Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з нього на її користь аліменти на навчання їх доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи від дати подачі позову, у розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку) відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком дитини, яка навчається на денній формі навчання в Академії прикладних наук у Коніні Республіки Польща (далі за текстом Академія). Для продовження та здобуття освіти донька потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку її забезпечувати відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття. З 01.01.2022 вона навчається в Академії на денній формі на факультеті економічних і технічних наук, напрям управляння та інженерія виробництва. Строк навчання з 01.10.2022 по 30.09.2024. Навчальний заклад розташований в м. Конін, Республіки Польща. Як слідує з позовної заяви, [PERSON] має Pesel Ukr, аналог українського ідентифікаційного коду, який ідентифікує особу в польській цифровій системі реєстрації і надає право на отримання соціальної та іншої допомоги. Саме на його підставі надають тимчасовий захист українцям у Польщі, що, зокрема, дозволяє доньці сторін навчатися безкоштовно. Разом з тим, вона несе інші витрати у зв`язку із навчанням за межами України. Позивачка має посвідчення багатодітної сім`ї (народила чотирьох доньок), на даний момент виховує двох неповнолітніх дітей. Починаючи з 22.07.2003 і до 13.07.2019, тобто до досягнення дочкою повноліття, відповідач сплачував на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості щодо утримання доньки на період навчання сторони не досягли. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як слідує з матеріалів справи, спільна донька сторін продовжує здобуття освіти і, крім навчання, потребує витрат на проживання, харчування, особисті потреби, проїзд до місця навчання, їй не виповнилось 23 років та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню доньки, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір, яка має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. Оскільки відповідач\~є особою\~працездатного віку, не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на продовження здобуття освіти їх спільної доньки, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів Ліни; з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір стандартного прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.01.2023 2684 грн.); наявність в неї певних обмежень для самостійного заробітку в період навчання (денна форма навчання) та відсутність інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, тобто 1/4 частка від усіх видів його заробітку щомісячно. Це відповідатиме інтересам повнолітньої доньки та матеріальному становищу і стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною\~мірою покладає\~обов`язок щодо\~утримання повнолітньої\~доньки,\~який навчається,\~на обох\~батьків,\~що разом\~із присудженою\~сумою аліментів,\~забезпечить належне\~її утримання. Відповідач не надав жодних заперечень проти позову, в тому числі і будь-яких відомостей щодо його заробітку і матеріального становища. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 24.01.2023. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільненавід сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 1073,60грн.

Outcome: approved