Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

В листопаді 2021р. позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позову посилається , що 12 січня 2021 р. з відповідачем було укладено договір довічного утримання, згідно якого вона передала у власність, а відповідач приймає належну їй квартиру [ADDRESS] , взамін чого відповідач зобов`язузться забезпечувати довічним утриманням. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 14. 12 січня 2021 р. приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Скринником С.М. було накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS] . Перші декілька місяців після укладення договору довічного утримання відповідач виконував взяті на себе зобов`язання, але поступово обсяг допомоги почав зменшуватись. Після висловлених зауважень та пропозиції розірвати договір, відповідач взагалі перестав надавати будь-яку допомогу, але розірвати добровільно договір відмовився. Тому вимушена звертатися по допомогу до сусідів. Останнім часом відповідач забезпечував харчування лише хлібобулочними виробами, гаряче харчування відсутнє, запас продуктів складається з хліба, холодильника не має. Вважає, що фактичний розмір матеріального забезпечення значно менший від передбаченого договором.Прибирання спочатку відповідач організовував щотижня, потім - раз на два тижні і рідше.Одягом взагалі не забезпечував.В квартирі лише одне спальне місце, але й те не облаштоване. Після псування довелось викинути матрац, але відповідач не вважає за необхідне його замінити і їйі доводиться спати на дошці з декількома ковдрами.Після заливання сусідами зверху вже декілька місяців в квартирі величезні плями вздовж всієї кімнати, в коридорі та на кухні. Таким чином, поточний ремонт також не здійснюється. Просить суд розірвати договір довічного утримання від 12 січня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником Сергієм Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 14, укладений між [PERSON] та [PERSON] .Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути мені квартиру [ADDRESS] .Стягнути з відповідача судові витрати. Просила розглядати позов у відсутність. Відповідач відзив не надав, про час та розгляд справи повідомлявся,причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ст..280 ЦПК України , суд визнав можливим розглянути спрву відповідно до ст..280 ЦПК України. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 3.12.2021р. призначено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 13.12.2022р. призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого. Судом встановлено. 12 січня 2021 р. між сторонами було укладено договір довічного утримання, згідно якого позивачка передала у власність, а відповідач приймає належну їй квартиру [ADDRESS] , взамін чого відповідач зобов`язузться забезпечувати довічним утриманням. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 14. 12 січня 2021 р. приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Скринником С.М. було накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS] . Згідно п. 6 цього договору відповідач зобов`язувався: - залишити в безкоштовне довічне користування Відчужувачу зазначену квартиру; - повністю утримувати Відчужувача, забезпечувати необхідне харчування, одяг, догляд та медичну допомогу; - матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, оцінюється сторонами на рівні 1000,00 гривень; - надавати необхідну допомогу по прибиранню та поточному ремонту квартири, сплачувати комунальні послуги. У відповідності з п. 7, договір може бути розірваним за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку. В обґрунтування позову посилається , що перші декілька місяців після укладення договору довічного утримання відповідач виконував взяті на себе зобов`язання, але поступово обсяг допомоги почав зменшуватись. Після висловлених зауважень та пропозиції розірвати договір, відповідач взагалі перестав надавати будь-яку допомогу, але розірвати добровільно договір відмовився. Вона вимушена звертатися по допомогу до сусідів. Останнім часом відповідач забезпечував харчування лише хлібобулочними виробами, гаряче харчування відсутнє, запас продуктів складається з хліба, холодильника не має. Вважаю, що фактичний розмір матеріального забезпечення значно менший від передбаченого договором.Прибирання спочатку відповідач організовував щотижня, потім - раз на два тижні і рідше.Одягом взагалі її не забезпечував.В квартирі лише одне спальне місце, але й те не облаштоване. Після псування довелось викинути матрац, але відповідач не вважає за необхідне його замінити і їй доводиться спати на дошці з декількома ковдрами.Поточний ремонт також не здійснюється. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, и у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 у справі № № 644/1566/19, від 25.02.2021 у справі №686/13821/19, від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19. Відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання ним умов договору довічного утримання. Також відповідач не висловлював заперечень щодо обставин, викладених позивачем. При цьому, ураховуючи предмет позову, саме на відповідача покладається обов`язок щодо доведення обставин, які б свідчили про належне виконання ним прийнятих за договором обов`язків. Урахувавши зміст договору довічного утримання, визначені договором обов`язки набувача, суть спору між сторонами, суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для розірвання договору довічного утримання, повернувши позивачу відчужене нею за вказаним договором майно, шляхом визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1816 грн.

Outcome: approved