Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

У грудні 2021 року позивач ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~за договором\~позики,\~в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в сумі 10743,16 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» та [PERSON] був укладений договір позики (поворотної фінансової допомоги) від 09.11.2017 року, згідно з яким вона отримала позику в розмірі 17000 грн., але не повернула її згідно з умовами договору до цього часу. Згідно п.5 договору позики (поворотної фінансової допомоги), сторони домовились, що позичальник розпочне повернення позики з січня 2018 року частинами по 1000 грн. щомісяця та на протязі 17 місяців повинен сплатити всю суму позики. Згідно п.5.2 договору, вся позика повинна бути повернена позичальником в строк до 30.06.2019 року. ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» свої зобов`язання згідно договору виконало у повному обсязі та належним чином, перерахувавши позику на картковий рахунок [PERSON] , що на той час була працівником позивача. З січня 2018 року до березня 2018 року [PERSON] шляхом утримання із заробітної плати частково погашала позику згідно умов договору, але після звільнення 19.03.2018 року перестала сплачувати борг. При звільненні згідно з умовами договору з неї була утримана в погашення позики нарахована заробітна плата, але залишився залишок боргу в 10743,16 грн. На забезпечення зобов`язань відповідачки по договору позики був укладений 13.11.2017 року договір поруки з її сином [PERSON] , тому він згідно ст.554 ЦК України несе солідарну відповідальність перед позикодавцем за повернення боргу по договору позики. Але, [PERSON] як поручитель також не сплатив заборгованість в строк до 30.06.2019 року. Заборгованість відповідачів по договору позики та договору поруки станом на 15.12.2021 року складає 10743,16 грн. Всі звернення та вимоги до відповідачів сплатити борг залишились без задоволення. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21.12.2022 року прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідачі не подали відзив. Зі згоди сторони позивача, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК України,\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідачу [PERSON] було надано в позику грошові кошти. З дослідженого\~договору позики\~(поворотної\~фінансової допомоги)\~ від\~09.11.2017\~року вбачається,\~що [PERSON] 09.11.2017 року одержала в борг від ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» грошові кошти\~в сумі\~17000\~грн.\~(а.с.7).Згідно договору, сторони домовились, що позичальник розпочне повернення позики з січня 2018 року частинами по 1000 грн. щомісяця та на протязі 17 місяців повинен сплатити всю суму позики; вся позика повинна бути повернена позичальником в строк до 30.06.2019 року. Крім того, на забезпечення зобов`язань відповідачки по договору позики був укладений 13.11.2017 року договір поруки з її сином [PERSON] (а.с.8). З січня 2018 року до березня 2018 року [PERSON] шляхом утримання із заробітної плати частково погашала позику згідно умов договору, але після звільнення 19.03.2018 року перестала сплачувати борг. Непогашеним залишився борг в сумі 10743,16 грн. (а.с.6 розрахунок заборгованості). Позивач стверджує, що відповідачі не виконали боргове зобов`язання, не повернули грошові кошти, а тому повинні сплатити йому суму боргу. Суд вважає доводи позивача підставними, порушене право позивача підлягає захисту, вимоги про стягнення сум у визначеному позивачем розмірі підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень\~статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст.598\~ЦК України,\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Вищезазначений договір позики, складений 09.11.2017 року, повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] грошових коштів за договором позики, так і її зобов`язання повернути ці кошти до 30.06.2019 року. Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю виконала свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернула повністю кошти саме за цим договором позики. Відповідно до положень\~ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, позаяк відповідачами не спростовано вимог позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики. З відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 10743,16 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволені позовні вимоги повністю, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270 грн. ( з кожного по 1135 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved