Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення порядку участі батька у вихованні дітей. В обґрунтування позову зазначає, що спільно проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу та мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 24.05.2018 року діти проживають разом з нею у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності. [PERSON] з дітьми не проживає, спільного господарства не веде, з дітьми спілкується час від часу. Оскільки у неї з [PERSON] , виникають непорозуміння з приводу місця та кількості часу, який він хоче проводити з дітьми особисто (без присутності матері) та інших питань батьківської турботи, згоди щодо участі батька у вихованні дітей сторони не дійшли, [PERSON] просить суд встановити порядок участі [PERSON] у вихованні дітей наступним чином: 1) в будні дні доньки перебувають разом з матір`ю; 2) перебування дітей та проведення спільного часу з батьком через один вихідний (з п`ятниці 19.00 год. до неділі 19.00 год.). Батько особисто забирає і привозить дітей до матері. У разі необхідності відвідування дітьми додаткових занять у вихідні дні, коли вони знаходяться у батька, змагань, концертів, кружків, тощо, батько зобов`язується відвозити і забирати дітей з додаткових занять, концертів, виступів, кружків і т.д. особисто; 3) спільний відпочинок з батьком: можливий лише в період канікул (осінні, зимові, весінні, літні), мати не чинить перешкод та надає дозвіл на виїзд закордон з батьком при його необхідності. Батько в свою чергу надає дозвіл та не чинить перешкод на виїзд дітей з матір`ю закордон; 4) святкування днів народження дітей: за власним бажанням діти проводять з одним із батьків; 5) на державні свята, Новий Рік, Пасха, Різдво, діти проводять час за власним бажання з одним із батьків; 6) святкування дня народження батька кожен рік діти проводять разом з батьком; 7) необмежене спілкування доньок з батьком телефоном, месенджерами, відео зв`язком і т.д.; 8) в день побачення з доньками батько має право забирати дітей зі школи, кружків або з дому особисто. У відзиві на позовну заяву [PERSON] заперечує щодо відомостей, зазначених [PERSON] у позовній заяві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що діти з народження проживали разом з батьками, а з 2020 року окремо з батьком та матір`ю. Крім того вказує, що регулярно спілкується з дітьми з п`ятниці по неділю включно, забираючи їх до себе, за домовленістю з [PERSON] забирає дітей зі школи, відводить на позашкільні заняття та гуляє з ними. Піклуючись про дітей з січня 2021 року відкрив їм банківські рахунки та поповнює їх щомісяця. У відповіді на відзив [PERSON] вважає заперечення [PERSON] безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. У запереченнях на відзив [PERSON] просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог з посиланням на недоведеність позивачем необхідності визначення порядку участі батька у вихованні дітей. [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, від останньої надійшло клопотання про розгляд справи без її часті та участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, в матеріали справи міститься заява про розгляд справи без її участі та просила прийняти рішення з урахуванням наданого висновку. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 15, 16). До кінця травня 2018 року сторони були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 62-64). [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] у періоди з 08.12.2011 року по 27.12.2012 року, з 31.10.2013 року по 10.04.2014 року, з 07.08.2014 року по 25.04.2018 року та [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] у періоди з 31.10.2013 року по 10.04.2014 року, з 07.08.2014 року по 25.04.2018 року (т. 1 а.с. 97, 98). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири [PERSON] 21.05.2018 року продав квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 66, 67). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з 24.05.2018 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 18-19). З 31.05.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] (т. 1 а.с. 59-61, 63-64). [PERSON] був замовником ремонтних робіт, що проводилися у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується договором № 120618-40 від 12.06.2018 року, актом від 22.06.2018 року здавання-прийняття виконаних робіт до договору 1206/8-40 від 12.06.2018 року та замовленням покупця № KOS00020779 від 29.08.2018 року (т. 1 а.с. 68-71, 77). Як вбачається з ваучеру № 3277681, чартерних пасажирських квитків та багажної квитанції, пам`ятки застрахованої особи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом літали до Туреччини у період з 24.09.2018 року по 01.10.2018 року та згідно платіжного доручення № 156 від 15.08.2018 [PERSON] сплатив за це 65 000 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 78-89). У період 2018 - 2019 років [PERSON] сплачував за навчання [PERSON] та [PERSON] у ДЗ УО Оболонської РДА та Київській академії мистецтв (т. 1 а.с. 90-96). Згідно довідки приватного підприємства «Клініка медіком» № 251 від 23.07.2021 року, виданої [PERSON] про те, що його діти [PERSON] , [INFO] обслуговується у медичному центрі ПП «Клініка Медіком» з 2012 року, а [PERSON] , [INFO] обслуговується у медичному центрі з 2013 року. За даний період часу зареєстровані багаторазові звернення до медичного центру ПП «Клініка медіком» з приводу медичного обслуговування дітей. Відповідно до пояснювальної записки лікаря - педіатра [PERSON] , вбачається, що супровід дітей до медичного центру ПП «Клініка медіком» відбувається також у присутності батька - [PERSON] . Батько активно цікавиться лікуванням дітей, медичні призначення лікаря проходило під контролем батька, котрий завжди був на зв`язку із лікарем (т. 1 а.с. 117). У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебувала справа №756/8044/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.10.2021 року у справі №756/8044/21 відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що обидва батьки беруть активну участь у житті дітей, займаються вихованням, утримають матеріально. Всі рішення намагаються приймати, дбаючи про найкращі інтереси спільних дітей. Визначення місця проживання дітей з одним із батьків може негативно вплинути на їхні інтереси, які в даний час забезпечуються обома батьками. Відповідно до висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації №104-9607 від 15.11.2021 року про визначення способів участі [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , рішенням комісії з питань захисту прав дитини Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування рекомендує суду відмовити [PERSON] у визначенні способів участі [PERSON] у вихованні дітей (т. 2 а.с. 39-42). За змістом цього висновку, діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання та встановлено, що для проживання та виховання дітей створені належні умови, діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками, книжками за віком. Батько дітей заперечує проти визначення конкретного графіка його спілкування з дітьми та зазначає, що між ним та матір`ю дітей відсутній спір щодо його участі у вихованні доньок. На одному із засідань комісії з питань захисту прав дитини батько повідомив, що не заперечує щодо проживання дітей з матір`ю, проте заперечує аби це було визначено рішенням суду, оскільки це надасть матері право вивозити дітей за кордон без його згоди. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157, ч. 1, ч. 2, ч. 3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Суд не може взяти до уваги показання [PERSON] про відвідування старшою донькою психолога через батька, який налаштовує дітей проти неї, оскільки дані відомості нічим не підтверджені та викликають сумнів, зважаючи на інші матеріали справи. Враховуючи, що діти проживають разом із позивачікою, батько на постійній осонові приймає активну участь у житті доньок, їх матеріальному забезпеченні, проводить з ними час на вихідних, що не заперечується [PERSON] у відповіді на відзив, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку по відмову [PERSON] у задоволенні позову про визначення порядку участі батька у вихованні дітей. Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням указаних положень закону, складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим на їх надання, документально підтвердженим розміром цих витрат, інших обставин, установлених ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача до 5 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved