Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дочка проживають разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 21.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій просили розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а. с. 11). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився також, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, у встановленому законом порядку (а. с. 14-15). У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Беззаперечно доведено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 4), яка на даний час проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а. с. 5). Відповідач добровільно свого законного обов`язку по утриманню дочки не виконує, матеріальної допомоги не надає. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч. 1 ст.184 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; -ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обов`язку по утриманню малолітньої дитини, чим порушує її майнові права, то на користь позивачки з нього необхідно стягувати аліменти, які суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, в твердій грошовій сумі в розмірі 1350 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у розмірі, що визначений станом на день подання позову, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved