Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 27 березня 2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 2. Заява обґрунтована тим, що 25 травня 2002 року Матвіївською сільською Радою народних депутатів, на підставі рішення XVI сесії III скликання Матвіївської сільської Ради народних депутатів від 25 жовтня 2001 року на прізвище [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 691053. Під час заповнення державного акту на право приватної власності на землю було допущено помилку у написанні його прізвища, а саме - « [PERSON] », в той час як у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 02 березня 1999 року Шумським РВУМВСУ в Тернопільській області, його як особу вказано - [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 691053 виданого 25 травня 2002 року Матвіївською сільською Радою народних депутатів на прізвище [PERSON] , необхідно з метою перенесення відомостей, щодо державної реєстрації речового права власності в державний реєстр. Вважає, що у нього немає можливості підтвердити факт належності майна іншим чином, оскільки державний акт на право приватної власності є правовстановлюючим документом і відомості, які містяться у ньому, мають визначальне значення для посвідчення права приватної власності, які не можуть бути виправлені. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю та просив задовольнити з підстав зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи Великодедеркальської об`єднаної територіальної громади Кременецького району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2023 року прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання на 11 квітня 2023 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 4. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Шумським РВУМВС України в Тернопільській області 02 березня 1999 року вбачається, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в с. Гриньківці Шумського району Тернопільської області. 5. [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] , про що свідчить довідка Кременецької МДПІ. 6. 25 травня 2002 року Матвіївською сільською Радою народних депутатів, на підставі рішення XVI сесії III скликання Матвіївської сільської Ради народних депутатів від 25 жовтня 2001 року на прізвище [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 691053. 7. Неможливість виправлення даної орфографічної помилки в позасудовому порядку підтверджується листом № К-44/0-53/6-23 Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 22 березня 2023 року. ІV. Оцінка Суду. 8. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. 9. Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. 10. Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. 11. Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала без весті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 12. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 13. Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 14. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при розгляді справ про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Отже системний аналіз роз`яснень Верховного Суду України дають підстави для висновку, що умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети; відсутній спір про право. Звертаючись до суду із заявою, [PERSON] просив встановити факт належності правовстановлюючого документа, оскільки відомості написання його прізвища в паспорті не збігаються з даними у державному акті на право приватної власності на землю. 15. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що даний факт породжує для заявника юридичні наслідки, заявник [PERSON] не має іншої можливості внести відомості у документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, суд рахує за доцільне, заяву подану заявником задовольнити. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 16. Заявником при подачі позову було сплачено 536 грн. 80 коп. судового збору. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав,

Outcome: approved