Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом в інтересах неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог - Орган опіки та піклування Немирівської міської ради про встановлення факту перебування дітей на утриманні батька, визначення місця проживання дитини, в якому просив, встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , самостійно виховує неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та перебувають на його повному утриманні. Визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] разом з його батьком [PERSON] , за місцем його проживання: [ADDRESS] . Мотивуючи позов тим, що він, 07.03.1992 року уклав шлюб із відповідачкою [PERSON] , однак шлюбні відносини між ними не склалися, рішенням Немирівського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірваною. Під час шлюбу у них з відповідачкою народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їхні син та дочка залишилися проживати разом із позивачем та перебувають на повному його утриманні. Матір не цікавиться життям та вихованням дітей, не відвідує школу, в якій навчаються діти, не купує їм одяг, продукти харчування, інші речі необхідні для дітей. Враховуючи те, що діти знаходиться на одноособовому утриманні позивача та він самостійно займається їх вихованням, у нього постала необхідність юридичної фіксації цього факту, оскільки в подальшому можуть виникнути обставини щодо необхідності оформлення документів для соціальної допомоги на дітей, які виховуються лише одним із батьків, а також з метою оздоровлення можуть виникнути питання щодо його переміщення з дітьми без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із дітьми. 06.02.2023 позивач звернувся до органу опіки та піклування Немирівської міської ради щодо надання висновку про доцільне визначення місця проживання дітей разом із батьком. В зв`язку з такими обставинами позивач змушений за вирішенням вказаного питання звернутись до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, та просили його задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідачка до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої, позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти їх задоволення, та просить справу слухати в її відсутність. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - органу опіки та піклування Немирівської міської ради, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, надав рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області № 73 від 21.03.2023 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , тітка відповідачки, надала суду покази, що відповідачка разом з чоловіком та дітьми не проживає, у зв`язку з тим, що виїхала за кордон, дітьми не цікавиться, вихованням та утриманням дітей повністю займається батько. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є вчителькою [PERSON] , та [PERSON] , надала суду покази, що діти проживають з батьком, батько цікавиться їх навчанням, приходить до школи, мати дітей, до школи не приходить, навчанням дітей не цікавиться, у їх вихованні участі не бере. Заслухавши учасників, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.03.1992, однак відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 23.08.2011, серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] і [PERSON] , розірвано 23.08.2011 про що зроблено відповідний актовий запис № 27. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, діти залишилась проживати з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вказане підтверджується довідкою виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області № 854 від 03.02.2023 . Частиною 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області № 73 від 21.03.2023 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вирішено визначити місце проживання дітей разом з батьком [PERSON] . Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дітей та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , самостійно виховує неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та перебувають на його повному утриманні, та на даний час визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved