Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила винести рішення, яким стягнути з [PERSON] , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01 січня 2021 року по 05 грудня 2022 року на загальну суму 3588 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та [PERSON] , 23 жовтня 2006 року було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Хотинського РУЮ Чернівецької області за актовим записом № 98. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2017 року шлюб розірвано, та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1200 гривень щомісячно. Не погоджуючись із вказаним рішенням, в частині стягнення аліментів, відповідач [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.08.2017 року залишено без змін необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , починаючи з 03 січня 2017 року і до повноліття дитини. На підставі судового рішення від 14 серпня 2017 року по справі №725/34/17, яке набрало законної сили, Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист на підставі якого 06 вересня 2017 року державним виконавцем Хотинської районної державної виконавчої служби винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №54640915. Зазначає, що незважаючи на наявність рішення суду, яке набрало законної сили, про необхідність щомісячної сплати аліментів на утримання сина, відповідач [PERSON] свідомо протягом тривалого часу ухиляється від реального виконання рішення суду щодо щомісячної сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, що підтверджується розрахунками про заборгованість по сплаті аліментів відповідно від 01 червня 2017 року, від 21 жовтня 2022 року та постановою державного виконавця про арешт коштів належних боржнику. Невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо щомісячної сплати грошових коштів (аліментів) встановлених за рішенням суду на утримання сина, призводить до погіршення фінансово-матеріального становища сім`ї в якій проживає неповнолітній син. У зв`язку із нерегулярною сплатою аліментів вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, в якій виховується їхня спільна дитина, тому змушена звернутися до суду про стягнення з відповідача неустойки (пені)за прострочення щомісячної сплати аліментів. Станом на 21 жовтня 2022 року у відповідача виникла заборгованість по щомісячній сплаті аліментів на загальну суму 25 613,60 гривень, у зв`язку з чим, вважає що має право на відшкодування пені за несвоєчасну сплату аліментів. Підтримуючи вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 3588 гривень. Розрахунок пені вона здійснює за період з 01.01.2021 року по 05.12.2022 року. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 15.02.2023 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, в якому позовні вимоги не визнає. Посилається на те, що твердження позивачки та її представника не відповідають дійсності, так як він завжди сумлінно відносився до своїх обов`язків щодо сплати аліментів, доказом чого може також слугувати розрахунок в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Лобчук Г.О., в якому зазначено, що станом на 01.01.2023 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, та навіть наявна переплата на суму 440,44 гривні, що спростовують твердження позивачки про реальне ухилення від сплати аліментів. Посилається на те, що відсутність його вини підтверджується також і тим, що він жодного разу не отримував будь-яких претензій з відділу державної виконавчої служби про його неналежне виконання покладених на нього обов`язків. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У запереченні на відзив представник позивача [PERSON] зазначає, що до відзиву відповідачем надана довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 06 липня 2022 року,яка ніким не підписана, не скраплена печаткою, не зареєстрована належним чином ВДВС, а тому не може слугувати як належний та допустимий доказ щодо факту відсутності боргу зі сплати аліментів та належного виконання виконавчого документу. Також наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 02.02.2022 року №25182, з якого вбачається, що боржником у 2022 році аліменти не сплачувалися: за січень, березень, червень, липень, серпень і в жовтні, в грудні 2022 році було сплачено 5445,54 гривні. Таким чином, сам відповідач підтвердив, що не щомісячно сплачував аліменти за рішенням суду, а тільки як стало відомо, що в суді зареєстрована справа вніс одразу суму заборгованості. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, але був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2006 року по 06 лютого 2017 року. Від шлюбних відносин в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.07.201 року (а.с.6). Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2017 року шлюб розірвано, та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1200 гривень щомісячно (а.с.7-8). Не погоджуючись із вказаним рішенням, в частині стягнення аліментів, відповідач [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення (а.с.9-10). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.08.2017 року залишено без змін необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , починаючи з 03 січня 2017 року і до повноліття дитини (а.с.12-13). 06.09.2017 року державним виконавцем Хотинського РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Сеником І.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54640915. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] , станом на 21.10.2022 року сума заборгованості по аліментам становить 25613,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який надано Хотинським відділом державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 20). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] , станом на 02.12.2022 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, переплата становить 440 гривень 40 копійок. (а.с.23). Разом з тим, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається наявність несвоєчасної сплати [PERSON] аліментів. Так у 2021 році за період з січня 2021 року по липень 2021 року, у аліменти не сплачувалися взагалі, також була відсутня щомісячна їх сплата у вересні та листопаді 2021 року. В 2022 році відсутня щомісячна проплата аліментів у січні, березні, червні, липні, серпні та листопаді місяці. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував рішення суду щодо щомісячної сплати аліментів. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому, судом встановлено, що позивач [PERSON] просить стягнути суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 05.12.2022 року, яка становить 3588,60 гривень. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У статті 196 СК України не встановлено будь - яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18). Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.08.2017 року, та видано виконавчий лист, на підставі якого 06 вересня 2017 року державним виконавцем Хотинської державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП № 54640915 по примусовому стягненню аліментів, проте свої зобов`язання вчасно не виконував. [PERSON] щомісячно не сплачував аліменти, як встановлено рішенням суду, а починаючи з січня 2021 року сплачував не щомісячно та не у повному розмірі, тому станом на 05 грудня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів становить 3588, 60 гривень. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2021 року по 05 грудня 2022 року згідно розрахунку,становить 65694,59 гривень, однак із врахуванням ч.1 ст.196 СК України, розмір пені не може бути більшим ніж сума заборгованості по аліментам, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3588 гривень 60 копійок нарахованої пені, за несвоєчасну сплату аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість по аліментах згідно розрахунку відповідач не оспорював, у відзиві на позовну заяву не довів, що заборгованість зі сплати аліментів за вказаний період нарахування неустойки, виникла не з його вини, тому суд вважає, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, позивачка має право на стягнення з останнього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 3588,60 гривень. Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 3588 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до. ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved