Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

До суду найшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південне міжрегіональне управлення Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просив: - встановити юридичний факт неправильності актового запису про шлюб №3695 від 06.08.1929р. складеного Одеським відділом ЗАГС, де прізвища та ім`я нареченої значиться [PERSON] замість [PERSON] . - зобов`язати Приморський відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про шлюб №3695 від 06.08.1929р. складеного Одеським відділом ЗАГС, в якому зазначити прізвища та ім`я нареченої з помилково зазначеного [PERSON] на [PERSON] . - встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що [PERSON] належать наступні документи: актовий запису про народження №284 від 17.02.1895р. Зільбермайстер Мар`єм, та актовий запис про шлюб №3695 від 06.08.1929р. - встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що [PERSON] (після реєстрації шлюбу та на час смерті - [PERSON] ), яка народилася [INFO] , та померла [INFO] , (єврейка за національністю), доводилася матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] - встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що [PERSON] (після реєстрації шлюбу та на час смерті - [PERSON] ), яка народилася [INFO] , та померла [INFO] , (єврейка за національністю), доводилася бабусею [PERSON] , [INFO] - встановити юридичний факт неправильності актового запису про смерть [PERSON] №1486, складеного 26.02.1970 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в якому у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» зазначено «росіянка» замість «єврейка». - зобов`язати Приморський відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про смерть [PERSON] №1486, складеного 26.02.1970 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в якому у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» замість «росіянка» внести запис «єврейка». Заява [PERSON] мотивована тим, що він намагається виправити помилки, зазначені в усіх офіційних документах органів реєстрації актів громадського стану, які стосуються його та його родини, та встановити факт родинних відносин. Для цього, він звертався до Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з відповідним запитом через свого законного представника про надання з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну прізвища, ім`я, та по-батькові [PERSON] на [PERSON] , яка народилась [INFO] , та померла [INFO] . Згідно відповіді від 10.11.22р. №59/24.32-109 на запит, було повідомлено про те, що такого актового запису в реєстрі не виявлено. В подальшому через свого законного представника ним було подано до Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про внесення змін до актового запису зареєстрованого в Реєстрі 17.07.2012р. за № 0075663253 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, а саме: в графі національність [PERSON] замість помилково зазначеного запису «росіянка» зазначити достовірні дані, національність - «єврейка». Згідно висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 10.11.22р. в вищезазначеній заяві було відмовлено, та зазначене наступне: «Неможливим внести зміни до актового запису про смерть бабусі заявника № 1486 від 26.02.1970 року, складеного Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а саме національність померлої змінити з «росіянка» на «єврейка» у зв`язку з неможливістю підтвердити належність певних документів бабусі заявника, а саме актового запису про народження та актового запису про шлюб бабусі». Також, що при перевірці наданих документів до зави про внесення змін до актового запису було встановлено, що в документах існують певні розбіжності, а саме: в актовому записі про народження №284 від 17.02.1895р. прізвище зазначено [PERSON] , ім`я дитини - [PERSON] , тоді як в актовому записі про шлюб №3695 від 06.08.1929р. прізвище нареченої [PERSON] , ім`я по батькові - [PERSON] , в актовому записі про народження [PERSON] та в актовому записі про смерті №1486 від 26.02.1970 зазначено « [PERSON] ». Тому Заявник з цього питання вирішив звернутися до суду, щоб підтвердити на підставі відповідних доказів, приналежність [PERSON] наступних документів: актового запису про народження №284 від 17.02.1895р. Зільбермайстер Мар`єм, актового запису про шлюб №3695 від 06.08.1929р., де прізвище та ім`я нареченої значиться - [PERSON] . А також безпосередньо виправити помилку в актовому записі № 1486 від 26 лютого 1970 року, здійсненому Першим Приморським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції (наразі Приморський відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де в графі «національність» [PERSON] помилково вписано: «національність - росіянка», замість національність «єврейка», і встановити справедливість. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2022 року відкрито провадження у вказаній справі. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, представник заявника адвокат Сторожук Д.І. подав клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без його участі та без участі заявника, вимоги заяви підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Приморський відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, однак подала до суду пояснення по справі, які зареєстровані в канцелярії суду 13.03.23р, та 03.04.23р. року, у яких просить врахувати пояснення при розгляді справи, розглядати без участі представника відділу, та не заперечувала щодо задоволення заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження[NUMBER] від 05.07.2022 року. [PERSON] , [INFO] , в свою чергу є сином [PERSON] , [INFO] (на момент народження сина її було 35 років) та [PERSON] , що підтверджується архівною довідкою від 11.04.2016р. № Ш-410 виданою державним архівом Одеської області та даних книги реєстрації актів про народження за 1932р. Таким чином, [PERSON] приходиться [PERSON] бабусею. Згідно книги реєстрації актів про шлюб за 1929р., 06.08.1929р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (на момент заміжжя її було 32 роки), у зв`язку з чим, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно архівної довідки від 28.06.2022р. №979/22/06-20 виданою Державним архівом Одеської області, у метричній книзі Одеського міського рабинату для запису народжених у м. Одесі євреїв за 1895 рік є запис жіночої графи №284 від 17.02.1895р.: донька « [PERSON] »; батьки: одеський міщанин « [PERSON] » та дружина « [PERSON] ». Як прослідковується з документів та дати народження, вбачається, що [PERSON] , змінила: прізвище на [PERSON] , ім`я - на [PERSON] ; по-батькові - на [PERSON] . Період офіційної зміни ім`я та по-батькові, як прослідковуються з доданих документів з 06 серпня 1929 року по 23 червня 1932 року. В листах від 25.07.22 №1161/06-20, та від 17.08.22р. №1385/06-20 Державний архів Одеської області повідомив, що інформація про зміну прізвища, ім`я, та по-батькові [PERSON] на [PERSON] , яка народилась [INFO] , та померла [INFO] відсутня, окрім того деякі книги реєстрації актів цивільного стану про зміну прізвища, імені та по батькові органів ЗАГС м. Одеси, вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років. Згідно відповіді Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.11.22р. №59/24.32-109 актовий запис в реєстрі щодо зміни прізвища, ім`я, та по-батькові [PERSON] (прізвище,ім`я, по-батькові наведені російською мовою документу) на [PERSON] , яка народилась [INFO] , та померла [INFO] відсутній. В архівній довідці від 28.06.2022р. №979/22/06-20, в книзі реєстрації актів про шлюб за 1929р. та в архівній довідці від 11.04.2016р. № Ш-410 міститься інформація, що [PERSON] за національністю «єврейка». На підставі наявних доказів у справі та зважаючи на антисемітські настрої у СРСР, що супроводжувались обмеженнями у соціальному житті та побутових відносинах для євреїв або людей єврейського походження, суд приходить до висновки, що [PERSON] змушена була змінити ім`я та по-батькові на більш «совєтські», тобто на [PERSON] . Слід зазначити про те, що прізвище було змінено у зв`язку зі зміною сімейного положення. Також, суд на підставі наявних доказів у справі, приходить до висновку, що [PERSON] за національністю була «єврейка». При цьому в матеріалах справи, наявний висновок Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому значиться наступне: «Неможливим внести зміни до актового запису про смерть бабусі заявника № 1486 від 26.02.1970 року, складеного Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а саме національність померлої змінити з «росіянка» на «єврейка» у зв`язку з неможливістю підтвердити належність певних документів бабусі заявника, а саме актового запису про народження та актового запису про шлюб бабусі». Так в актовому записі про народження №284 від 17.02. 1895р. прізвище зазначено [PERSON] , ім`я дитини - [PERSON] , тоді як в актовому записі про шлюб №3695 від 06.08.1929р. прізвище нареченої [PERSON] , ім`я по батькові - [PERSON] , в актовому записі про народження [PERSON] та в актовому записі про смерті №1486 від 26.02.1970 зазначено « [PERSON] ». Суд розглянувши актові записи, приходить до висновку про те, що в актовому записі про шлюб невірно (помилково) було зазначено прізвище та ім`я - [PERSON] , виходячи із актового запису про народження необхідно вважати вірним [PERSON] . Як вже встановлено судом, [PERSON] змінила прізвище, ім`я та по-батькові на [PERSON] , з чого вбачається, що [PERSON] належить актовий запис про народження №284 від 17.02. 1895р. та актовий запис про шлюб №3695 від 06.08.1929р. На підставі встановлених судом обставин справи, вбачається також, що [PERSON] (тобто [PERSON] ) є бабусею [PERSON] , та є матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд акцентує свою увагу при розгляді зазначеної справи на тому, що Заявник в своїй заяві просить встановити саме факт, що має юридичне значення, а саме встановлення родинних стосунків, приналежність документів особі та факт не правильності актового запису. Таким чином, при розгляді справи та згідно заявлених вимог Заявника, питання щодо встановлення факту щодо належності особи до певної національності не розглядається, так як воно по суті не заявлено. Згідно Узагальнення Верховного Суду України про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, такі справи належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 2. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. 3. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до загальних правил даної категорії справ, вбачається, що факт який підлягає встановленню повинен мати юридичне значення, тобто від нього має залежати виникнення, зміна або припинення особистих прав громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦК України - особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Право на національну ідентифікацію віднесено до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Тож в силу прямих вимог закону, заявлена вимога не містить в собі спору про право. У відповідності ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин в Україні, громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускаються. На сьогодні встановити відповідний факт, окрім як в судовому порядку, не видається можливим з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерством юстиції № В-350-35 від 13.07.99 року. Згідно вказаного листа зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31 грудня 1991 р. "Про порядок зміни громадянами України національності" втратив чинність згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 року № 70/99. Слід також зазначити про те, що зазначення національності в актових записах цивільного (до 2000 р. - «громадянського») стану регулювалось Інструкцією «Про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні», затвердженою Міністром юстиції УРСР 29.12.1984 р. № 22/5 із змінами та доповненнями Міністерства юстиції України від 19.04.1994 р. № 15/5. Вона передбачала фіксацію «громадянства та національності» батька і матері в актовому записі та свідоцтві про народження дитини. Ця Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5. Але при цьому, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. На підставі аналізу, вищезазначених нормативно-правових актів, вбачається той факт, що в зв`язку з тим, що Заявник просить встановити юридичний факт неправильності актового запису про смерть [PERSON] №1486, складеного 26.02.1970 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в якому у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» зазначено «росіянка» замість «єврейка», та зобов`язати Приморський відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про смерть [PERSON] №1486, складеного 26.02.1970 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в якому у графі «національність» розділу «відомості про померлу особу» замість «росіянка» внести запис «єврейка», суд приходить до висновку, що така вимога підлягає задоволенню. Оскільки на момент складання актового запису №1486 26.02.1970 року, діяв інший закон у часі, який передбачав зазначення національності в актових записах цивільного стану. Згідно з частинами першою, третьою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції) далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно п. 2.13 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записі цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Пунктом 9 цієї ж постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження, коли були допущені помилки під час реєстрації акта. Відповідно до п. 11 вищезгаданої постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Відповідно до абз. 4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 р. № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставах письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п. 2.16.7. Правил. Отже єдиний нормативно-правовий документ, що встановлює порядок внесення записів до актів цивільного стану, а саме Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, не передбачає іншої процедури окрім як наявність рішення суду. За статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України (ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету його встановлення, яка перешкоджає заявнику в оформленні документів для отримання резиденства Ізраїлю для реалізації особистих прав та отримання можливості користування окремими пільгами та гарантіями, суд доходить висновку, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, а також те, що усунення даної помилки в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 807/45/17, висловила правову позицію щодо підсудності справ цієї категорії, де зазначила, що позов про зобов`язання внести зміни до актового запису спрямований на захист права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 Цивільного кодексу України) на відображення в актовому записі щодо свого народження інформації про належність батька до польської національності, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. За змістом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, а також з огляду на те, що позивач, подавши цей позов, має намір вирішити питання про внесення змін щодо національності матері свого батька в уже існуючий актовий запис, то спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17, в постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі №688/4029/16-а та в постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі №260/682/20. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved