Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.03.2021 між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (надалі за текстом - ТОВ «Маніфою») було укладено договір позики № 1920715. В подальшому, 11.08.2021 між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передало позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача. Згідно реєстру боржників від 11.08.2021 до договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 794,70 грн. Також, 04.03.2021 між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (надалі за текстом - ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм») було укладено кредитний договір № 02627-03/2021. В подальшому, 30.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача. Згідно реєстру боржників від 30.11.2021 до договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 560,00 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплачує наявну заборгованість, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху. 17 жовтня 2022 року представником позивача Аліною Незаймою через систему електронний суд надіслано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.03.2021 відповідач уклала з ТОВ «Маніфою» договір позики № 1920715, згідно з умовами якого отримала позику у сумі 5 100 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 2.1 кредитного договору, ТОВ «Маніфою» надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п. 2.6 кредитного договору, кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної в п.9 кредитного договору. (а.с. 7-10). 11.08.2021 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено договір факторингу № 11-08/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача (а.с. 14-16). Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2021 до договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 794,70 грн, з яких 5 100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 119, 20 - сума заборгованості за відсотками, 2 575,50 - сума заборгованості за процентами на прострочену заборгованість (а.с. 17). 04.03.2021 року відповідач уклала з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» кредитний договір № 02627-03/2021, згідно з умовами якого отримала позику у сумі 4 000 грн. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно з п.1 кредитного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» зобов`язалося передати відповідачу у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, а відповідач зобов`язався повернути ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити проценти від суми позики (а.с. 25-26). 30.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу № 301122021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги до відповідача (а.с. 32-33). Відповідно до реєстру боржників від 30.11.2021 до договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 560 грн, з яких 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 560 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 35). На підтвердження розміру позовних вимог позивачем також надано розрахунки заборгованості за договорами № 1920715 від 18.03.2021 та № 02627-03/2021 від 04.03.2021 (а.с. 18-19, 36). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом -ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор, у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач своєчасно не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 1920715 від 18.03.2021 та договором позики № 02627-03/2021 від 04.03.2021, що відображено у відповідних розрахунках заборгованості, а позивач за договорами факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 та № 30112021-1 від 30.11.2021 набув права вимоги до відповідача за вказаними договорами позики. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором позики № 1920715 від 18.03.2021 у розмірі 15 794,70 грн, з яких 5 100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 119,20 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 575,50 - сума заборгованості за відсотками на прострочену позику, а також заборгованість за кредитним позики № 02627-03/2021 від 04.03.2021 у розмірі 14 560,00 грн, з яких 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 560 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно, загальна сума заборгованості відповідача становить 30 354,70 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачем не спростовано, інших розрахунків суду не надано. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд доходить до висновку, що відповідач порушив умови договорів, права вимоги за якими перейшли до позивача, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 30 354,70 гривень. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2 481 грн.

Outcome: approved