Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

22 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 72572,54 грн., з яких: 38651,78 грн. - заборгованість за користування земельною ділянкою за 2021-2022 роки, 26844 грн. - пеня, 7076 грн. - індексація орендної плати та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Мотивує вимоги тим, що він є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 4,354 га, розташованих на території Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області (колишньої Калінінської сільської ради Липоводолинського району). 24 вересня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі, у відповідності з умовами якого ним передано орендареві у строкове платне користування ці земельні ділянки строком на 5 років. 14 вересня 2015 року між ним і відповідачем була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 24 вересня 2012 року, згідно з якою були внесені зміни щодо строку дії договору та розміру орендної плати. Крім того, відповідач розорав надані в оренду сіножаті площею 0,886 га та використовує їх як ріллю, у 2019 році між ними укладено усну домовленість щодо збільшення розміру орендної плати. Відповідач не виконав зобов`язання за договором та додатковою угодою і до цього часу не виплатив йому орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021- 2022 роки у розмірі 19325,89 грн. за кожен рік користування. Окрім того, відповідно до п. 10 договору оренди орендна плата за 2021-2022 роки підлягає виплаті з урахуванням індексації, розмір якої за 2021 рік становить 1935,49 грн, за 2022 рік - 5141,27 грн. Також, у зв`язку з невиплатою орендної плати вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 24003 грн. за 2021 рік та 2841 грн. за 2022 рік. Внаслідок дій відповідача, що полягали у ненаданні документів, відповідей на адвокатський запит, він тривалий період часу відчував психічне напруження, пов`язане з витратою власного часу, витрачених коштів на професійні юридичні послуги, рекомендовані листи, внаслідок чого підвищувався тиск та виникали серцеві болі. У зв`язку з цим вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 5000 грн. У поданому відзиві відповідачем позовні вимоги не визнаються та вказано, що загальний розмір орендної плати за договором оренди з урахуванням додаткової угоди, що підлягав виплаті орендарем з 2016 року до дня звернення до суду становив 38316,80 грн., (7663,36 грн. Х 5 років користування земельною ділянкою), а розмір фактично сплаченої відповідачем орендної плати за договором оренди становить 70176,22 грн. Різниця складає 31859,42 грн. Укладений між сторонами договір та чинне законодавство не містять заборон щодо дострокового виконання орендарем своїх зобов`язань щодо виплати орендної плати за договором. Відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки кошти були сплачені наперед, у визначеному сторонами розмірі та до обумовленої сторонами дати, а факт належного виконання відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати за договором підтверджується належними та допустимими доказами. Внесена орендна плата за попередні роки в більшому розмірі є фактичною переплатою за договором, тому заборгованість відповідача перед позивачем відсутня. Щодо вимоги про обчислення орендної плати з урахуванням індексації відповідач не погодився у зв`язку з тим, що згідно умов договору у відповідача відсутній обов`язок самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати. Наданий позивачем розрахунок пені не відповідає дійсності. Належні докази досягнення усної домовленості щодо підвищення орендної плати, про яку зазначав позивач, до матеріалів справи не додані. Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованою та не підтвердженою належними і допустимими доказами. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 335198 є власником земельної ділянки загальною площею 4,354 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калінінської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 19). 24 вересня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «СК-АГРО» був укладений договір оренди землі №30184, згідно з яким [PERSON] надав, а ТОВ «СК-АГРО» прийняло у строкове платне користування належну позивачу земельну ділянку загальною площею 4,354 га. Даний договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Липоводолинському районі Сумської області, про що у книзі записів Державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинено запис від 26 грудня 2012 року за № 592320004004129. Відповідно до Акту прийому-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 26 грудня 2012 року за договором оренди землі від 24 вересня 2012 року, належна позивачу земельна ділянка загальною площею 4,354 га передана у платне користування відповідачу (а.с. 12-14). 14 вересня 2015 року між сторонами договору укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 24 вересня 2012 року. Право оренди на підставі додаткової угоди зареєстровано державним реєстратором Комунального підприємства «Шосткинське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» Деркач О.В. 12 грудня 2016 року, номер запису 18093336 (а.с. 18, 51 зворот). Відповідно до основних положень укладеного між сторонами договору оренди землі від 24 вересня 2012 року з урахуванням додаткової угоди від 14 вересня 2015 року: Пункт 5: Нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 109476,56 грн.; Пункт 8: Договір укладено на 10 років терміном до 26 грудня 2022 року, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою; Пункт 9: Орендна плата складає 7663,36 грн., що становить 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою. У розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю. Орендна плата може сплачуватися орендодавцю готівкою через касу орендаря, згідно розрахункової відомості за виключенням податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата також може справлятися у натуральній формі за згодою сторін по діючим в орендаря цінам на продукцію. Пункт 10: Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації; Пункт 11: Орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року; Пункт 12: Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами та/або іншими документами; Пункт 13: Розмір орендної плати переглядається один раз у рік у разі: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміна коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; - в інших випадках, передбачених законом; Пункт 14: У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. Пункт 31: Обов`язки орендаря, зокрема: - своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою; Пункт 36: Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; Пункт 44: Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. У договорі відсутні положення щодо можливості виплати орендної плати наперед. Відповідно до довідки про нарахування та сплату орендної плати [PERSON] по договору оренди земельної ділянки №30184 від 24 вересня 2012 року, відомостей зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії), платіжних інструкцій ТОВ «СК-АГРО» здійснено наступні нарахування та виплати: за 2016 рік: нараховано 10862,25 грн., виплачено 8744,10 грн., утримано податків 2118,15 грн.; за 2017 рік: нараховано 13438,15 грн., виплачено 10817,71 грн., утримано податків 2620,44 грн.; за 2018 рік: нараховано 15291,94 грн., виплачено 12310,01 грн., утримано податків 2981,93 грн.; за 2019 рік: нараховано 15291,94 грн., виплачено 12310,01 грн., утримано податків 2981,93 грн.; за 2020 рік: нараховано 15291,94 грн., виплачено 12310,01 грн., утримано податків 2981,93 грн. Зазначені платіжні документи не містять в графі «призначення платежу» зазначення про виплату орендної плати за 2021 чи 2022 рік (а.с. 52-56). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (частина 1 статті 611 ЦК). Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким Законом є Закон України «Про оренду землі», відповідно до статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із частиною першою статті 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина 1 статті 14 Закону). Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У відповідності до частин 1, 2, 3 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до положень абзацу 7 частини 2 статті 25 Закону орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до частини 2 статті 24 цього Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з положеннями частини 1, 2, 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до частин 1, 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Висновки суду по суті спору. Спір між сторонами у справі виник з приводу виплати орендної плати за 2021, 2022 роки за користування належною позивачу земельною ділянкою на підставі діючого між ними договору оренди землі від 24 вересня 2012 року №30184 з урахуванням додаткової угоди від 14 вересня 2015 року. Аналіз пунктів 9, 10, 11 договору оренди землі від 24 вересня 2012 року №30184 дає підстави вважати, що відповідач має сплачувати на користь позивача орендну плату в сумі 7663,36 грн. за один рік користування земельною ділянкою до 30 грудня щорічно з урахуванням індексації, а орендну плату за 2021 рік - до 30 грудня 2021 року, за 2022 рік - до 30 грудня 2022 року. Відповідно до позиції відповідача, орендна плата за 2021, 2022 роки була сплачена наперед протягом 2016 - 2020 років, оскільки ці виплати були проведені у сумарно більшому, ніж 7663,36 грн. розмірі. В той же час суд зазначає, що у договорі оренди землі від 24 вересня 2012 року №30184 відсутні положення щодо можливості виплати орендної плати наперед (авансом чи в рахунок платежів за майбутні періоди користування земельною ділянкою). З урахуванням того, що відповідно до статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення є істотними (обов`язковими для включення) умовами договору, а також розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, беручи до уваги відсутність у договорі оренди землі від 24 вересня 2012 року №30184 положень про можливість виплати орендної плати наперед, та відсутності у платіжно-розрахункових документах відповідача за 2016 - 2020 роки зазначення про сплату на користь позивача орендної плати за 2021, 2022 роки, неповідомлення відповідачем позивачу про виплату орендної плати наперед за 2021, 2022 роки при здійсненні виплат протягом вказаного періоду, у суду відсутні підстави вважати, що суми виплаченої відповідачем орендної плати за період 2016 - 2020 років понад передбачену в договорі суму 7663,36 грн. є орендною платою за 2021, 2022 роки. Викладений висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 426/6529/20. У зв`язку з цим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача з цього приводу. Також не заслуговує на увагу посилання відповідача на положення статті 531 ЦК України як на підставу можливості здійснення виплати орендної плати наперед, оскільки самого законодавчого врегулювання такої можливості без закріплення в договорі між сторонами недостатньо для висновку про обґрунтованість такої позиції. Як вбачається із матеріалів справи та змісту укладеного договору оренди землі між сторонами спору відповідач у порушення пунктів 9, 10, 11 договору не виплатив узгоджений договірний розмір орендної плати за 2021 рік у сумі 13392,93 грн. та за 2022 рік у сумі 16955,85 грн., обрахований із урахуванням індексів інфляції за 2015-2022 роки, що розрахована наступним чином: у 2015 році орендна плата із урахуванням індексу інфляції складала 7 947,67 грн. (7663,36 грн. Х 103,710% (індекс інфляції за 2015 рік, починаючи із вересня)), у 2016 році - 8930,08 грн. (7 947,67 Х 112,361%), у 2017 році - 10150,73 грн. (8930,08 Х 113,669%), у 2018 році - 11143,17 грн. (10150,73 Х 109,777%), у 2019 році - 11594,91 грн. (11143,17 Х 104,054%), у 2020 році - 12173,73 грн. (11594,91 грн. Х 104,992 %), у 2021 році - 13392,93 грн. (12173,73 грн. Х 110,015 %), у 2022 році - 16955,85 грн. (13392,93 грн. Х 126,603 %). Саме такий щорічно зростаючий протягом 2015-2022 років у зв`язку зі зміною індексу інфляції договірний розмір орендної плати за 2021, 2022 роки на думку суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача на корись позивача слід стягнути несплачену суму орендної плати за користування земельною ділянкою за 2021 рік у розмірі 13392,93 грн., за 2022 рік - у розмірі 16955,85 грн. У зв`язку з невиплатою орендної плати за 2021 рік на підставі пункту 14 договору оренди землі від 24 вересня 2012 року №30184 підлягає нарахуванню пеня в сумі 16634,02 грн., розрахунок якої є наступним: 13392,93 грн. (сума заборгованості по орендній платі за 2021 рік) х 0,3% (ставка пені) х 414 днів прострочки (з 31 грудня 2021 року по 17 лютого 2023 року включно). На підставі частини 3 статті 551 ЦК України у зв`язку з тим, що сума пені перевищує розмір заборгованості за орендною платою за 2021 рік, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за невиплату орендної плати за 2021 рік до 8000 грн. У зв`язку з невиплатою орендної плати за 2022 рік на підставі пункту 14 договору оренди землі від 24 вересня 2012 року №30184 на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 2492,51 грн., розрахунок якої є наступним: 16955,85 грн. (сума заборгованості по орендній платі за 2022 рік) х 0,3% (ставка пені) х 49 днів прострочки (з 31 грудня 2022 року по 17 лютого 2023 року включно). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 40841,29 грн., з яких: орендна плата за 2021 рік у сумі 13392,93 грн., орендна плата за 2022 рік у сумі 16955,85 грн., пеня за невиплату орендної плати за 2021 рік у сумі 8000 грн., пеня за невиплату орендної плати за 2022 рік у сумі 2492,51 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. З`ясовуючи питання про наявність факту заподіяної позивачу моральної шкоди суд вважає недоведеним позивачем цієї обставини, оскільки належних доказів на її доведення суду не надано. Позов містить лише особисті судження позивача щодо завдання йому моральної шкоди, що позивач відчуває переживання та психічне напруження, які спричинені діями відповідача, що призвело до погіршення стану здоров`я, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди. Отже, позовна вимога є безпідставною і тому не підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Майнову вимогу про стягнення сум коштів задоволено частково на 56% (72572,54 грн. - позовна вимога, 40841,29 грн. - задоволено), у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено, значить витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 601,21 грн. (1073,60 грн. - 100%; 601,21 грн. - 56 %) повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1 - 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Саєнка Б.О. серії КВ №6492 від 3 вересня 2019 року, ордера серії КВ №462360 від 6 вересня 2022 року про надання правничої допомоги [PERSON] у Липоводолинському районному суді (а.с. 32-33), копію договору про надання правової допомоги №88 від 6 вересня 2022 року, укладеного між адвокатом Саєнком Б.О. та [PERSON], актом приймання - передачі виконаної роботи до договору про надання професійної правової допомоги № 88 від 6 вересня 2022 року, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу станом на 16 лютого 2023 року за договором №88 від 6 вересня 2022 року становить 5000 грн. (а.с. 34-38), копію квитанції про сплату [PERSON] на користь адвоката Саєнка Б.О. витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. (а.с. 39). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1400 грн., враховуючи при цьому, що за кожну з позовних вимог було сплачено по 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з яких у задоволенні однієї з них було відмовлено, у зв`язку з чим ця сума не компенсується, а інша позовна вимога задоволена на 56 % (2500 грн. - 100%, 1400 грн. - 56%).

Outcome: partial