Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

20.01.2023 року Виконавчий комітет Звягельської міської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача на користь дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1136 грн щомісячно з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Свої вимоги орган опіки та піклування обґрунтував тим, що відповідач є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , 2020 р.н., та ухиляється від обов"язку щодо її виховання та утримання. З 07.11.2022 року дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей Звягельської міської ради, як дитина, що проживає в сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що її матір відмовляється від виховання, утримання та розвитку своєї дитини, покидає її на бабу та діда. Відповідач написала на ім`я начальника служби у справах дітей заяву, в якій відмовляється від своєї доньки. Малолітня [PERSON] виховується бабою [PERSON] та дідом [PERSON] . Відповідач з самого народження доньки належним чином не займається її вихованням, неодноразово покидала свою дитину на бабу і діда, тижнями була відсутня. [PERSON] притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. З [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] проведено профілактично бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, створення безпечних та комфортних умов для проживання доньки та уникнення її бездоглядності. Їм наголошено щодо необхідності вирішення соціально-побутових проблем, забезпечення потреб дитини в повній мірі. Проте, під час бесіди вони не сформували чітких планів на майбутнє, кілька разів змінювали точку зору щодо бажання та спроможності виховувати [PERSON] . За результатами відвідування сім`ї, у фахівців виникли сумніви щодо усвідомлення [PERSON] відповідальності за життя дитини та спроможності забезпечувати потреби [PERSON] . Сім`я [PERSON] перебуває в складних життєвих обставинах та потребує отримання соціальних послуг з метою підвищення рівня виховного потенціалу матері. Тому з метою захисту прав та інтересів дитини виникла необхідність позбавити відповідача батьківських прав та стягувати з неї аліменти на утримання дитини. 31.01.2023 року після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, даний позов прийнято судом до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 15.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, в якій фактично позовні вимоги визнала. Відзиву на позов не надходило. Від представника третьої особи надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовні вимоги та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України/а.с.13/. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 07.11.2022 року слідує, що [PERSON] виховується бабою [PERSON] та дідом [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] . Будинок зі зручностями, який складається з трьох житлових кімнат та місць загального користування. Для дитини наявне місце для сну, відпочинку та проведення дозвілля. Дівчинка охайна та доглянута. [PERSON] перебуває під постійним наглядом бабусі та дідуся, які приділяють увагу всебічному розвитку дитини. З пояснень [PERSON] та [PERSON] з`ясовано, що [PERSON] періодично залишає свою доньку на діда і бабу, а сама втікає до [PERSON] . Вищезазначене підтверджується заявою [PERSON] від 13.10.2022 року /а.с.15,17/. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новоград-Волинської міської ради від 24.10.2022 №770 з`ясовано, що дитина проживає з бабусею [PERSON] , саме вона уклала декларацію з лікарем- педіатром з метою отримання дитиною медичних послуг, однак тривалий період лікарем не оглядалася/а.с.19/. З інформації Новоград-Волинського міського центру соціальних служб від 26.10.2022 №449 встановлено, що фахівцями із соціальної роботи відвідано [PERSON] та її співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За несплату комунальних послуг у квартирі відключено електропостачання, відсутні меблі, панує стійкий запах тютюну, помешкання потребує ремонту, останні повідомили про конфлікт з [PERSON] , [PERSON] , та бажання проживати разом і спільно виховувати доньку [PERSON] . З [PERSON] та [PERSON] проведено профілактично бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, створення безпечних та комфортних умов для проживання доньки та уникнення її бездоглядності. Їм наголошено щодо необхідності вирішення соціально-побутових проблем, забезпечення потреб дитини в повній мірі. Проте, під час бесіди вони не сформували чітких планів на майбутнє, кілька разів змінювали точку зору щодо бажання та спроможності виховувати [PERSON] . За результатами відвідування сім`ї, у фахівців виникли сумніви щодо усвідомлення [PERSON] відповідальності за життя дитини та її спроможності забезпечувати потреби [PERSON] . Сім`я [PERSON] перебуває в складних життєвих обставинах та потребує отримання соціальних послуг з метою підвищення рівня виховного потенціалу матері. Фахівцями міського центру соціальних служб відвідано малолітню дитину [PERSON] , яка виховується бабою [PERSON] та дідом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеного оцінювання потреб у соціальних послугах встановлено, що сім`я [PERSON] та [PERSON] не перебувають у складних життєвих обставинах. Ними створені належні умови для проживання дитини, вони приділяють значну увагу всебічному розвитку дівчинки. З їхнього пояснення з`ясовано, що [PERSON] фактично проживає з ними, проте, часто не ночує вдома, зникає без попередження, залишаючи доньку на діда і бабу. [PERSON] схильна до частих змін настрою, залежна від маніпулятивного впливу сторонніх, що негативно відображається на її вчинках/а.с.20-21/. З інформації управління соціального захисту населення міської ради від 19.10.2022 №1296 з`ясовано, що [PERSON] щомісячно отримує державну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я у розмірі 2 194 гривень 95 копійок, як одинока мати у розмірі 1022 гривень 61 копійок, та одноразову допомогу при народження однієї дитини - 860 гривень /а.с.25,26,27,28/. Відповідно до інформації Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 22.11.2022 №22679/220/03- 2022 слідує, що згідно інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційного порталу Національної поліції України" на [PERSON] 07.11.2022 року складено адміністративний протокол за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), (неналежне виконання батьківських обов`язків) та 28.02.2020 року останню притягнено до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). До Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області надходили 14.04.2021 року, 30.06.2021 року, 20.09.2022 року повідомлення від [PERSON] про те, що її донька [PERSON] пішла з дому і не повернулася та 16.06.2020 року щодо неадекватної її поведінки /а.с.29/. Згідно постанови судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30.11.2022 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І. ст.184 КУпАП (неналежне виконання батьківських обов`язків ) / а.с.30/. 22.09.2022 року [PERSON] написала на ім`я начальника служби у справах дітей Новоград-Волинської міської ради заяву, в якій відмовляється від своєї доньки [PERSON] , оскільки її батьки не дозволяють зустрічатися з дитиною її співмешканцю [PERSON] та укласти з ним шлюб /а.с.14/. З 07.11.2022 року [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей Звягельської міської ради, як дитина, що проживає в сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що її матір відмовляється від виховання, утримання та розвитку своєї дитини, покидає її на бабу та діда. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради (перейменовано на Звягельську міську раду) Житомирської області від 14.12.2022 року, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , з метою захисту законних прав та інтересів дитини, відповідний орган вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.5-8,9/. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та /або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з частиною 3 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. З наданих суду доказів встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, а саме : вихованням дочки не займаються, не утримує її, хоча таку змогу має, не піклується про стан її здоров`я, часто залишає дитину на тривалий період на дідуся та бабусю, а сама йде у невідомому напрямку, написала заяву про відмову від дитини. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманні дочки. Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] слід задовольнити. Крім цього, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України). Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного їх розвитку, вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1136 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, перерахувавши кошти на особистий рахунок дитини. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 20.01.2023 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, слід допустити до негайного виконання. Також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved