Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 18.05.2021 в розмірі 1500,00 доларів США та проценти в розмірі 3000,00 доларів США. Позов обґрунтований тим, що на весні 2021 року до Позивача звернувся Відповідач з проханням позичити йому гроші. Враховуючи той факт, що Позивач та Відповідач дружили та разом вчилися в університеті, Позивач погодився позичити Відповідачу гроші за умови їх повернення Позивачу. Так, 18 травня 2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого Відповідач отримав від Позивача грошові кошти у розмірі 1500,00 доларів США під проценти - 10 відсотків на місяць. Зазначений вище договір був оформлений розпискою, складеною Відповідачем власноручно, за якою Відповідач позичив у Позивача грошові кошти під проценти до 31 серпня 2021 року. Відповідач у зазначений вище період борг не повернув, чим порушив раніше досягнуті домовленості з Позивачем. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням повернути борг. Однак останній зазначав, що він поверне борг пізніше, оскільки має певні фінансові труднощі. Згодом Відповідач в односторонньому порядку перестав спілкуватися з Позивачем та не відповідає ані на його дзвінки (повідомлення), ані на прохання повернути борг. Отже, Відповідач добровільно не повертає позичені у Позивача грошові кошти, чим порушує права та законом охоронювані інтереси Позивача. Ухвалою судді від 13 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 28 березня 2023 року. 21 лютого 2023 року до суду подано відзив на позов, у якому відповідач просить частково задовольнити позов, зазначив, що не підлягають задоволенню нараховані Позивачем проценти за 20 місяців у розмірі 3000 доларів США, оскільки позика була надана в період з 18.05.2021 року по 31.08.2021 року під 10% на місяць (тільки на 3 місяці), отже й нараховані проценти мають бути за 3 місяці (150 доларів США х 3 = 450 доларів США). 20 березня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив. 21 березня 2023 року від представника відповідача [PERSON] прийшло клопотання про залишення без розгляду відповіді на відзив від 20.03.2023 року, оскільки, зазначає, що Позивач порушив строк для подання відповіді на відзив. Також, 21 березня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшло заперечення, в якому сторона відповідача просить задовольнити позов частково. 23 березня 2023 року до суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача [PERSON] щодо нарахування процентів, в яких представниця зазначає судову практику Верховного Суду, та повторно просить позов задовольнити частково. Ухвалою суду 28.03.2023 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, вирішено не брати до уваги відповідь на відзив, оскільки вона подана з пропущенням встановлених судом строків та без клопотання про поновлення строку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача позов визнав частково з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що 18.05.2021 року [PERSON] , складено розписку про отримання від [PERSON] суми 1500,00 доларів США, під проценти з 18.05.2021 до 31.08.2021 року під 10% (десять) в місяць та зобов`язався повернути борг до кінця зазначеного періоду. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В силу статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надаючи оцінку розписці від 18.05.2021 року на суму 1500,00 доларів США, суд зазначає, що її зміст в повному обсязі підтверджує укладення між сторонами договору позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача суму 1500,00 доларів США під проценти з 18.05.2021 до 31.08.2021 року під 10% (десять) в місяць та зобов`язався повернути борг до кінця зазначеного періоду, тобто до 31.08.2021 року. Наведені обставини не оспорювались відповідачем. Доказів виконання зобов`язання щодо повернення коштів відповідачем, суду не надано. Тому, сума боргу в розмірі 1500,00 доларів США підлягає стягненню з відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами в розмірі 3000,00 доларів США суд зазначає таке. Як встановлено судом, в розписці від 18.05.2021 року позика була надана в період з 18.05.2021 до 31.08.2021 року під 10% (десять) в місяць. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що після спливу визначеного договором строку повернення позики (після 31.08.2021 року), у позивача відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування позикою на умовах договору. Тому, стягненню підлягає сума процентів на умовах договору в розмірі 10 % за місяць за період з 18.05.2021 р. до 31.08.2021 р. в розмірі 512,92 доларів США (150,00 х 3 місяці) + (150,00 / 31 х 13 днів) = 512,92 доларів США. З цих підстав, у стягненні з відповідача процентів за період після 31.08.2021 року слід відмовити. Водночас, суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права звернутись за стягненням з відповідача трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 740,51 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial