Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

28.03.2023 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в обґрунтування якої зазначила, що вона проживає в квартирі з батьком [PERSON] . Батько веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не працює, ображає її, штовхає, б`є руками, погрожує вдарити. Систематично ламає меблі, б`є посуд, вибиває двері. Внаслідок дій [PERSON] вона почувається в квартирі в небезпеці. Іншого житла вона не має. Тричі відносно [PERSON] виносились термінові заборонні приписи. Також він притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Незважаючи на це, [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство. Просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно [PERSON] , [INFO] , який проживає: [ADDRESS] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою [ADDRESS] з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] ; - заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; - заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] ,або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 28.03.2023 року суддя відкрив окреме провадження у справі та призначив справу до розгляду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Лічман І.І. доводи заяви підтримали, просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечив, пояснив суду, що [PERSON] навмисно каже неправду про нього. Він ніколи не бив та не душив доньку, не погрожував їй. Визнав, що між ними відбуваються конфлікти, але вважає, що їх провокує [PERSON] , бажаючи вигнати його з квартири. Він не працює, періодично вживає алкогольні напої, може не пам`ятати, що робить у стані сп`яніння. З 18.03.2023 року він проживає у сестри [PERSON] ,, через те, що донька вигнала його з власної квартири. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] . Заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживають разом в квартирі [ADDRESS] . Сторони пояснили, що квартира належить [PERSON] на праві особистої приватної власності, проте відповідні документи в матеріалах справи відсутні. Заявник [PERSON] неодноразово протягом останнього року зверталась до відділення поліції №5 із заявами стосовно вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства. За заявами [PERSON] тричі були винесені термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] 21.09.2021, 31.01.2023 та 17.03.2023 року. Крім того, [PERSON] 07.03.2023 року притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за дії, пов`язані із вчиненням домашнього насильства у відношенні доньки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , зі слів заявника та онуки [PERSON] їй відомо про те, що [PERSON] регулярно вчиняє сварки із [PERSON] , бачила в квартирі зламані меблі. Очевидцем конфліктів вона не була. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] . У неї неприязні стосунки із [PERSON] . Між заявником та її батьком постійно виникають конфлікти з приводу користування квартирою. [PERSON] постійно сварить батька, не впускає його в квартиру. [PERSON] за характером спокійний, намагається уникати конфліктів. Вважає, що [PERSON] не міг вчиняти відносно дочки домашнє насильство, оскільки вона його добре знає, не помічала за ним такого. Очевидцем конфліктів між [PERSON] та [PERSON] вона не була. В березні 2023 року заявник вигнала [PERSON] з квартири, після чого він проживає у неї. Проаналізувавши встановлені по справі обставини, суд погоджується із доводами заявника та її представника про наявність підстав для видачі обмежувального припису. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] є не інформативними, оскільки свідки знають про обставини конфлікту зі слів [PERSON] та [PERSON] , очевидцями конфліктів вони не були. Свідки лише в загальних рисах охарактеризували неприязні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Суд на підставі пояснень свідків не може зробити висновок про підтвердження факту існування домашнього насильства з боку [PERSON] , або навпаки стверджувати про його відсутність. Тому суд відхиляє показання свідків як докази по справі. Разом з тим, суду було надано достатніх доказів того, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство стосовно своєї дочки [PERSON] . Суд вважає високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб. Ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту з метою превентивного уникнення можливості настання тяжких наслідків до кривдника необхідно видати обмежувальний припис, Раніше вжиті заходи у вигляді виданих термінових заборонних приписів, притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, не дали очікуваних результатів, тому суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис на 6 місяців. При цьому суд враховує той факт, що видача обмежувального припису фактично обмежить [PERSON] у праві користуванні квартирою, в якій він зареєстрований та проживає. Разом з тим, [PERSON] повнолітній, працездатний, проживає у своєї сестри [PERSON] , тому рішення суду не позбавить його житла. Суд визначає декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, передбачених статтею 26 Закону України № 2229-VIII. В силу ч.3\~ст.350-5 ЦПК України\~судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved