Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 04.02.2020 р. приблизно о 12 год. 30 хв. працівники поліції затримали позивача в порядку ст. 208 КПК України без пояснення причин. [INFO] р. Національна поліція України, Слідче управління ГУНП в Київській області гучно повідомили про затримання групи «викрадачів», «злодіїв» - організовану злочинну групу, яка займалась незаконним заволодінням автомобілів «преміум-класу» на території області. Відео з обшуків та затримання розміщено в мережі інтернет. На відео, яке відповідачами оприлюднено в інтернете, працівники поліції запитують у [PERSON] за що його затримали, і він повідомляє що затримали з іншою особою за викрадення 3 автомобілів «MAZDA». Розповсюджена інформація не відповідає реальним обставинам матеріалів кримінального провадження на день її розголошення, є абсурдною, неправдивою, перекрученою та такою, що не відповідає дійсності. Внаслідок розповсюдження такої неправдивої інформації порушено конституційні права позивача на доброякісну послугу від органу державної влади України. Відповідачі взяли на себе функцію суду та встановили винуватість [PERSON] в 6 епізодах викрадення авто, зазначивши, що його вина вже доведена. Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Зважаючи на викладене, позивач просить суд визнати заяву відповідачів в частині того, що затримано організовану групу злодіїв, викрадачів авто після вчинення ними чергового злочину, наразі доведена їх причетність до скоєння 6 фактів незаконного заволодіння авто, в якості речових доказів вилучено вилучено пристрої для злому та сканування автомобілів, заготовки ключів, викрадені номерні знаки, а також перуки, рукавиці, вилучений транспорт на якому пересувались злодії, фігурантів, які вже притягувались до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів, затримано в порядку ст. 208 КПК України . Чоловікам оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України є недостовірною інформацією; зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування на тих самих ресурсах і в той же спосіб, що й попередня заява від [INFO] р. , в якій відповідачі визнають те, що вини свідомо поширили відностно одного затриманого недостовірну інформацію та стягнути з відповідачів солідарно судові витрати в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн. Провадження у справі відкрито 11.01.2021 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник ГУ НП в Київській області подав відзив на позов, де зазначив наступне. Інформація, яку бажає спростувати позивач, не містить фактичних даних, а є вираженням суб`єктивної думки та поглядів, направлених на критичну оцінку певних дій, побто є оціночним судженням, які не підлягають спростуванню та доведенню стосовно їх правдивості та, по своїй суті, стосується інформуванням громадськості про подію, а отже заявлені вимоги не можуть бути задоволені. Також, зі змісту оспорюваної статті, яка розміщена на веб-сайті, то Головним управлінням не вказано конкретно на позивача. Крім того, здійснення відео затримання проводилось в рамках кримінально-процесуального законодавства без згоди осіб, які затримувались. При цьому особа знала і бачила, що її знімають, але не висловила своїх заперечень, що свідчить про її мовчазну згоду. Крім цього, що підтвердив і сам позивач, спірні правовідносини мають регулюватись правилами Кримінального процесуального кодексу України. Представником Національної поліції України також подано відзив на позов. Вказано, що детальний аналів розміщеного ГУНП в Київській області матеріалу свідчить, що в ньому не вісвітлено жодних персональних даних будь - яких фізичних осіб, у зв`язку із чим неможливо ідентифікувати фізичних осіб, в діях яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Крім того, розміщені на сайті ГУ НП в Київській області фотографії не містять зображення жодної фізичної особи. Також зазначив, що відсутні докази розповсюдження в мережі інтернет спірного матеріалу саме Національною поліцією України. Разом з тим, інформація, яка була висвітлена (озвучена) у відеоматеріалі, надавалась безпосередньо затриманими особами, обличчя яких не було видно і, відповідно яких, неможливо ідентифікувати, оскільки останні жодним чином не представлялися. Під час здійснення підготовчого провадження, представником позивача було змінено позовні вимоги. Представник [PERSON] остаточно просив суд визнати недостовірним інформаційний матеріал під назвою «На Київщині правоохоронці затримали групу викрадачів елітних авто» розміщений [INFO] р. ГУ НП в Київській області на офіційному сайті у мережі інтернет за посиланням: [INFO] та з подальшим поширенням на головній сторінці веб-порталу НПУ за посиланням: [INFO] , а саме: «Затримали викрадачів авто після вчинення ними чергового злочину. Наразі доведена їхня причетність до скоєння 6 фактів незаконного заволодіння авто. Фігурантів, які вже притягувались до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів, затримано в порядку ст. 208 КПК України. Чоловікам оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289 (Незаконне заволодіння транспортними засобами) Кримінального кодексу України В якості речових доказів вилучено пристрої для злому та сканування автомобілів»; зобов`язати ГУ НП в Київській області спростувати недостовірну інформацію, шляхом оприлюднення у мережі Інтернет на офіційному сайті: https//kv.npu.gov.ua/ з подальшим поширенням на головній сторінці веб-порталу НПУ за посиланням: [INFO] протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили, а саме: «Спростування. Інформаційний матеріал під назвою « [INFO] », що був поширений [INFO] за посиланням: [INFO] , а саме: «Затримали викрадачів авто після вчинення ними чергового злочину. Наразі доведена їхня причетність до скоєння 6 фактів незаконного заволодіння авто. Фігурантів, які вже притягувались до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів, затримано в порядку ст. 208 КПК України. Чоловікам оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289 (Незаконне заволодіння транспортними засобами) Кримінального кодексу України В якості речових доказів вилучено пристрої для злому та сканування автомобілів» є недостовірним та покласти на відповідачів судові витрати. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів заперечували щодо задоволення заявлених вимог у зв`язку із їх безпідставністю. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується відповідачами, що [INFO] р. ГУ НП в Київській області на офіційному сайті у мережі інтернет за посиланням: [INFO] розміщено інформаційний матеріал «На Київщині правоохоронці затримали групу викрадачів елітних авто» з подальшим поширенням на головній сторінці веб-порталу НПУ за посиланням [INFO]/, в якому зазначено, серед іншого наступне: «Затримали викрадачів авто після вчинення ними чергового злочину. Наразі доведена їхня причетність до скоєння 6 фактів незаконного заволодіння авто. Фігурантів, які вже притягувались до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів, затримано в порядку ст. 208 КПК України. Чоловікам оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289 (Незаконне заволодіння транспортними засобами) Кримінального кодексу України В якості речових доказів вилучено пристрої для злому та сканування автомобілів». Позивач, його представник вказують, що зазначена розповсюджена інформація є недостовірною. Вина [PERSON] у скоєнні злочинів не була доведена і раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності. Згідно по положень ст.. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ст.. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Положеннями ст. 27 Конституції України кожен має право на повагу його гідності. Приписами ст. 270 ЦК України встановлені види особистих немайнових прав, зокрема, право на повагу до гідності та честі, що відповідно до вимог ст. 269 ЦК України належать фізичній особі довіку. В свою чергу відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Отже підставою для задоволення позову є наявність всіх вищенаведених складових правопорушення. Приймаючи рішення по суті спору суд має наголосити на наступному. За положеннями ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як це визначено ст. 13 ЦПК України. Також слід зазначити, що положеннями ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Разом з тим, в оприлюдненому матеріали відсутня будь - яка інформація, яка дає можливість ідентифікувати [PERSON] як особу, яка була затримана Також відсутня можливість ідентифікувати позивача і на фото, які долучені представником до матеріалів справи. Крім того, суд позбавлений можливості покласти в основу рішення пояснення свідків, які не були допитані в судовому засіданні, заяви яких виконані на нотаріальних бланках, оскільки приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу О.Л. Іванченко 25.05.2021 р. посвідчив , в розумінні положень Закону України «Про нотаріат» справжність підписів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не перевіряючи обставини викладені в заявах. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що спірний матеріал не дає підстав вважати, що поширена інформація стосується певної фізичної особи, тобто позивача , а отже відсутній правопорушення, підстави для задоволення позову відсутні. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed