавлення батьківських прав на дітей вже несе в собі негативний вплив на свідомість дітей, та застосовувати цей захід слід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах, зокрема: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19), від 17 червня 2021 року у справі N 466/9380/17 (провадження N 61-2175св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 309/556/17 (провадження № 61-14124 св 21), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697 св 21), від 02 серпня 2022 року справа № 743/269/21, провадження № 61-18133св21. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За встановлених у справі обставин, суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів умисного та свідомого ухилення\~\~ [PERSON] \~\~від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав, позивачем не надано. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дітей заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення його батьківських прав. Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини регулюються нормами\~СК України\~щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Суд розглядає\~справу в\~межах заявлених\~позивачем вимог,\~з наведених\~ним підстав\~та на\~підставі наданих суду доказів. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Встановлено, що на утримання\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , (батьками яких є сторони) рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27.09.2021 були стягнуті з [PERSON] аліменти в розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи і ніким не заперечуються. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~СК України\~(ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). Отже, збільшення в порядку, передбаченому\~ст. 192 ч. 1 СК України, розміру присуджених раніше аліментів може мати місце не автоматично, а за наявності для того відповідних умов та доведеності підстав для збільшення розміру аліментів. Прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення (ст.ст.\~1,\~2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст.\~1,\~6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до від 6 до 18 років у 2023 році становить 2838,00 гривень. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Визначальними, при цьому, є інтереси дитини, які, втім, повинні забезпечуватися відповідно до закону, з урахуванням обставин, що мають значення, в тому числі, з урахуванням і дотриманням законних прав та інтересів як отримувача аліментів, так і їх платника. Аліменти, які стягуються з [PERSON] відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27.09.2021 року на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2500,00 грн на місяць на кожну дитину є більшим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у 2023 році. У справі немає даних і доказів про те, що аліменти в зазначеному розмірі не узгоджуються з вимогами закону, не відповідають інтересам дітей, порушують законні інтереси платника аліментів, їх отримувача чи інтереси дітей. Немає доказів і про те, що такий розмір аліментів не забезпечує реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та порушує правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини. Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних для збільшення розміру аліментів, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів. Матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи. Саме лиш посилання позивачки на те, що розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дітей, а відповідач станом на 05.07.2022 року має підтверджену заборгованість за аліментами в розмірі 76 612,90 гривень, як і посилання на необхідність у збільшення розміру аліментів, визначених по рішенню суду у зв`язку із збільшенням їхніх вікових потреб та матеріальних витрат не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів. Посилання позивачки з поданням відповідного договору про надання медичних послуг тонзилектомія від 16.03.2022 року (а.с. 32-38) на обставини, що пов`язуються з необхідністю забезпечення дитині лікуванні, не можуть братися до уваги, оскільки це питання додаткових витрат на дитину (ст.185 СК України). За обставинами справи, збільшення розміру нещодавно стягнутих аліментів з 2500,00 грн на місяць до 3000,00 грн на місяць потребує ґрунтовного вмотивування та підтвердження доказами. Тим часом, свого обов`язку доказування в належний процесуальний спосіб пред`явлених вимог позивачка не виконала. Відтак, суд приходить до висновку про необґрунтованість і недоведеність позову та недоведеність позивачкою обставин, передбачених\~ст. 182 ч. 1 СК України, які за відповідних умов могли б слугувати підставами для збільшення розміру присуджених раніше з відповідача аліментів на утримання дітей. Розглядаючи зустрічну позовну заяву про зменшення розміру аліментів, суд приходить до наступного висновку. Як на підставу для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що Ужгородським міськрайонним судом 07.10.2022 року стягнуто аліменти з нього на утримання його [PERSON] у розмірі 1800 гривень, а також укладення шлюбу та народження дитини (а.с.71-77). Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Стаття 182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно п. 23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Посилання відповідача, щодо перебування у нього на утриманні непрацездатної матері не заслуговує уваги, оскільки така відповідно отримує пенсію. Крім того, наявність у відповідача дитини в іншому шлюбі не звільняє його від обов`язку допомагати позивачу утримувати їх спільних дітей та аж ніяк не свідчить про те, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом. Із наведеного випливає, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровою, який зобов`язаний допомагати позивачеві утримувати їх спільних дітей. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір\~з приводу\~заявлених позивачем\~вимог,\~судом встановлено,\~ що\~ доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі позивачем не надано, як і доказів незадовільного стану здоров`я. Натомість додані до матеріалів справи документи не є належним доказом зміни матеріального стану. Таким чином, суд констатує, що розмір аліментів в сумі 2500 грн. у даному випадку є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та зустрічного, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді немає.

Outcome: dismissed