Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Адвокат Головченко І.О., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , скерувала до Садгірського районного суду м. Чернівці позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 08 листопада 2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 2392, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Вказує, що від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів у позивачки із чоловіком, наявність різних поглядів на життя та побут, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття довіри та любові один до одного. Також вказує, що з січня 2022 року позивач не живе спільним життям із відповідачем, не веде сумісного господарства із ним, не має спільних інтересів, окрім дітей. Позивач вважає, що шлюб із відповідачем фактично припинений, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому з посиланням на відповідні правові норми просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний вище позов [PERSON] надійшов до суду 05.04.2023 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 10.04.2023, після отримання інформації про зареєстроване, у встановленому законом порядку, місце проживання відповідача у справі, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 20.04.2023, про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивачки [PERSON] адвоката Головченко І.О. 18 квітня 2023 року надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи її відсутності у разі неявки відповідача не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву до суду від нього не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Поважні причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки наявні визначені підстави для заочного розгляду справи. Суд, розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Так,\~судом встановлено,\~що між\~позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 08 листопада 2017 року, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 2392, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 09 листопада 2017 року. Після реєстрації шлюбу позивач залишила за собою прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданим 23.04.2018 офіцером округу Нікосія, особистий ідентифікаційний номер [NUMBER] , вірність перекладу на українську мову засвідчено 23 квітня 2018 року першим секретарем із консульських питань Посольства України в республіці Кіпр Сіренко Н.Ю. та на якому проставлено Апостиль 23 квітня 2018 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданим 23.04.2018 офіцером округу Нікосія, особистий ідентифікаційний номер [NUMBER] , вірність перекладу на українську мову засвідчено 23 квітня 2018 року першим секретарем із консульських питань Посольства України в республіці Кіпр [PERSON] та на якому проставлено Апостиль 23 квітня 2018 року . Спору про поділ майна сторони не заявляють, питання визначення місця проживання дітей на розгляд суду не ставлять. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Також позивач вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить її особистим інтересам, а збереження шлюбу є неможливим. Відповідач не з`явився до суду та не подав жодних заяв, не висловив про своє бажання зберегти шлюб. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає подальшого перебування у шлюбі, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідач не з`явився до суду та не подав жодних заяв, не висловив про своє бажання зберегти шлюб, таким чином суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved