Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, покликаючись на те, що 14 жовтня 2002 року, між сторонами було укладено шлюб. Від спільного проживання у сторін народилась дитина, яка продовжує навчатись. В тойже час, відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по забезпеченню дітей, а тому, позивач змушена звернутись до суду з позовом. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 лютого 2023 року, було відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження разом з позовом та додатками у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка була отримана відповідачем 17 грнудня 2023 року, однак відзиву до суду надано не було. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 14 жовтня 2002 року, між сторонами було укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] /а.с.8/. \~ \~ \~ \~Від спільного проживання в сторін народилась дитина: [PERSON] / [INFO] /, що стверджується наявним в матеріалах справи свідцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.6/. \~ \~ \~ \~01 лютого 2023 року, шлюб між сторонами було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] /а.с.7/. \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідки Львівського Національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького, від 01 лютого 2023 року, [PERSON] , навчається на 2 курсі /а.с.11/. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Відповідно до частин першої, другої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи матеріальне становище позивача, який є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини, з метою забезпечення дітей рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що є обов`язком відповідача як батька, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 3\~000 грн., щомісячно до закінчення ним навчання, але не але не довше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок наведеного, оскільки позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved