Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба (матір її батька) [PERSON] , а [INFO] помер її батько [PERSON] (син [PERSON] ) . Після смерті батька позивач відповідно до норм ЦК України звернулась до Корецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна, що залишилось після його смерті. Як вважала позивач та підтверджувала виписка з погосподарської книги №1 особовий рахунок № [NUMBER] спадкове майно її батька складається із житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Для належного оформлення спадкового майна позивачка замовила в КП «Рівненське БТІ» технічний паспорт на вказаний житловий будинок. Який і було виготовлено на ім`я спадкодавця (батька позивача) [PERSON] .. Однак, як виявилось із документів доданих до адвокатського запиту, що був отриманий позивачем в серпні 2022 року, на вказаний житловий будинок по [ADDRESS] , 11.05.2022 року Корецькою ДНК було видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на ім`я тітки позивача (рідної сестри її батька) [PERSON] .. Відповідно до вказаного свідоцтва [PERSON] прийняла спадкове майно, що належало її матері (бабі позивача та матері батька позивача ) [PERSON] .. Позивачу невідомо з яких підстав було зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] , адже виходячи з наявних в неї документів (виписки з погосподарської книги та технічного паспорта), вказаний житловий будинок належав її покійному батьку [PERSON] .. А тому, вона змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, пояснили, що відповідач прийняла спадщину відповідно до заповіту, який після своєї смерті залишила [PERSON] .. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надійшла заява в якій просить розглянути справу без участі їх представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює старостою Устянського старостинського округу. Повідомив, що в жовтні 2019 року була видана довідка про те, що житловий будинок в [ADDRESS] , належав [PERSON] .. Дана довідка була видана помилково і була анульована, про що зроблено запис у журналі видачі довідок. Даний житловий будинок, згідно по господарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] належав [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює секретарем Устянського старостинського округу. Дійсно у 2019 році [PERSON] була видана довідка № 857 про належність житлового будинку в [ADDRESS] [PERSON] .. Дана довідка була видана помилково, про що зроблений запис у журналі видачі довідок. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, свідків, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2017 року. Нотаріусом [PERSON] листом від 19.04.2018 року № 333/02-14 було повідомлено [PERSON] , що за заявою [PERSON] Корецькою районною ДНК 19.04.2018 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , 1934 р.н., яка померла [INFO] і він має право на спадщину відповідно до заповіту. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не звертався, зареєстрований разом з [PERSON] на момент її смерті не був, що встановлено в судовому засіданні та вбачається, зокрема, і із погосподарської книги. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Устянською сільською радою Корецького району Рівненської області 11.07.2019 року. Згідно заповіту, складеного 07 листопада 2005 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. 19 квітня 2018 року Корецькою державною нотаріальною конторою Рівненської області заведена спадкова справа після смерті [PERSON] № 48/2018 за заявою [PERSON] .. Відповідно до довідки № 329 виданої Устянською сільською радою [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , а/з №14 від 31.11.2017 року до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , проживала одиноко. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] 11.05.2022 року, прийняла спадщину, яка складається з житлового будинку, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві, обгрунтовуючи свій позов, позивач покликається на довідку сільської ради № 857 від 07.10.2019 року, згідно якої житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] , рахується за [PERSON] , який помер [INFO] та технічний паспорт від 20.11.2019 року, інвентаризаційна справа № 171. Як вбачається з журналу реєстрації довідок 2018 по 2021 рік довідка № 857 від 07.10.2019 року видана помилково, про що і зазначено в даному журналі. Технічним паспортом не може бути підтверджено право власності [PERSON] на будинок. Відповідно до довідки № 12 від 21.01.2022 року житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до погосподарської книги № 1 особовий рахунок № [NUMBER] , рахується за [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті . Частинами 1-3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульований ст. 1301 ЦК України, якою визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008«Про судову практику усправах проспадкування» роз`яснено, що у відповідності до ст.1301ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб може бути самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними (постанова ВС від 11.12.2019 у справі № 414/811/17). Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що видачею оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] були порушені її права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. З врахуванням викладеного,

Outcome: dismissed