Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на його користь аліменти на період його навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року. Позовна заява мотивована тим, що на даний час є студентом І курсу Центральноукраїнського національного технічного університету, агротехнічного факультету, денної форми навчання. Вказує, що відповідач в добровільному порядку сплачувати позивачу аліменти для продовження навчання відмовився, тому він змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали, суд позов задовольняє, із наступних підстав.\~\~\~ Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки №49/22, виданої 01.07.2022 року деканом факультету [PERSON] , [PERSON] є студентом 1 курсу Центральноукоаїнського національного технічного університету, агротехнічного факультету, денна форма навчання. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись зокрема на витрати, пов`язанні з навчанням, навчальні поїздки, оскільки коштів матері недостатньо. Суд враховує, що відповідач [PERSON] не заперечує щодо сплати аліментів на навчання повнолітнього сина. Таким чином, встановивши, що [PERSON] продовжує навчання, коштів не достатньо для його навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач будучи працездатним має можливість таку допомогу надавати, саме в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з 13.09.2022 року і до 30 червня 2025 року, за умови продовження навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача 992,40 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved