Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною заявою згідно якої просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. У обґрунтування позовних вимог вказав, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявник не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на його думку, неможливе. За вказаних обставин, останній просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач скерувала до суду заяву у якій заперечувала проти даного позову та просила суд надати сторонам строк на примирення протягом шести місяців з огляду на бажання відповідачки зберегти шлюб. Дослідив матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Сторони з 8 серпня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Приписами ст. 111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. З приводу клопотання відповідачки щодо надання строку на примирення суд зауважує, що заявник у власному позові вказує, що, на його думку, подальше спільне проживання із відповідачкою як подружжя і збереження шлюбу, в цілому, суперечитимуть його інтересам. Виходячи із наведеного, суд наголошує на тому, що примушування позивача до примирення, у рамках даного провадження, повністю суперечитиме моральним засадам суспільства. Оскільки позивачем заявлено клопотання про віднесення судових витрат пов`язаних із розглядом даної справи на його рахунок, то розподіл таких витрат у порядку ст. 141 ЦПК України не здійснюється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved