Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

24 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] із вимогою про зменшення розміру аліментів, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/6 частини його заробітку (доходу) (а. с. 1-3,17). В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень від 12 грудня 2022 року, вказав, що рішенням Вугледарського районного суду Донецької області від 21 лютого 2012 року по справі № 0309/61/2012, стягнуто з нього аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, розпочинаючи з моменту подачі позовної заяви 18 січня 2012 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством України. Вважає стягнення аліментів у розмірі 4 частини таким що не відповідає розміру передбаченому законодавством та підлягає зменшенню з тих підстав, що в нього значно погіршився матеріальний стан. Так, зазначає, що він повторно зареєстрував шлюб з [PERSON] , в якому у нього народився син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Маньківського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2022 року у справі № 701/484/22 з нього стягнуто аліменти на утримання сина від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 10 серпня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. Нині ним укладено третій шлюб, зі [PERSON] , яка [INFO] народила сина [PERSON] та, яка наразі перебуває у відпустці по вагітності та пологах. Тобто фактично станом на даний час з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей від різних шлюбів, у розмірі частини усіх видів його доходів (заробітку) на кожного, щомісячно, що становить разом частина всіх його видів доходів (заробітку). При цьому вказує на те, що його дохід в період з січня по серпень 2022 року сумарно становив 119\~140 гривень 56 копійок (середній дохід на місяць 14892 гривні 57 копійок), а дохід його дружини за період з березня по липень 2022 року сумарно становить 73\~354 гривень 71 копійку (середня заробітна плата на місяць - 14\~670 гривень 94 копійки). Однак, на даний час його дружина перебуває на тривалому лікарняному з у зв`язку з вагітністю та пологами, тому вона позбавлена можливості працювати та отримувати заробіток. Вказане призводить до зменшення середньомісячного доходу сім`ї до 14 892 гривень на місяць, які отримує позивач, а оскільки з нього стягується частина всього його заробітку, то на утримання його сім`ї, яка складається з двох дорослих осіб та однієї дитини, залишається всього 7446 гривень. Вважає, що даний факт свідчить про значне погіршення його матеріального стану та ставить його у скрутне матеріальне становище. Тому, просить суду зменшити розмір аліментів на утримання н малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/6 частини його заробітку (доходу) (а. с. 1-7, 39-43). Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків (а. с. 37). 26 грудня 2022 року недоліки зазначені в ухвалі суду від 29 листопада 2022 позивачем усунуто ( а. с. 39-44). Ухвалою суду від 13 січня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 годину 40 хвилин 20 лютого 2023 року, яка надіслана учасникам справи 13 січня 2023 року за вихідним № 2400/23-вих/2/204/843/23. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а. с. 57, 59-61). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті суду (а. с. 64), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення без задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 червня 2011 року (а. с. 13). Рішенням Вугледарського районного суду Донецької області від 21 лютого 2012 року у справі № 0309/61/2012, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, розпочинаючи з моменту подачі позовної заяви 18 січня 2012 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством України (а. с. 14-16). 04 серпня 2022 року державним виконавцем Вугледарського відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецькогої області Східного міжрегіонального управляння юстиції (м. Харків) Івасіковою Т.В. відкрито виконавче провадження № 54008472 з примусового виконання виконавчого листа № 0509/61/2012 від 21 лютого 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, розпочинаючи з моменту подачі позовної заяви 18 січня 2012 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством України (а. с. 17). 11 серпня 2022 року Маньківським районним судом Черкаської області видано судовий наказ № 701/484/22 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 10 серпня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 20). 19 серпня 2022 року державним виконавцем Маньківського районного відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюк Л.В. відкрито виконавче провадження № 69682894 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 10 серпня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 21-22). [INFO] у позивача, у шлюбі з [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 жовтня 2022 року (а. с. 32). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми доходів та утримання податків станом на 12 вересня 2022 року № 2319-22-01095 (а. с. 30), дохід позивача за період з січня по червень 2022 року склав 115135 гривень 17 копійок. Згідно з відомостями з довідки про доходи позивача № 876 від 02 вересня 2022 року (а. с. 31), дохід позивача за липень та серпень 2022 року склав 21039 гривень 07 копійок. Таким чином, сукупній доход позивача за період часу з січня по серпень 2022 року включно склав 136174 гривні 24 копійки, що в середньому 17021 гривня 78 копійок на місяць, із розрахунку (115135 гривень 17 копійок (з січня по червень 2022 року) + 21039 гривень 07 копійок (за липень та серпень 2022 року) / на 8 місяців). Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, в свою чергу, ст.\~15\~СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до\~вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, зазначено, що відповідно до вимог\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу вказаних норм випливає, що зазначене погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним погіршенням матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним погіршенням матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася донька від іншого шлюбу з [PERSON] , яка на разі перебуває у відпустці по вагітності та пологах, а тому не має змоги заробляти, а з урахуванням того, що з нього сумарно стягується частина його всіх видів його доходів на двох старших дітей, на утримання його сім`ї лишається сума в розмірі 7446 гривень, що свідчить про значене погіршення його матеріального стану та скрутне матеріальне становище. Однак, суд зазначає, що зміна сімейного стану, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є батьком трьох дітей від різних жінок, на двох з яких за судовими рішеннями з позивача стягуються аліменти на їх утримання у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) на кожного. Однак з\~позовом про\~зміну розміру\~аліментів позивач\~звертається щодо\~однієї дитини,\~чим ставить\~своїх неповнолітніх\~дітей у\~різні права на рівень життя, достатній для їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Натомість батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Відповідно до вимог ч. 2 \~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зважаючи на те, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Вугледарського районного суду Донецької області від 21 лютого 2012 року по справі № 0509/61/2012, суд доходить висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню. На підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовлено, судовий збір не відшкодовується. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed