Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2019 у ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом, кредитними коштами якого він користувався і частково погашав заборгованість. Нещодавно за допомогою застосунку «Дія» йому стало відомо про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження ВП 63301208 від 15.10.2020 та звернено стягнення на грошові кошти та зарплату відповідно до виконавчого напису №51481 від 26.09.2020. Виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису, який зареєстровано в реєстрі за №51481 від 26.09.2020, який вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON]. Як вбачається із нотаріального напису загальна сума заборгованості становить 10215,86 грн. з них: сума заборгованості 8415,86 грн.; прострочена заборгованість 3395,54грн.; прострочена заборгованість по неоплаченим відсоткам за користування кредитом 3550,36 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пеням 1469,93 грн. Вказав, що йому взагалі не зрозуміло, яким чином сума загальної заборгованості виконавчого напису менша ніж рахуючи вказані всі складові такої заборгованості у виконавчому написі, загальна сума становить 16831,72 грн. Тому він вважає такий виконавчий напис незаконним, та повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Стверджує, що такої безспірної заборгованості немає і ніколи не було, також незрозуміло звідки виникла заборгованість на суму 10215,86 грн. Його ніхто і ніколи не повідомляв про інші додаткові стягнення, додатково звертаючись до чат-бот кредитора-відповідача із вимогою надати роз`яснення щодо наявності суми заборгованості, на що йому було повідомлено по телефону суму заборгованості виключно 5023,71 грн. Наголошує, що не отримував від відповідача жодної вимоги щодо усунення порушень зобов`язання зі сплати 10215,85 грн., лише повідомили через телефон, що його заборгованість становить тільки 5023,71 грн., хоча жодних письмових доказів та розрахунків ніхто не надав, а тому вважає його безпідставним та необґрунтованим, а тому ці обставини не можуть свідчити про безспірність цих вимог між ним як позичальником та відповідачем як кредитором. Заява (акцепт) про прийняття пропозиції, який став підставою для видачі спірного виконавчого напису, не є нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Вказує, що у нього відсутній кредитний договір. З урахуванням вищевикладеного позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу [PERSON], який зареєстрований в реєстрі №51481 від 26 вересня 2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором №2433843 від 25 червня 2019 року на суму, що підлягає стягненню 10215 грн. 86 коп., стягнути з відповідача судові витрати по справі. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, а лише повідомлялися про день розгляду справи. Відповідач та треті особи відзив на позовну заяву не подали. 05.04.2023 за вхід.№2153 від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повній мірі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Заяви, клопотання: заява позивача за вхід.№2153 від 05.04.2023 про розгляд справи за його відсутності. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України та витягу з реєстру територіальної громади судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Писарівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.10-14). З копії виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі №51481 від 26 вересня 2020 року судом встановлено, що з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» стягнуто заборгованість за кредитним договором №2433843 від 25 червня 2019 року за період з 25 серпня 2019 року по 31 січня 2020 року в сумі 10215 грн. 86 коп. та 1300 грн. стягнуто плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с.15). Із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63301208 від 15 жовтня 2020 року встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №51481 від 26 вересня 2020 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість у розмірі 10215 грн. 86 коп. (а.с.16-17). Із постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №63301208 від 15 жовтня 2020 року встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №51481 від 26 вересня 2020 року під час відкриття виконавчого провадження понесено мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 300,00 грн. (а.с.18-19). Із постанови про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63301208 від 15 жовтня 2020 року встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №51481 від 26 вересня 2020 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» основну винагороду у сумі 1021 грн. 59 коп. (а.с.20-21). Із постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №63301208 від 15 жовтня 2020 року встановлено, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №51481 від 26 вересня 2020 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] основну винагороду у сумі 1 021 грн. 59 коп. (а.с.22-23). З скріншоту встановлено, що згідно договору про реструктуризацію №2433843 заборгованість складає 6823.71 грн., сума 5023,71, погашено -1800, залишок 6823,71, виконаний частково (а.с.24). Із інформації Міністерства юстиції України та наказу Міністерства юстиції України судом встановлено, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за №8679 на ім`я [PERSON] анульовано, діяльність приватного нотаріуса припинена з 25.02.2021 (а.с.25-27). Із даних з ЄДР встановлено назву - ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», ідентифікаційний код -41346335 та місце знаходження юридичної особи - 49044, Дніпропетровська область місто Дніпро вулиця Якова Самарського,12А (а.с.28-30). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до підпунктів 1.1 -1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як випливає з тексту оскаржуваного Виконавчого напису, останній, вчинено на підставі п.2 вищевказаного Переліку під назвою "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно Постанови КМУ№ 1172 від 29.06.1999 року. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднену, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (в редакції на момент вчинення виконавчого напису передбачено нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Спірний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 та є безумовною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Приймаючи до уваги вищевикладене та беручи до уваги заперечення позивача щодо розміру боргових зобов`язань перед відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису вчиненого 26 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] №51481 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованість у сумі 10215 грн. 86 коп. таким, що не підлягає виконанню. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку: Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved