Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

27 лютого 2023 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 06 листопада 2010 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 236. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину- [PERSON] , [INFO] . Вважає, що одруження виявилося невдалим, спільне подружнє життя не склалося. Відповідач зловживає спиртним, поводить себе негідно, що негативно впливає на їхню дитину. Шлюбні стосунки між ними припинено, разом вони не проживають, вона з донькою проживає окремо від відповідача у Республіці Польща. Вважає, що сім`я перестала існувати, збереження їхньої родини неможливе, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 березня 2023 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, просила розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, заперечив проти стягнення з нього судового збору. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 06 листопада 2010року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованомувідділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 236, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 лютого 2023 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у сторін по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сім`єю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Разом з тим, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 50 відсотків судового збору, який було сплачено при подачі позову, на користь держави.

Outcome: approved