Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 20.01.2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №98-236к, який був укладений 23.09.1998 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , а також від імені та в інтересах своєї онуки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,3 кв.м., корисною площею 58,6 кв.м., жилою площею 37,1 кв.м., посвідчений Одеською універсальною біржею "Вітязь". Ухвалою суду від 09.02.2023 року провадження по справі відкрито. 09.03.2023 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та 30.03.2023 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 30.03.2023 року закрито підготовче засідання. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалися, до судового засідання повторно не з`явилися, повідомлялися належним чином. Від третьої особи Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса до суду надійшов лист, в якому третя особа просить слухати справу за її відсутності та залишає розгляд справи на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах адвокат Ковальська С.Є. посилається на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , якій на праві власності належала 1/2 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору №98-236к купівлі-продажу нерухомого майна від 23.09.1998 року, що був зареєстрований на Одеській універсальній біржі "Вітязь". Державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Баранова О.В. 21.10.2022 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають ноатіральному посвідченню. Оскільки недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає позивачу у належному користуванні та розпорядженні майном, позивач змушена звернутись до суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, правом на подання відзиву не скористались, будь-якої заяви щодо розгляду справи не надали. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до Договору №98-236К купівлі-продажу нерухомого майна від 25.09.1998 року [PERSON] , який діяв від імені та в інтересах [PERSON] , а також від імені та в інтересах [PERSON] , а також від імені та в інтересах неповнолітньої онуки [PERSON] , 1989 року народження, а також від імені та в інтересах [PERSON] , продав, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру за адресою: [ADDRESS] /а.с.23-26/. [PERSON] померла [INFO] , в зв`язку з чим для оформлення своїх спадкових прав позивач [PERSON] звернулась до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса. 21.10.2022 року постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранової О.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с.9-10/. Відповідно до вказаної постанови згідно наданого [PERSON] Договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі "Вітязь" 25.09.1998 року за №98-236К на квартиру [ADDRESS] , частка якої належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Однак Законом України "Про товарні біржі" не передбачена можливість біржі посвідчувати договори за участю неповнолітніх або малолітніх осіб (на момент посвідчення договору купівлі-продажу Продавець - [PERSON] , 1989 року народження, була малолітня). В зв`язку з тим, що документ, що посвідчує право власності на майно, було видано з порушенням норм чинного законодавства, тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до №98-236К купівлі-продажу нерухомого майна від 25.09.1998 року [PERSON] , який діяв від імені та в інтересах [PERSON] , а також від імені та в інтересах [PERSON] , а також від імені та в інтересах неповнолітньої онуки [PERSON] , 1989 року народження, а також від імені та в інтересах [PERSON] , продав, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , однак відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру перешкоджає оформленню спадкових прав позивача. Суд зазначає, що на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, з урахуванням ненадання відповідачами відзиву на позов, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved