Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 серпня 2015 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не має постійного місця роботи, має мінливий дохід. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно шляхом отримання смс-повідомлення та через оголошення на сайті суду. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 22 серпня 2015 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається факт родинних відносин між сторонами і їх сином [PERSON] , який народився [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Враховуючи вищезазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини і наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, є встановленою. Оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved