Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

В січні 2023 року позивач ПАТ АТ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат у сумі 46544,44 грн., а також судового збору. В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 09.11.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 252/А-16, відповідно до умов якого останньому надано кредит у сумі 85500,00 грн. Боржник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого 10.10.2008 Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі № 2-4787/2008, згідно якого стягнуто з нього заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 86666,79 грн., судовий збір у розмірі 866,66 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн. та витрати у сумі 12,24 грн., пов`язані з викликом відповідача до суду, всього 87575,69 грн. Вказане рішення суду до теперішнього часу не виконано, тому позивач вважає, що має право на захист своїх прав та інтересів шляхом стягнення з нього трьох відсотків річних та інфляційних втрат від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, наданих разом із матеріалами позову, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, постановленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 09.11.2006 ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступник якого є ПАТ АТ «Укргазбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 252/А-16. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику, грошові кошти в сумі 85500,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість перед кредитором. В зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по оплаті кредиту, у банка виникло право задовольнити свої вимоги. Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2008 по справі № 2-4787/2008, з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 86666,79 грн., судовий збір у розмірі 866,66 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн. та витрати у сумі 12,24 грн., пов`язані з викликом відповідача до суду, всього 87575,69 грн. Позивач посилається на те, що відповідач не виконав вищевказане рішення суду, а тому просить стягнути з відповідача кошти за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно наданого ПАТ АТ\~«Укргазбанк» розрахунку за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 сума трьох відсотків річних за невиконання боржником [PERSON] грошових зобов`язань за кредитним договором №252/А-16 від 09.11.2006 р. становить 12\~459,40 грн., сума інфляційних втрат 34085,04 грн., що разом складає 46544,44 грн. За змістом положень\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Згідно із ч.1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України\~визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Частиною 1\~ст.612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень ст. ст.\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18, від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~ст. 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц. Оскільки вказана у рішенні суду заборгованість за кредитним договором не погашена, то позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного з [PERSON] на користь ПАТ АТ\~«Укргазбанк» підлягає\~стягненню заборгованість\~за ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~за невиконання\~грошового зобов`язання\~за кредитним\~договором №\~252/А-16\~від 09.11.2006\~за період\~з 12.03.2017\~по 23.02.2022\~включно,\~а саме\~сума заборгованості\~за трьома\~відсотками річних\~у розмірі\~12459,40\~грн.,\~а також\~за інфляційними\~втратами в\~розмірі 34085,04\~грн.,\~що разом\~складає 46544,44 грн. За таких обставин позовні вимоги ПАТ АТ\~«Укргазбанк» підлягають\~задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~481,00 грн.

Outcome: approved