Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із даним позовом, в якому просять суд визнати правовідносини за договором про іпотечний кредит №MKMOGI0000002397 від 17\~грудня 2007\~року, що укладений між ЗАТ КБ Приват Банк код 14360570 та [PERSON] РНКОПП [NUMBER] (зі змінами і доповненнями) та договором іпотеки від 17 грудня 2007 року № MKMOGI0000002397 який укладено між ЗАТ КБ Приват Банк код 14360570 (Іпотекодержатель) та [PERSON] РНКОПП [NUMBER] і [PERSON] РНКОПП [NUMBER] (Іпотекодавці) посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. у реєстрі за № 2955 такі що припинені; припинити обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нерухомого майна, квартири в [ADDRESS] , номер [NUMBER] та належить на праві приватної власності [PERSON] і [PERSON] забороною та іпотекою. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі вказують на те, що 17\~грудня 2007\~року між ЗАТ КБ Приват Банк та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №МКМОGI0000002397 за яким банк зобов`язався видати позичальнику кредит в сумі 70000 грн. з кінцевим терміном до 17.12.2027 р. У подальшому у квітні 2008 року сторони кредитного договору змінили валюту позики з грн. на долар США. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 17 грудня 2007 року між ЗАТ КБ Приват Банк (Іпотекодержатель) та [PERSON] і [PERSON] (Іпотекодавці) укладено договір\~іпотеки №МКМOGI0000002397 який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. у реєстрі за № 2955 За цим договором в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] іпотекодавці передали в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27\~травня 2020\~року в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором МКМОGI0000002397 від\~17.12.2007\~року яка станом на 03.10.2011 року становить 17742.79\~[Долар\~США], що за курсом 12.29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2014 року складає 218058.89 грн., за договором перед акціонерним товариством комерційний банк Приват банк, звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором, а саме: квартиру, що знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~та належить\~на праві\~приватної власності\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 16.06.2004 року, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Постановою головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 07\~лютого 2022\~року відкрито виконавче провадження № 68502483 щодо Боржника [PERSON] . Постановою головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 07\~лютого 2022\~року відкрито виконавче провадження № 68502413 щодо [PERSON] . 10\~лютого 2022\~року [PERSON] оплатив кошти в сумі 300 000.00 грн. що еквівалентно 10500\~доларів США. Кошти зараховано банком 14.02.2022 р. 11 лютого 2022\~року [PERSON] оплатив кошти в сумі 194932.50 грн. що еквівалентно 6822\~дол.\~США., Кошти зараховано банком 14.02.2022 р. 15 лютого 2022\~року було доплачено 11989.20 грн. екв.\~420.15\~дол.\~США, через суттєву зміну купівлі курсу долара США до української грн. Станом на 15 лютого 2022 року грошове зобов`язання перед АТ КБ Приват Банк на загальну суму 17742.79 долари США виконано у повному обсязі одним з боржників, відповідачем у справі 308/12348/14-ц, [PERSON] понесені банком судові витрати по сплаті судового збору також оплачено. 22\~лютого 2022\~р. [PERSON] звернувся до відповідача із заявою в якій просив звернутися у відділ ДВС м. Ужгорода як стягувач щодо підтвердження виконання судового рішення від 27.05.2020 р. у справі № 308/12348/14-ц у межах виконавчих проваджень № 68502483 та № 68502413, повернути мені, [PERSON] оригінали правоустановчих документів які були передані при передачі майна в іпотеку. Договір іпотеки посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. за № 2955 та надати необхідний пакет документів або звернутися безпосередньо до нотаріуса з метою зняття заборони відчуження та припинення іпотеки нерухомого майна на підставі іпотечного договору № 2955 який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського МНО Капітула Г.Д. Цією заявою гарантував повернення сплачених коштів за припинення обтяження нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав. Таким чином, встановивши, що вимога іпотекодержателя, яка встановлена рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2020 р. у справі № 308/12348/14-ц, виконана у повному обсязі, відносини за іпотечним договором є такими, що припинені, а у відповідача є обов`язок на вчинення дій пов`язаних з припиненням договірних правовідносин. 05.09.2022 року представником відповідача [PERSON] подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач фактично погоджується з тим, що 14 лютого 2022 року надійшли кошти на погашення заборгованості за кредитним договором №MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 року, на загальну суму 17 744,02 дол. США. При цьому представник відповідача у відзиві зазначає, що рішенням суду розмір такої заборгованості була встановлена станом на 03 жовтня 2011 року, тоді як позивачем дані кошти внесено в касу банку лише в лютому 2022 року. Крім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2020 року визначено спосіб захисту порушеного права банку, а саме: звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Тому, враховуючи, що позичальник своєчасно не повернув суми позики та у відповідності до пункту 6.2 кредитного договору, його борг складатиме відсотки нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом, тобто 30% річних і банк має право на нарахування на прострочену суму заборгованості 30% річних починаючи з 04 жовтня 2011 року, тобто після ухвалення рішення Ужгородським міськрайонним судом 27 травня 2020 року. З урахуванням наведеного у відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 22.11.2022 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Шпуганича В.П. через канцелярію суду надійшли письмові пояснення на позов. Процесуальні дії по справі. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.06.2022 року позовну заяву залишено буз руху та надано позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 07.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.10.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи головного держаного виконавця Секерні Є.М. про зупинення провадження у справі та прийнято рішення про закриття підготовчого провадження і призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Шпуганич В.П. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити такі в повному обсязі з підстав та мотивів наведених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Дурдинець Р.Ю. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківсськ) у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення предтавника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що 17.12.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», який в подальшому змінив найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», був укладений договір про іпотечний кредит, відповідно до якого банк на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру надав позичальнику кредит у розмірі 70000 грн. з кінцевим терміном до 17.12.2027 року. У подальшому у квітні 2008 року сторони кредитного договору змінили валюту позики з грн. на долар США. Відповідно до п. 2.4., 5.3., 5.3.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язується щомісячно до 17 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього Договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 932,55 грн.; належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором. У разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору на вимогу кредитора позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, комісійної винагороди за надання фінансового інструменту згідно п. 1.1., відсотки згідно п. 4.1. цього договору в разі, якщо дострокове погашення відбувається в межах строку, передбаченого п. 4.1. цього договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, 17.12.2007 року між позивачами [PERSON] і [PERSON] (позивачами) укладено договір іпотеки №МКМOGI0000002397, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. у реєстрі за № 2955. Згідно умов цього договору, в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] іпотекодавці передали в іпотеку квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із порушенням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором про іпотечний кредит № MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідачів. Як встановлено судом , згдно Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2020 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково. Судом вирішено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 року, яка станом на 03.10.2011 року становить 17742,79 (Долар США), що за курсом 12.29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2014 року складає 218058,89 грн., яка складається з: 14732,22 (Долар США) заборгованість за кредитом; 2165,93 (Долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом; 297,14 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом; 547,50 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором перед акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, згідно з Іпотечним договором, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 16.06.2004 року, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. На виконання зазначеного вище рішення Ужгородського міськрайонного суду, саме 07.02.2022 року головним державним виконавцем ВДВС у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Секернею Є.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68502413, де боржником значиться [PERSON] .. Як встановлено судом, цього ж дня, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 6850248, де боржником є [PERSON] .. 11.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду, до якої долучені копії квитанцій про внесення коштів, на суму 17742,79 доларів США. Обставини погашення заборгованості за кредитним договором підтверджується також і долученими до матеріалів справи копіями квитанцій про внесення коштів від 15.02.2022 року та платіжних доручень № ВОРЕ4В6TV2, № ВОРЕ4В6TV0 від 14.02.2022 року, а також , не заперечуються і представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні. Так, зобов`язання виникають із підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1\~ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно\~ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~ст. 546 ЦК України, визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Статтею 575 ЦК України\~визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.593 ЦК України\~право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Відповідно до вимог\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про іпотеку» №\~898-IV від 05.06.2003 року\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Частиною 1\~ст.3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ч.5\~ст.3 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1\~ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Таким чином, згідно з положеннями ч.1\~ст. 593 ЦК України\~припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Як вбчається з Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) , іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті\~3, абзаци другий і сьомий частини першої статті\~17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини\~статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті598\~ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведені належним чином (стаття 599 ЦК України). Однак, статтею 623 ЦК України\~передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати завдані цим збитки. І відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В свою чергу, як вбачається з положень абзацу 2 та 3 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором. Також , відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07. 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц вбачається , що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено судом із матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2020 року у справі № 308/12348/14-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором MKMOGI0000002397 від 17.12.2007 року, яка станом на 03.10.2011 року становить 17742,79 (Долар США), що за курсом 12.29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2014 року складає 218058,89 грн., яка складається з: 14732,22 (Долар США) заборгованість за кредитом; 2165,93 (Долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом; 297,14 (Долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом; 547,50 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором перед акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, згідно з Іпотечним договором, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 16.06.2004 року, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Тобто, фактично, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором, обравши спосіб захисту порушеного права банку шляхом звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, тим самим, ПАТ КБ «Приватбанк» змінило в односторонньому порядку умови і строк дії кредитного договору, а відтак, на час звернення до суду з цим позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Дослідженими судом доказами підтверджується, а також не заперечується самим представником відповідача [PERSON] , що заборгованість за кредитним договором, яка була встановлена у рішенні Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/12348/14-ц станом на 03.10.2011 року, позивачами була погашена у повному обсязі, що у свою чергу свідчить про те, що кредитні правовідносини між позичальником [PERSON] та Банком припинились внаслідок виконання зобовязання , проведеного належним чином, у зв`язку з чим, кредитор втратив право на стягнення щомісячних платежів, відсотків, штрафних санкцій після припинення кредитних правовідносин, а тому, у зв`язку із припиненням основного зобов`язання, припиненим є й зобов`язання за договором іпотеки, оскільки, забезпечені ним зобов`язання, зокрема, сплата тіла кредиту, відсотків та пені, виконані. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Кредитний договір не містить зобов`язань боржника сплатити кошти відповідно до\~ст. 625 ЦК України, передбачаючи інші обов`язки у разі невиконання грошових зобов`язань, а умови іпотечного договору визначають, що іпотекою забезпечено саме зобов`язання, які випливають з умов кредитного договору. Іпотечний договір не містить умови, яка б вказувала про забезпечення іпотекою вимог за\~ст. 625 ЦК України, або інших нарахувань за неналежне виконання грошових зобов`язань за основним договором, визначених законодавством. Отже, беручи до уваги той факт, що зобов`язання по сплаті нарахувань в порядку\~ст. 625 ЦК України\~не входять до кола зобов`язань, які забезпечені вище вказаним договором іпотеки, основне зобов`язання, передбачене кредитним договором та розмір якого визначений судом у вище вказаному рішенніУжородсього міськрайонного суду у справі № 308/12348/14-ц, від 27.05.2020 року виконано, суд приходить до висновку, що зобов`язання за основним договором є виконаними, а отже - припиненими. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання, припиняються і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання, адже забезпечені ним зобов`язання (сплата тіла кредиту, відсотків та пені) виконані, що повністю узгоджується зі\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~та п. 3.4 іпотечного договору від 17.12.2007 року. Вказані вище висновки суду повністю узгоджуються із висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 14.02.2018 року у справі № 910/16461/16, а також висновком наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами будь-яких зобов`язань, які б могли бути забезпечені іпотекою, а тому , з метою захисту прав власника майна вільно ним користуватись і розпоряджатись, такий договір слід вважати припиненим. Відповідно до пунктів 1, 7 частини 2\~ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; припинення правовідношення. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору). Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга\~статті 593 ЦК України, частина третя\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Відтак, у ситуації, коли відповідач не визнає, що зобов`язання позивачів за іпотечним договором від 17.12.2007 року, які є похідними від основного зобов`язання [PERSON] перед відповідачем за кредитним договором від 17.12.2007 року є припиненими, то вимоги позивачів щодо визнання припиненим іпотечного договору від 17.12.2007 року та виключення з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису за № 6289410 від 22.12.2007 року про реєстрацію іпотеки нерухомого майна є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, обґрунтованими і законними, а відтак , підлягають до задоволення. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6\~ст.81 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовна заява підлягає до задоволення у повному обсязі. В силу вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивачів понесені судові витрати по сплаті судового збору по 1984,80 грн. кожному.. На підставі викладеного,

Outcome: approved