Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович в інтересах позивача, [PERSON] , пред`явив до суду позов до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД», про розірвання договору оренди землі, в якому представник позивача просив: розірвати договір оренди землі № 73-пх/т від 01 червня 2019 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» щодо земельної ділянки площею 5,5238 га (кадастровий номер 7424787000:10:057:0012), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.06.2019 року за № 32049712; стягнути з відповідача судові витрати; справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що з 22 лютого 2010 року позивач є власником земельної ділянки площею 5,5238 га (кадастровий номер 7424787000:10:057:0012), яка розташована на території колишньої Хотіївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (наразі - територія Семенівської міської ради Чернігівської області), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 201652 від 22 лютого 2010 року. 01 червня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» було укладено договір оренди землі № 73-пх/т щодо вищевказаної земельної ділянки, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 червня 2019 року. Таким чином станом на теперішній час вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД». Договір оренди було укладено на строк 10 років. Розмір орендної плати встановлено 8036 гривень 65 копійок на рік. Згідно п. 4.5 Договору орендна плата має вноситися щорічно до 31 грудня року користування земельною ділянкою. За 2019 рік орендар сплатив позивачу орендну плату у визначений строк і у повному розмірі. За 2020, 2021 та 2022 роки орендна плата орендарем позивачу не сплачена взагалі. Представник позивача вважає, що договір оренди землі має бути розірваний в судовому порядку через невиконання умов договору орендарем, а саме несплату орендної плати, за слідуючих підстав. Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє мене можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що мою земельну ділянку використовує інша особа. Оскільки відповідач за 2020, 2021 та 2022 роки, а саме тричі не виплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою на підставі укладеного між ними договору про оренду землі від 01 червня 2019 року, тому така несплата є систематичною, через що наявні всі підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем його умов. Представник позивача вважає, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, позивач не отримала того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До подібних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, від 14 серпня 2019 року у справі № 484/4135/18, від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18-ц. Ухвалою судді від 10 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 03 квітня 2023 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. У судове засідання представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД», у судове засідання свого представника не направило, судова повістка про виклик, яка направлялася на адресу місцезнаходження відповідача, що зареєстроване у встановленому законом порядку, повернута до суду з довідкою відділення поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про поважні причини неявки свого представника він суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без участі представника відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних встановлених судом обставин. У справі встановлено, що з 22 лютого 2010 року позивач є власником земельної ділянки площею 5,5238 га (кадастровий номер 7424787000:10:057:0012), яка розташована на території колишньої Хотіївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час - територія Семенівської міської територіальної громади Новгород-Сіверського району Чернігівської області), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 201652 від 22 лютого 2010 року. 01 червня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» було укладено договір оренди землі № 73-пх/т щодо вищевказаної земельної ділянки, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 червня 2019 року. Таким чином станом на теперішній час вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД». Договір оренди було укладено на строк 10 років. Розмір орендної плати встановлено 8036 гривень 65 копійок на рік. Згідно п. 4.5 Договору орендна плата має вноситися щорічно до 31 грудня року користування земельною ділянкою. За 2019 рік орендар сплатив позивачу орендну плату у визначений строк і у повному розмірі. За 2020, 2021 та 2022 роки орендна плата орендарем позивачу не сплачена взагалі. Договір оренди землі має бути розірваний в судовому порядку через невиконання умов договору орендарем, а саме несплату орендної плати, за наступних підстав. Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Водночас у пункті «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє мене можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що мою земельну ділянку використовує інша особа. Оскільки відповідач за 2020, 2021 та 2022 роки, а саме тричі не виплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою на підставі укладеного між ними договору про оренду землі від 01 червня 2019 року, тому така несплата є систематичною, через що наявні всі підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем його умов. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Позивач не отримала того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До подібних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, від 14 серпня 2019 року у справі № 484/4135/18, від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18-ц. Таким чином, позов підлягає повному задоволенню. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору, що підтверджується квитанцією від 06 березня 2023 року № 0.0.2888193953.1 (АТ КБ «Приватбанк»), у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок (а. с. 1).

Outcome: approved