Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 3 липня 2020 року він позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути [PERSON] таку ж суму позики до грудня 2020 року. У зв`язку з тим, що [PERSON] не повернув позивачу позичені грошові кошти в обумовлений строк, у відповідача виник борг по поверненню позики в розмірі 2000 доларів США та борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 49 доларів США 31 цента. Загальний розмір боргу за договором позики склав 2049 доларів США 31 цент. Відповідач ухиляється від добровільного повернення вказаного договору. 1.2. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 2049 доларів США 31 цента та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 109 доларів США 31 цента. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 жовтня 2022 року (а.с.16) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2022 року (а.с.18-19) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 листопада 2022 року (а.с.29-30) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.4. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 1 грудня 2022 року (а.с.35-38) з [PERSON] на користь [PERSON] був стягнутий борг за договором позики в розмірі 2049 доларів США 31 цента та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 109 доларів США 31 цента. 2.5. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 лютого 2023 року (а.с.60-61) був поновлений строк для подання представником відповідача [PERSON] заяви про перегляд заочного рішення. 2.6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 березня 2023 року (а.с.76-78) було скасовано заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду від 1 грудня 2022 року та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та посилається на те, що подані представником відповідача [PERSON] докази не підтверджують належне виконання [PERSON] грошових зобов`язань за договором позики. Тому представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову. 3.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що [PERSON] повернув позику [PERSON] , яка є дружиною позивача. На підтвердження цієї обставини було подано копію електронного листування між сторонами та копії квитанцій. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 3 липня 2020 року [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути позивачу таку ж суму позики до грудня 2020 року. Ці обставини підтверджуються копією розписки від 3 липня 2020 року (а.с.11). 4.2. Спірні правовідносини регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання», а також главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» підрозділу 1 «Договірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язання» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 5.2. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 5.3. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 5.4. Згідно з ч.2 ст.1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти-кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. 5.5. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 5.6. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 липня 2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) та №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18). 5.7. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 5.8. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 5.9. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.10. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5.11. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. В змісті розписки від 3 липня 2020 року (а.с.11) відсутня умова про безоплатність позики, яку позивач надав [PERSON] . Крім того, вказана позика перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України у відповідача виник обов`язок сплатити [PERSON] проценти за користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ. 6.2. Зі змісту розписки від 3 липня 2020 року (а.с.11) також вбачається, що строк повернення позивачу позики та сплати йому процентів за користування нею настав 1 грудня 2020 року. Електронне листування сторін (а.с.50-54) не містить конкретизованих відомостей про виконання відповідачем грошових зобов`язань саме за договором позики від 3 липня 2020 року. В матеріалах цивільної справи також містяться копії квитанцій (а.с.55), зі змісту яких вбачається [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 25090 гривень 3 копійок (8024,88 + 3015,08 + 9025,27 + 4020,10 +1005,03). Однак позикодавцем є [PERSON] , а не [PERSON] . Тому наведені квитанції також не підтверджують виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором позики. Таким чином, електронне листування сторін та квитанції, подані представником відповідача [PERSON] , не містять відомостей, що стосуються предмета доказування, та не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. 6.3. У зв`язку з тим, що в матеріалах цивільної справи відсутні інші докази на підтвердження виконання [PERSON] грошових зобов`язань за договором позики, у відповідача виник борг по поверненню позики в розмірі 2000 доларів США та борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 49 доларів США 31 цента. Загальний розмір боргу за договором позики склав 2049 доларів США 31 цент (2000,00 + 49,31). Це підтверджується письмовим розрахунком, приєднаним до позову (а.с.12). Зі змісту іншого письмового розрахунку (а.с.13) вбачається, що у [PERSON] також виник обов`язок сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми в розмірі 109 доларів США 31 цента. 6.4. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду відповідач хоча б частково сплатив [PERSON] вказані грошові кошти. 6.5. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути борг за договором позики в розмірі 2049 доларів США 31 цента та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 109 доларів США 31 цента. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. 7.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved