Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року в розмірі 18450 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 квітня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3012802891/673261. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Договору, реквізити та підпис сторін. Згідно з п.п. 1.1 п. 1 даного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 24 грудня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122021, згідно умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Таким чином ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року (відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до Договору факторингу №24122021 від 24 грудня 2021 року), в сумі 18450,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 12450,00 гривень сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також стягнути сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 02 березня 2023 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження із постановленням заочного рішення у справі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином шляхом вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, відсутність заперечень позивача, ухвалою суду від 24 квітня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 квітня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 3012802891/673261, у відповідності до якого товариство надає фінансовий кредиту розмірі 6000,00 гривень на строк 25 днів, шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, тобто до 19 травня 2021 року, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на день, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 9750, 00 грн., а саме, 6000,00 сума кредиту, 3750,00 сума нарахованих процентів за користування кредитом. Згідно заявки від 30 травня 2021 року на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту), між сторонами 30 травня 2021 року укладено додаткову угоду №2 до договору про надання фінансового кредиту №3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року. Сторони погодили продовжити строк дії Договору про надання фінансового кредити №3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року на термін 39 днів (включаючи 11 днів прострочення), строк дії Договору з 19 травня 2021 року до 26 червня 2021 року, фіксована процентна ставка за день користування - 2,5 %. Зазначений кредитний договір укладено сторонами в електронній формі шляхом використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповіднодо ЗУ «Про електронну комерцію». 24 грудня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122021, згідно умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу Реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу № 24122021 від 24 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до боржника ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за кредитним договором №3012802891/673261 в сумі 18450,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 12450,00 гривень сума заборгованості за відсотками. З наданого позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунку заборгованості за договором позики №3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року вбачається, що станом на 31 січня 2023 року заборгованість нараховано у розмірі 18450,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 12450,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Вказаним розрахунком підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги з вказаним договором та станом на час проведення розрахунку заборгованість обліковувалась у розмірі 18450,00 гривень, нарахування за відсотками чи штрафними санкціями позивачем не проводились. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України). Так, у відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Із матеріалів справи встановлено, що кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповіднодо ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц. У порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконав ні первісному, ні новому кредитору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. В даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором фінансового кредиту №3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року у розмірі 18450,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 12450,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Однак, у наданому позивачем розрахунку зазначена лише сума заборгованості за тілом кредиту та сума нарахованих відсотків, проте порядок нарахування заборгованості не вказаний. Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що основна сума боргу у розмірі 6000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимог в частині стягнення 12450,00 гривень заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як слідує з умов договору фінансового кредиту №3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року, укладеного із [PERSON] , кредит у сумі 6000 грн. надається на 25 днів, тобто до 19.05.2021 року, за користування кредитом встановлено розмір процентів 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. За заявкою від 30 травня 2021 року на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) укладено додаткову угоду №2 до договору фінансового кредиту №3012802891/673261 від 25 квітня 2021 року, згідно умов якої сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 39 днів (включаючи 11 днів прострочення) та строк дії договору сторони визначити з 25 квітня 2021 року до 26 червня 2021 року, відсоткова ставка за користування кредитом не змінена - фіксована 2,5 % за день. Суду не надано доказів того, що в даному випадку до договору було застосовано пролонгацію на інший строк, відповідно до умов такого договору, за згодою обох сторін правочину, тому строк дії договору закінчився 26 червня 2021 року. Таким чином, враховуючи, що згідно умов договору строк кредитування становить 25 днів та був продовжений на 39 днів (включаючи 11 днів прострочення) згідно додаткової угоди, та відповідно закінчився 26 червня 2021 року, тому відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом у визначеному договором розмірі після спливу визначеного цим договором строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач не звертався. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 6000,00 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5 % за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю з 25 квітня 2021 року до 26 червня 2021 року, тобто 64 дні (25 днів за договором та 39 днів (включаючи 11 днів прострочення) згідно додаткової угоди №2), сума процентів, нарахованих за один день становитиме 150 грн. (6000,00 грн*2,5 %), а загальна сума нарахованих відсотків за період користування кредитом в межах строку дії договору з 25 квітня 2021 року до 26 червня 2021 року становить 9600,00 гривень (150 х 64 = 9600). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №30122802891/673261 від 25 квітня 2021 року в розмірі 15600,00 грн., яка складається із 6000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту (основною сумою боргу) та 9600,00 грн. заборгованості за процентами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2269,32 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 84,55 %).

Outcome: partial