Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . 26 листопада 2020 року рішенням Києво-Святошинського районного суду шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу місце проживання дитини визначено за домовленістю батьків і дитина періодично проживала з кимось із батьків. [PERSON] на разі одружений, його дружина неприязно ставиться до її сина. Між сторонами виник конфлікт, дійти згоди щодо постійного місця проживання малолітнього його батьки не можуть. Позивач просить в судовому порядку визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] з нею, оскільки вона любить хлопчика, має необхідні умови для проживання сина, здатна забезпечити йому гармонійний розвиток, піклуватися та виховувати, між ними існує психологічний контакт та прив`язаність. У листопада 2022 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання їх спільного з позивачем сина [PERSON] , 2015 року народження з ним. В обгрунтуання позову вказав, що після розірвання шлюбу між сторонами, син залишився проживати з батьком, який водив його до садочку, потім до школи, відвідував розвиваючі гуртки, займався лікуванням. Позивач та її матір спілкувалися з сином, телефонували йому, приймали участь у його житті, жодних перешкод для цього відповідач не чинив. З вересня 2022 року дитина почала навчатися у другому класі, що фактично стало першоджерелом винекнення розбіжностей між батьками. Позивач не приділяє достатньої уваги навчальному процесу сина, його здоров`ю, порушує важко напрацьований розпорядок дня сина, що стало причиною розбіжностей у питанні щодо визначення постійного місця проживання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . В листопаді 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. За домовленістю сторін дитина залишилася проживати з батьком на час поки матір хлопчика займалась пошуком роботи та нового житла, покращенням матеріального становища, облаштуванням побуту, щоб в подальшому належним чином забезпечити себе та сина. В вересні 2022 року, син повідомив їй, що дружина батька ставиться до нього недобре, ображає, б"є по голові. З того часу син проживає з нею, а батько забирає сина на вихідні відносно чого вона не заперечує. Вона на разі забезпечена житлом, створює повноцінну сім`ю, має постійну роботу, достойний дохід, до будь-якої відповідальності не притягувалася, характеризується позитивно. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили задовольнити зустрічний позов, пояснили, що після розірвання шлюбу син [PERSON] за домовленістю сторін у справі залишився проживати з батьком. Він займався його вихованням, навчанням, лікуванням та забезпеченням інших життєвих потреб. Матір також приймала участь у житті сина. З початком навчання сина у другому класі син почав проживати з матір`ю, яка не приділяє достатньої уваги навчанню, може не виконувати домашнє завдання, приділяє більше уваги іграм, що негативно впливає на поведінку та навчальний процес сина тому відповідач вимушений був звернутися до органу опіки і піклування із заявою про визначення місця проживаня дитини з ним. Заперечили будь-які неприязні відносини до малолітнього [PERSON] з боку дружини батька хлопчика. [PERSON] працює, має стабільний дохід, забезпечений житлом в якому його син має окрему кімнату, одружений, вважає, що малолітньому [PERSON] доцільно визначити місце проживання з батьком. Представник органу опіки і піклування виконкому Обухівської міської ради Жевага Ю.О. вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої дити сторін з батьком, на користь якого наявне відповідне рішення комісії з питань захисту дітей, в родині якого тривалий час проживавав хлопчик, який піклується про сина та виховує його. Вважала, що батько проявляє більше ініціативи та має переважне право на визначення місця проживання дитини з ним. Суд, вислухавши сторони, їх представників, представника органу опіки і піклування, дослідивши докази, встановив наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народженя серії [NUMBER] . Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Обухівської міської ради, у зв`язку зі зверненням [PERSON] про визначення місця проживання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з ним прийняла рішення №4 від 08.09.2022 року, яким визначила місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням №274 від 04.10.2022 року виконавчого комітету Обухівської міської ради «Про визначення місця проживання дитини та способу участі батьків у вихованні дитини» місце проживання малолітнього [PERSON] та встановлення способу участі батьків у вихованні дитини не визначено у зв`язку із недостатньою кількістю голосів членів Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 07 вересня 2022 року, як [PERSON] так і [PERSON] мають необхідні житлово-побутові умови для проживання і розвитку дитини. Обоє батьків позитивно характеризуються, працюють та мають стабільний дохід, забезпечені житлом, і в змозі забезпечити належні побутові умови для проживання дитини, її безпечного і здорового зростання, фізичного розвитку. Сторонами визнається, що малолітній [PERSON] після розірвання шлюбу його батьків до вересня 2022 року проживав з батьком, а з вересня 2022 року постійно проживає з матір`ю. Згідно довідки директора ДНЗ «Веселка» №18 від 13.07.2022 року [PERSON] , [INFO] дійсно навчався в дошкільому навчальному закладі комбінованого типу «Веселка» м.Обухів з 2020 по 2021 рік. За ці роки дитиною опікувався і переймався переважно батько, мама дитину приводила декілька разів, забирала трішки частіше, батьківські збори не відвідувала, на випускному вечорі була присутня. Дитина проживала в батька. Відповідно до характеристики класного керівника та директора Академічного ліцею №3 Обухівської міської ради учень 2-го класу [PERSON] проживає в сім`ї батька. Організаційними питаннями щодо навчання, дозвілля хлопчика під час освітнього процесу займається батько. Він постійно забирає хлопчика зі школи, а дитина цьому радіє. Під час онлайн-навчання [PERSON] постійно працював із батькового інтернет-ресурсу. Батьківські збори постійно відвідує тато. На останніх онлайн-зборах була присутня дружина батька, яка часто була присутня й на дистанційних уроках, коли батько був відсутній. Мама меншою мірою цікавиться питанням навчання сина, але хлопчик завжди радіє зустрічам з нею. Актами надання послуг №27454 від 27.09, №27497 від 29.09.2022 року, випискою з амбулаторної карти від 03.10.2022 року, чеками платіжного терміналу, консультаційним висновком від 07.09.22 підтверджується медичне обстеження та лікування малолітнього [PERSON] . Згідно листа начальника Обухівського РУП №ш-110/109/1600/22 від 10.10.2022 у ході виконання повідомлення [PERSON] щодо нанесення тілесних ушкоджень малолітньому сину [PERSON] інформація не знайшла свого підтвердження. Вирішуючи спір про місце проживання дитини сторін у справі суд враховує, що після розірвання шлюбу сторін у справі за їх спільною домовленістю їх малолітня дитина залишилася проживати з батьком на період пошуку роботи матері, влаштування нею належних житлово-побутових умов, життєвої стабільності з метою належного матеріального забезпечення її та малолітнього сина. Матір, прживаючи окремо, продовжувала приймати участь у житті і вихованні сина, зв`язок між ними не переривався, що не заперечується сторонами в ході розгляду справи. З вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] постійно проживає з матір`ю. Перешкод відповідачу у прийнятті участі у вихованні сина та побаченні з ним з боку матері хлопчика судом не встановлено як і обставин, які б давали суду підстави вважати неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно її сина [PERSON] .. У зв`язку зі зверненням в вересні 2022 року [PERSON] до комісії з прав дитини виконавчого комітету Обухівської міської ради з проханням визначити місце проживання з ним сина [PERSON] , 2015 року народження комісія вирішила задовольнити його заяву. Дане рішення комісії рішенням виконкому Обухівської міської ради №274 від 04.10.2022 року не було затверджено у зв`язку із недостатньою кількістю голосів членів Виконавчого комітету. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 року у справі №487/7241/18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 року у справі №352/2324/17 (провадження №61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Суд, за встановленою однаковою прихильністю дитини до обох батьків, з урахуванням обставин справи, віку дитини, для забезпечення її прав та інтересів, дійшов висновку про те, що місце проживання малолітнього [PERSON] має бути визначено разом із матір`ю, враховуючи тривалість та сталість проживання з нею та сформованість стосунків з іншими членами сім`ї, створення матір`ю сприятливих умов для проживання сина, гармонійного психологічного розвитку що, в свою чергу, не вплине на реалізацію батьком своїх прав на участь у вихованні дитини. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я сина, стан його розвитку, незалежно від того з ким [PERSON] буде проживати. Суд роз`яснює сторонам, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено, як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічні аозовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: approved