Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якої зазначає, що 30.05.2008 між позивачем та [PERSON] укладений шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років шлюбні відносини з відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у подружжя різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Таким чином, подружні відносини між сторонами припинилися більше року потому до дня подання позову та з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та їхнім дітям. Ухвалою судді від 22.03.2023 визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем [PERSON] 03.04.2023 до суду надано заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого. Так, судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 30.05.2008 сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №593. 08.02.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано повторне свідоцтво про шлюб (а.с.9). Сторони від шлюбу мають сумісних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо тощо. Отже, враховуючи вищевикладене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, беручи до уваги доводи позивача, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, а тому суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1073,640 грн, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved