Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

позивачка [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов, в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 16.06.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 38. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.06.2012 сторони уклали шлюб, даний шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області. Від спільного шлюбу у них народилося троє дітей. Позивачка вказує, між сторонами немає спілкування та взаєморозуміння. Розлад у сімейних стосунках набув стійкого характеру. Шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 30.03.2023 провадження в справі відкрито та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заява в якій просив суд розгляд справи здійснювати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.06.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2012 /а.с.10/. Від спільного подружнього життя сторони мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученими копіями свідоцтв про народження /а.с.-9/. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved