Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] , вказавши в ньому, що 28.03.2011 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 27. Зазначає, що за час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що суперечки, які виникали між сторонами на побутовому підґрунті та способу виховання доньки, набули систематичного характеру. Це пов`язано в тим, що у сторін принципово різне відношення до вирішення спірних питань, кожен з сторін вважає свою точку зору єдино вірною. Це призвело до втрати почуттів, в тому числі і почуття поваги один до одного. Подружні стосунки між сторонами припинені, неодноразові спроби налагодити відносини позитивного результату не дали. Позивач вважає, що подальше спільне життя та перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, в зв`язку з чим позивач прийшов до висновку, що фактично їх шлюб припинив існування і не може бути поновлений. Спір про поділ майна та місця проживання дитини - відсутній. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 28.03.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 27. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з тим, до початку судового розгляду справи від нього надійшла заява відповідно до якої просить розглядати дану справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, разом з тим, до початку судового розгляду справи від неї надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.03.2011 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Судом також встановлено, що одруження сторін виявилося невдалим, сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя. Сторони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри, без чого сімейне життя є неможливим. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний бюджет у них відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження їх сім`ї неможливе. Спір про поділ майна- відсутній. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В силу вимог ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги вище викладене, враховуючи те, що позивач твердо вирішив розірвати шлюб з відповідачем, а відповідач позов визнала та не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, а тому, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 105, 110, 112-115 СК України та

Outcome: approved