Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

29 листопада 2022 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 14 грудня 2019 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі з чоловіком у них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося та стосунки між сторонами фактично припинені, у зв`язку з чим, позивач, у тому числі, звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. Дитина зареєстрована та проживає разом із позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Іншого доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, позивач не отримує, при цьому відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на їхнє з дитиною утримання. У зв`язку з викладеним вище, позивач [PERSON] просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, та до досягнення дитиною повноліття, а також у позовній заяві позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, та до досягнення дитиною трьох років. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2022 року, цивільна справа № 945/1312/22 розподілена головуючому судді Шароновій Н.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 945/1312/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. 02 лютого 2023 року Костенко Сергій Олександрович - представник відповідача [PERSON] надіслав на адресу суду квитанції про перерахунок відповідачем коштів на ім`я позивача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 01 березня 2023 року її представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі; розгляд справи представник позивача просила проводити за їхньої з позивачем відсутності. Раніше у судовому засіданні 28.02.2023 представник позивача також підтримав позов у повному обсязі, вказуючи на те, що, надіслані на адресу суду представником відповідача квитанції про перерахунок відповідачем коштів на ім`я позивача, не містять цільового призначення, а саме - з доданих до матеріалів справи представником відповідача квитанцій не слідує, що відповідач надсилав позивачу, зазначені у квитанціях суми коштів, саме на утримання дитини. Крім цього, представник позивача вказувала на те, що між сторонами існує домовленість про поділ спільного майна подружжя, і відповідач саме за цією домовленістю між сторонами направляв позивачу кошти. Водночас, представник позивача зазначав, що вказані квитанції підтверджують спроможність відповідача сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їхнього сина та на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 28 лютого 2023 року його адвокат Костенко Сергій Олександрович також подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги представник відповідача визнав частково, просив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з лютого 2023 року, та до досягнення дитиною повноліття, вказуючи на те, що з грудня 2022 року до лютого 2023 року відповідач утримував дитину та дружину. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, представник відповідача заперечував у повному обсязі. Раніше у судовому засіданні 28.02.2023 представник відповідача висловлював аналогічну позицію щодо предмета спору. Суд заслухав у судовому засіданні 28.02.2023 представників позивача та відповідача, дослідив письмові докази, і дійшов такого. 14 грудня 2019 року сторони уклали шлюб. [INFO] у шлюбі у подружжя народилася дитина син [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; копією довідки виконачого комітету Ольшанської селищної ради Відділу "Центр надання адміністративних послуг" від 02 липня 2021 року про реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] , [INFO] ; копією довідки виконачого комітету Ольшанської селищної ради Відділу "Центр надання адміністративних послуг" від 02 липня 2021 року про реєстрацію місця проживання позивача [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6, 12, 13). Водночас, вказані обставини не спростовані відповідачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дитини за станом здоров`я або за іншими обставинами відповідачем суду не доведені. Отже, відповідач як батько дитини, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітнього сина. При цьому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 29 листопада 2022 року, та до досягнення дитиною повноліття обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Надані суду представником позивача квитанції на підвердження сум на утримання дитини суд відхиляє, як докази, оскільки з даних квитанцій не вбачається, що отримувачем є саме позивач. Так, деяки з них взагалі не містять зазначення одержувача, деякі квитанції містять зазначення одержувача - [PERSON] Також з квитанцій не вбачається, що кошти позивач перераховував саме на утримання дитини, а не на інші цілі. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд дійшов такого. Відповідно до вимог ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, особливим видом права подружжя на утримання, є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь - яких доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати позивачу, передбачену статтею 84 СК України допомогу, позивачем [PERSON] суду не представлено. Суд відхиляє доводи представника позивача щодо спроможності відповідача сплачувати на користь позивача аліменти на його утримання, оскільки такі доводи є припущенням представника позивача. З огляду на те, що позивачем не представлено доказів того, що відповідач може надавати позивачу, передбачену статтею 84 СК України допомогу, суд вважає вимогу позивача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання такою, що не підлягає задоволеню. За таких обставин, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання позивача в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, та до досягнення дитиною трьох років, слід відмовити. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial