Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

27.07.2022 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Кредитон» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовується тим, що 03.07.2019 року між сторонами був укладений кредитний договір № 2019-11-00006253 щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 4000 грн. строком на 28 календарних днів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом заповнення відповідачем в особистому кабінеті заявки, погодженої ТОВ «ФК «Кредитон», та прийняття (акцепту) ним розміщеної в ІТС пропозиції (оферти) ТОВ «ФК «Кредитон» укласти кредитний договір шляхом електронного підписуодноразовим ідентифікатором у порядку і на умовах, визначених позивачем, та у відповідності до вимог чинного законодавства України. На виконання умов кредитного договору ТОВ «ФК «Кредитон» було надано відповідачу позику у розмірі 4 000 грн., яка була перерахована 03.07.2019 року безготівковим переказом на його рахунок за допомогою електронного платіжного засобу. Перерахування коштів через міжнародну платіжну систему за допомогою АТ «Таскомбанк» здійснювалося на підставі договору від 29.01.2018 року № 33 про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, за яким АТ «Таскомбанк» надає ТОВ «ФК «Кредитон» послуги з обробки та передачі даних за технологією переказу коштів до міжнародних платіжних систем за платежами, які ініційовані ТОВ «ФК «Кредитон». Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику на строк та у розмірі, що встановлено у кредитному договорі. Пунктом 1.2. кредитного договору встановлено, що тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, запланована дата повернення кредиту, розміри Комісії за надання кредиту та процентна ставка 1 (ПС1) і процентна ставка 2 (ПС2), пільговий період, розмір реальної процентної ставки, загальна вартість кредиту та інші умови (параметри) кредиту, а також Графік платежів наведені у Додатку № 1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. Розділом 1 додатку № 1 до кредитного договору встановлено: умови (параметри) кредитування, відповідно до яких позивач надав відповідачеві кредит у сумі 4 000 грн. на 28 календарних днів (до 31.07.2019 року) для задоволення власних потреб шляхом безготівкового переказу; фіксовані процентні ставки (ПС1, ПС2), комісію за надання кредиту (0 % від суми кредиту) та ін. Розділом 3 кредитного договору передбачено порядок повернення кредиту, нарахування та сплати комісії за надання кредиту і процентів. Водночас, враховуючи розпорядження ТОВ «ФК «Кредитон» № 2 від 25.04.2018 року, починаючи з 30.09.2019 року застосування пені по кредитному договору до відповідача припинено. В свою чергу, відповідач не сплатив жодного платежу, що передбачені кредитним договором. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання у строки, передбачені кредитним договором, тобто до 31.07.2019 року, та не повернув платежі, передбачені кредитним договором, у нього виникла заборгованість у розмірі 11 705,74 грн., з яких: заборгованість за основним кредитним боргом - 4 000 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 5572,80 грн., пеня 0,5 % (відповідно до п. 8.1 кредитного договору та п. 1.14. додатку № 1 до кредитного договору) за кожен день прострочення грошового зобов`язання, сума якої складає 2132,94 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором - 11 705,74 грн., а також судові витрати - 2481 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач відзив у встановлені судом строки не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст.ст. 1047, 1055 ЦК України встановлено, що договір позики, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Електронний правочин в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Порядок вчинення електронних правочинів на момент виникнення спірних відносин, а саме щодо укладення 03.07.2019 року кредитного договору між сторонами, регламентується Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Електронний договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Позивач у позовній заяві зазначає, що 17.05.2019 року відповідач, здійснивши реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі на офіційному сайті ТОВ «ФК «Кредитон» (www.crediton.ua) та акцептувавши Правила надання ТОВ «ФК «Кредитон» послуг на сайті, які є договором про доступ до послуг, створив особистий кабінет 03.07.2019 року відповідач, з метою укладення електронного кредитного договору, здійснив ідентифікацію та авторизацію в ІТС позивача шляхом входу його до особистого кабінету на сайті за допомогою введення логіну та паролю в ІТС. З особистого кабінету в ІТС відповідачем була подана заявка на отримання кредиту, яка була схвалена позивачем. Пропозиція укласти даний договір (оферта) направлялася ТОВ «ФК «Кредитон» шляхом розміщення в особистому кабінеті [PERSON] у вигляді проекту кредитного договору разом із іншими його невід`ємними складовими частинами, що виражає намір ТОВ «ФК «Кредитон» вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття [PERSON] та у зв`язку з цим вважається підписаним зі сторони кредитодавця (позивача) аналогом власного підпису (АВП) його уповноваженої особи. АВП уповноваженої особи позивача є слово «підпис», яка розміщено (зазначене) у відповідних графах, призначених для підпису від імені ТОВ «ФК «Кредитон», які є у проекті даного кредитного договору, розміщеному в особистому кабінеті. Пропозиція укласти кредитний договір (оферта) дійсна протягом календарної дати, в яку вона була розміщена в особистому кабінеті відповідача. В свою чергу, [PERSON] прийняв умови ТОВ «ФК «Кредитон», які викладені у розміщеній в ІТС оферті кредитного договору, підписавши її електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення одноразового ідентифікатора в ІТС та натиснувши кнопку «Підписати». В даному випадку, електронний підпис одноразовим ідентифікатором є текстове повідомлення в електронному вигляді, що надіслане позивачем за допомогою електронних засобів зв`язку SМS-повідомленням на телефонний номер відповідача. Дане текстове повідомлення являє собою алфавітно-цифрову послідовність, яка складається з трьох цифр та однієї букви, та після підписання кредитного договору розміщується у відповідній графі електронного кредитного договору, призначеної для підпису від імені [PERSON] . Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. За положеннями п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Статтею 8 цього Закону визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Стороною позивача разом з позовною заявою на підтвердження позовних вимог надано копії наступних документів: кредитного договору № 2019-11-00006253 від 03.07.2019 року та додатку № 1 до нього ; фото особи з паспортом на ім`я [PERSON] ; РНОКПП; Правил надання ТОВ «ФК «Кредитон» послуг на сайті; згоди на перевірку і обробку персональних даних та іншої інформації; Правил надання ТОВ «ФК «Кредитон» коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; договору № 33 про організацію при переказі коштів фізичним особам від 29.01.2018 року з додатками. Однак, суду не надано заяви відповідача, з якої б убачалось бажання останнього отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної картки для зарахування кредитних коштів. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку він просить здійснити перерахунок цих коштів, не міститься і в самому тексті кредитного договору, який, як стверджує сторона позивача, був укладений між сторонами. За твердженнями позивача документом (доказом), що підтверджує видачу відповідачу кредиту, є електронний реєстр, наданий АТ «Таскомбанк» відповідно до договору № 33. Для ідентифікації запису в реєстрі щодо видачі кредиту відповідачу, позивач надає копію екрану з облікової системи SR-Bank, що використовується у ТОВ «ФК «Кредитон» для обліку кредитних операцій фізичних осіб, на якому видно параметр «TRANID», який у реєстрі відповідає параметру «CREDITON_ID». Разом з тим, вказаний документ не містять відомостей щодо даних кредитного договору (зокрема, його номера та дати), за яким здійснено перерахування грошових коштів, а також відомостей отримувача коштів у сумі 4000 грн. Номер картки, яку виділено в наданих скріншотах - № [NUMBER] , зазначений лише частково, інформація щодо її власника відсутня. До того ж, не вказаний номер даної картки в жодному з наданих документів. Тобто, не є доведеним, що кредитні кошти за кредитним договором № 2019-11-00006253 від 03.07.2019 року в сумі 4000 грн., перераховані саме на картковий рахунок, що належить відповідачу, та отримані ним. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Кредитон» не доведено факту укладення між сторонами кредитного договору № 2019-11-00006253 від 03.07.2019року, за яким позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного в електронній формі відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в той час як позивачем не доведено факту укладення кредитного договору саме [PERSON] та факт користування ним кредитними коштами. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За положеннями ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів за цим договором у зазначеному розмірі та на умовах, передбачених у ньому. Аналогічного висновку дійшла колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в постанові від 18.01.2021 року (справа № 760/9857/20). До того ж, викладене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, про що також зазначено у постанові Київського апеляційного суду від 21.07.2021 року (справа № 760/16600/20). Таким чином, сторона позивача не виконала обов`язок по доведенню своїх вимог і не надала доказів на підтвердження передачі коштів відповідачу шляхом перерахування їх на картковий рахунок останнього або видачі іншим способом, також не скористалася правом на заявлення клопотання про витребування доказів, а тому у суду відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений договір позики, так як порушені вимоги закону. З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed