Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.03.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 57-Ф/08, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 22149,00 доларів США на строк з 07.03.2008 року по 06.03.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2014 року у справі № 753/598/14-ц позов задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 206,06 доларів США, та 31746,67 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов та рішення суду, ухваленого 08.04.2014 року, позивач просить стягнути 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 1356,12 доларів США. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.03.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] , укладено кредитний договір № 57-Ф/08, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 22 149,00 доларів США на строк з 07.03.2008 по 06.03.2015, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києві від 08.04.2014 у справі № 753/598/14-ц, задоволено позовні вимоги та стягнуто з [PERSON] , на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 14 206,06 доларів США та 31746,67 грн, штраф за неналежне виконання умов договору у розмірі 6580,00 грн., а також судовий збір в розмірі 3441,00 грн. Згідно з розрахунком за несвоєчасне виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва виникла заборгованість 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі 1356,12 Доларів США ( що по курсу НБУ станом на 23.02.2022 року складає 39 310,76 грн) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 01.12.2018 №325/1729/16-ц та викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Правомірність застосування ст. 625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц, Постановах Верховного Суду у справах № 310/5419/15-ц від 11.07.2018, № 463/4711/15 від 04.07.2018, № 703/4704/15-ц від 28.02.2018, № 361/7939/2015ц від 06.08.2018. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, також з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом стст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів. У відповідності до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів заборгованість у вигляді 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не виконується рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2014 року, яким стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позов про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved