Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Позиція позивача. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКВІВГАЗ» 23.02.2022 року (наділі по тексту АТ «ХАРКІВГАЗ», позивач, оператор ГРМ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 25407,68 грн, вартості робіт, пов`язаних з демонтажем, транспортуванням та проведенням експертизи лічильника газу в сумі 5530,38 грн., та судового збору 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог АТ «ХАРКІВГАЗ» в позовній заяві зазначило, що 28.12.2021 року співробітниками АТ «Харківгаз» за адресою: [ADDRESS] виявлене несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, лічильника газу), яке виявлене в ознаках зняття мастичних пломб або повірочного тавра, а саме наявні підозри на неавтентичність пломби заводу-виробник, про що складено акт про порушення КН №004276 від 28.12.2021 року. В цей же день складено акт про виявленні порушення КН №004276 від 28.12.2021 року. 28.12.2021 року лічильник газу було демонтовано та опломбовано для проведення експертизи, про що складено протокол. В результаті експертизи проведеної 05.01.2022 року встановлено несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника. ДП «Укрметртестстандарт» 05.01.2022 року видано довідку про непрацездатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме, лічильника газу РЛ G-4 заводський номер 322366, підстави для визнання ЗВТ непридатним «невідповідність ідентифікаційних ознак захисного пломбування». 22 листопада 2022 року комісією з розгляду актів про порушення прийнято рішення щодо задоволення акту про порушення КН №004276 від 28.12.2021 року. Згідно з розрахунком вартості необлікованого об`єму природного газу за період з 31.10.2021 року (з дня останнього контрольного зняття показань лічильника) по 27.12.2021 року складає 25407,68 грн. Окрім того 22.11.2022 року комісіє проведено розрахунок вартості робіт, пов`язаних з демонтажем, транспортуванням та проведенням експертизи лічильника газу в сумі 5530,38 грн. Посилаючись на вказані обставини, АТ «Харківгаз» просило стягнути з відповідача вартість необлікованого об`єму природного газу у розмірі 25407,68 грн, вартості робіт, пов`язаних з демонтажем, транспортуванням та проведенням експертизи лічильника газу в сумі 5530,38 грн., та судового збору 2684,00 грн. Рух справи в суді. Ухвалою від 28.02.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Відповідач [PERSON] 05.04.2023 року подала до суду заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов не визнала, так як після того як вона купила квартиру в лічильник газу ніколи не втручалась, в тому числі до пломби заводу виробника. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка відповідача в даному випадку не перешкоджає розгляду справи, так як він свою позицію щодо позову висловив в заяві по суті справи. Позиція учасників судового процесу в судовому засіданні. Представник позивача адвокат Бєловол О.О. в судовому засіданні позов підтримала, на задоволенні позову наполягала з підстав викладених у позовній заяві. Вказувала на те, що демонтаж газового лічильника в домоволодінні відповідача, проведення його експертизи та відповідно, донарахування об`єму та обсягу природного газу, представниками АТ «Харківгаз» проведено з дотриманням вимог діючого законодавства України, зокрема Кодексу ГРС. Кодексом ГРС не визначено обов`язок Оператора ГРМ при виявленні несанкціонованого втручання в роботу чи конструкцію або складових лічильника газу встановлювати три складові вказаного порушення. Позиція суду. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Судовим розглядом встановлено, що згідно Акту про порушення № КН 004276 від 28.12.2021 року співробітниками АТ «Харківгаз» при проведенні огляду лічильника природного газу типу РЛ G-4, заводський номер 322366, на території домоволодіння Відповідача та в присутності її представника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу), яке виявлене в ознаках зняття мастичних пломб або повірчого тавра, а саме наявні підозри на не автентичність пломб заводу-виробнику. Щодо виявленого вищезазначеного порушення згідно наведених норм було складено акт про порушення № КН 004276 від 28.12.2021 року (копія додається), а також Акт про виявленні порушення № КН 004276 від 28.12.2021 року (копія додається). Згідно Акту про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи (ПРОТОКОЛ щодо направлення ЗВТ на експертизу) № КН 004276 від 28.12.2021 року (копія додається), лічильник газу було запаковано з опломбуванням та відправлено в лабораторію АТ «Харківгаз» для проведення експертизи. Згідно Акту експертизи лічильника газу № 20 від 05.01.2022 року (копія додається) за результатами проведеної експертизи «лічильника природного газу типу РЛ G-4, заводський номер 322366, зроблено висновок: «Несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника». Згідно вказаного акту під час проведення експертизи, зокрема, встановлено: 1) відносно цілісності заводської пломби та повірчого тавра: - «Існує доступ до відлікового механізму, Невідповідність ідентифікаційних ознак захисного пломбування лічильника» 2) відносно цілісності відлікового механізму: - «не пошкоджений» 3) відносно механічних пошкоджень та іншого: - «Інші пошкодження відсутні». Також, відносно зазначеного лічильника ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» відповідно до Порядку проведення повірки була видана Довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 39-1-3/0049 від 05.01.2022 року (копія додається), в якій зазначено, що «ЗВТ не відповідає вимогам п.п.6.4 Р50-071-98 «ЛІЧИЛЬНИКИ ГАЗУ ПОБУТОВІ. Методи та засоби повірки». Підстава для визнання ЗВТ непридатним: «Невідповідність ідентифікаційних ознак захисного пломбування». 22.11.2022 року на засіданні комісії Красноградського відділення АТ «ХАРКІВГАЗ» з розгляду актів про порушення та проведенні перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу у разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем (далі Комісія з розгляду актів про порушення), на якому не був присутній Відповідач, було прийнято рішення: Акт про порушення № КН 004276 від 28.12.2021 року задовольнити повністю та провести донарахування об`ємів природного газу за цінами закупівлі природного газу АТ «ХАРКІВГАЗ» за період з 31.10.2021 року (з дня останнього контрольного зняття показань лічильника, копія відомості додається) по 27.12.2021 року в обсязі 629,04 м3 вартістю 25407,68 грн., про що складено протокол засідання комісії та акт-розрахунок від 22.11.2022 року (копії додаються). 22.11.2021 року на засіданні Комісії з розгляду актів про порушення, комісією прийнято рішення: провести розрахунок вартості робіт, пов`язаних з демонтажем, транспортуванням та проведенням експертизи лічильника газу в сумі 5530,38 грн. Протокол засідання комісії від 22.11.2022 року та Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) природного газу від 22.11.2022 року на суму 25407,68 грн., копію Акту експертизи лічильника газу, копію довідки про непридатність лічильника газу, розрахунок витрат проведення експертизи лічильника природного газу суму 5530,38 грн. та претензію щодо оплати витрат по експертизі на суму 5530,38 грн., Рахунок на оплату необлікованого (донарахованого) природного газу в сумі 25407,68 грн. та Рахунок на оплату витрат по експертизи в сумі 5530,38 грн. після засідання комісії Красноградського відділення АТ «ХАРКІВГАЗ» з розгляду актів про порушення та проведенні перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу у разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем, Вимогу про погашення заборгованості за вих. № 610-SЗ-14259-1122 від 29.11.2022 року щодо сплати 25407,68 грн. вартості необлікованого (донарахованого) природного газу 29.11.2022 направлено Відповідачу на його адресу. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до частини 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків зокрема є договори та інші правочини. Частиною 3 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кодекс газорозподільних систем прийнятий Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №1379/27824 від 06.11.2015 року, а отже є актом цивільного законодавства, яким регулюються відносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами. Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» з 01.07.2015 року функції постачання та розподілу природного газу розподілені. Постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із постачання природного газу. В свою чергу, АТ «ХАРКІВГАЗ» провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто є Оператором ГРМ. Кодексом ГРС визначено, що оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні, відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. АТ «ХАРКІВГАЗ» надає [PERSON] послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] - на ім`я Відповідача за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Фактом приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування) з АТ «ХАРКІВГАЗ» є підписана заява-приєднання до умов договору природного гаду (для побутового споживача) від 22.01.2021 року (копія додається). Враховуючи зазначене, Відповідач фактично користувався послугами з розподілу газопостачання, вчиняв дії щодо акцептування Типового договору з розподілу природного газу визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають, що свідчить про прийняття ним (акцептування) умов договору про надання послуг з розподілу природного газу з AT «ХАРКІВГАЗ» на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору). Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року N2494 (п. 1.2. Договору). Відповідно до предмету Типового Договору розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.2.1. Договору). Згідно першого речення п. 2.3. розділу II умов Типового Договору розподілу газу, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначені Кодексом ГРС. Пунктом 4 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. Положення пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГС визначають види порушень споживача внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, до яких, зокрема, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Положення наведеного пункту прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції ЗВТ/лічильника, зокрема, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Схожий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 904/4030/18, від 05 листопада 2019 року у справі № 922/137/19, від 28 грудня 2019 у справі № 911/721/19, від 12 березня 2020 року у справі № 920/1217/16, від 26 червня 2020 року у справі № 911/720/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 922/4351/19, від 03 листопада 2020 року у справі № 908/554/19. У свою чергу, пункт 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРС передбачає, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Відповідно до пунктів 1, 2 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРС, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Згідно з пунктами 4, 5 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу. Згідно з положеннями пункту 6 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС у разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) із зафіксованим в акті про порушення порушенням, яке стосується пошкодження пломб (крім факту їх відсутності або спрацювання магнітного індикатора), пошкодження ЗВТ/лічильника газу (крім явних ознак навмисного в них втручання), він може вимагати проведення їх експертизи чи позачергової або експертної повірки у порядку, визначеному цим Кодексом. Пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРС, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір та аналізуючи доводи сторін, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що виявлені пошкодження лічильника газу призвели до викривлення даних обліку природного газу, тобто факт споживання відповідачем необлікованого природного газу та усіх складових цього правопорушення, зокрема наслідків (дії, що призвела до викривлення даних обліку природного газу та причинно-наслідкового зв`язку між втручанням в лічильник та діями відповідача) не доведений. Суд також звертає увагу на те, що Актом експертизи №20 від 05.01.2022 року не встановлено факт втручання відповідача у лічильник, що невідповідність пломб не є безумовною підставою для здійснення нарахування вартості необлікованого газу, а вказане експертне дослідження не містить інших об`єктивних даних для висновку про втручання у засіб обліку, згідно Акту під час проведення експертизи лічильник не вскривався. Тому висновок експертної комісії про втручання в газовий лічильник не можна вважати належним чином обґрунтованим. Він за своїм змістом є лише припущенням на підставі невідповідності ідентифікаційних ознак захисного пломбування, що само по собі не впливає на роботу лічильника, відповідних доказів такого впливу позивач до справи не надав. Також, суд враховує, що під час проведення експертизи лічильник не вскривався, про що зазначено у акті експертизи лічильника газу, тобто, цілісність відлікового механізму та, відповідно його справність, не досліджувались. Отже сам факт невідповідності пломби за відсутності інших обов`язкових елементів правопорушення, а саме: витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не враховується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або наявності інших дій, що призводять до викривлення даних засобу обліку природнього газу, не свідчить та є недостатнім для висновку про несанкціонованого втручання споживача у роботу ЗВТ/лічильника газу. До такого висновку щодо змісту вказаних норм матеріального права щодо відсутності підстав для притягнення відповідача до відповідальності дійшов КЦС ВС у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі № 646/6354/19, провадження № 61-11642св21, який суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Згідно до частин першої та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 01 листопада 2018 року у справі № 905/2191/15. Отже для притягнення особи до майнової відповідальності необхідним є встановлення наявності всіх складових частин складу правопорушення, а саме: наявність неправомірного діяння, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправним діянням та спричиненою шкодою та наявність вини. Для покладення на споживача відповідальності у виді нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу вимагається встановлення факту, а не можливості несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу), про що може свідчити встановлений факт несанкціонованого втручання споживача у роботу засобу вимірювальної техніки (лічильника). Суд в черговий раз наголошує на тому, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту пошкодження конструкції лічильника, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Більш того, суд враховує, що донарахування ціни необлікованого об`єму газу це не штрафні санкції, в свою чергу - це витрати за використаний але несплачений газ. Тобто для того, щоб здійснити донарахування ціни необлікованого газу потрібно встановити той факт, що він певний час не обліковувався та не сплачувався, чого не було зроблено представниками газопостачальника та не враховувалося комісією під час прийняття рішення. Для доведення правомірності здійснених позивачем донарахувань відповідачу об`ємів природного газу необхідно довести наявність факту несанкціонованого втручання в роботу (лічильника газу) з боку відповідача. Наявні в матеріалах справи докази не містять інформації викривлення даних обліку природного газу, яке є обов`язковим наслідком несанкціонованого втручання у роботу лічильника газу. Крім того суд звертає увагу на те, що остання повірка лічильника газа відповідно до Акта про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи була у 2005 році, тобто позивачем по справі було пропущено строки повірки лічильника газа. Повірка лічильника газу не проводилась відповідачем не тільки останні 8 років, а взагалі не робилась більше 15 років. Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747, який набув законної сили 29.11.2016 року для лічильника газу та пристроїв перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) класу 1,0 установлено міжповірочний інтервал 2 роки, класу 1,5 8 років. Отже, суд приходить до висновку що позивачем не доведено обставин несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з боку відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи, що підставою покладення на споживача відповідальності у виді нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу є встановлення фактів несанкціонованого втручання споживача у роботу засобу вимірювальної техніки (лічильника) та викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням), а не сам факт виявлення пошкодження лічильника газу, суд вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги. Тобто позивачем не доведено наявність трьох елементів складу цивільного правопорушення - протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено обставин несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з боку відповідача, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Представник позивача, у разі ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, не наполягав на стягненні з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування судових витрат на користь відповідача у разі відмови в позові. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed