Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, у якому просять визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житовим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що при зверенні до суду позивачем невірно зазначено по батько [PERSON] як " [PERSON] ", проте згідно паспорту громадянина України [NUMBER] , такий по батькові є " [PERSON] ". Позов мотивують тим, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS] , в якому значаться зареєстровані відповідачі, які не проживають в цьому будинку більше 14 років, про що складено акт №17 від 20.01.2023року про фактичне проживання (не проживання) особи, складений комісією Свалявської міської ради. Позивачі вважають, що дана обставина слугує підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням, оскільки позивачі не мають можливості повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивачі у судове засідання не з"явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не подали. Представник третьої особи ООП Свалявської міської ради в судове засідання не з"явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1 ст.29 ЦК України. Ст.47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Свалявської дежнотконтори 21.03.1998року за реєстром №1390 (а.с. 11,12). Також встановлено, що в житловому будинку [ADDRESS] значаться зареєстрованими відповідачі - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується ксерокопією будинкової книги (а.с.14-17), твердженнями сусідів та Актом №17 про фактичне проживання (не проживання) особи від 20 січня 2023 року, складений комісією Свалявської міської ради (а.с.13). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. В судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, так як наявна реєстрація відповідачів фактично перешкоджає позивачам в реалізації їх прав як власників вищевказаного житлового приміщення і враховуючи, що відповідачі фактично не проживають у даному помешканні більше року, позов є обгрунтованим та його необхідно задовольнити. Суд не стягує з відповідачів на користь позивачів сплачений ними при подачі позову до суду судовий збір у зв`язку з незаявленням такої вимоги.

Outcome: approved