Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради. В зазначеній квартирі зареєстрований з 16.05.1991 року [PERSON] та є єдиним квартиронаймачем. Згідно акту №1 від 31.08.2020 року ОСББ «Надії Алексєєнко 106» Дніпровською міською радою було встановлено, що відповідач за місцем реєстрації з 05.07.2016 року не проживає та не користується нею, як житловою площею, витрати на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться. Враховуючи, що відповідач не проживає в квартирі на протязі більше ніж шість місяців, позивач вважає, що в суду є всі правові підстави для задоволення цього позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надії Алексєєнко 106» Кочеткова О.М. у судове засідання не з`явилась, попередньо надала на адресу суду заяву у якій просила суд закінчити розгляд справи за її відсутності, результат розгляду справи залишила на розсуд суду. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, попередньо надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши представника позивача, свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що рішенням міської ради від 19.11.2003 року №11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств « [INFO] », «Центральний», «Лівобережжя» житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста (а.с.28). За архівними даними приватизаційних справ департаменту, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, квартири [ADDRESS] за вищезазначеною адресою. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Департаментом правового забезпечення Дніпровської міської ради 09.11.2021 року було зроблено запит щодо надання інформації чи було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , якщо так, то за ким та на підставі яких документів (а.с.77). З листа Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 17.11.2021 року №15610 судом вбачається, що станом на 31.12.2012 року, в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.90). 18.11.2021 року Департаментом правового забезпечення Дніпровської міської ради зроблено запит до Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо наявності актового запису про смерть на [PERSON] , [INFO] (а.с.90а). 17 квітня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 16.03.2023 року №678/06.9-43 з якої вбачається, що перевіркою станом на 02.03.2023 року за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , не виявлено (а.с.127). Відповідне підтверджується відповіддю на запит від 10.03.2023 року №678/06.9-43 (а.с.125). З акту №1 ОСББ «Надії Алексєєнко 106»? складеного 25 травня 2021 року головою правління Кочетовою О., заступником голови правління Городинською Л. та членами правління: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з дня створення (05.07.2016 року) ОСББ «Надії Алексєєнко 106» за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Аналогічне зазначене і у акті №1 від 19 липня 2021 року (а.с.55), і у акті №1 від 31 серпня 2020 року (а.с.56). Зазначені обставини підтвердила свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона працює прибиральницею у КБ «Южне». Відповідача вона не знає, про нього нічого невідомо, ніколи за вказаною адресою його не було. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно із ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Аналіз статей 71,72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Позивачем доведений факт відсутності [PERSON] у спірному житловому приміщенні більш ніж шість місяців. Відповідач в судове засідання не з`явився, будь яких заяв та клопотань суду не подавав, не спростував обставини, щодо не проживання в будинку, який належить позивачу. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що у квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрований в ній. Отже, позовні вимоги про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved