Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

В листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди 200000 (двісті тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позову зазначає наступне. Позивач з 2002 року працював на різних структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах. 09.09.2022 позивач був звільнений з займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі в наслідок стану здоров`я. Відповідно до довідок Павоградської МСЕК серії 12ААВ № 152586, серії 12ААА № 061944 від 29.08.2022 позивачу було первинно встановлено другу групу інвалідності та первинно встановлено 70% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом і зазначено потребу у лікуванні як у сімейного лікаря, так і у травматолога, а також потребу у медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні, використанні милиць, палиці. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання. затвердженого директором ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», основними причинами отримання позивачем травм є організаційні причини, зокрема - порушення технологічного процесу внаслідок порушення «Паспорту виїмкової дільниці 407 лави». Так, зокрема, 09.05.2022 позивач у складі ланки отримав наряд на виїмку вугілля видобувним комбайном УКД-200/500 та виконанню супутніх робіт, зокрема - пересування секцій механізованого комплексу КД-80.55 у 407 лаві, кріплення сполучень з лавою, доставку лісоматеріалів, монтаж секцій механізованого кріплення у 408 монтажній камері. Безпосередньо позивачу було доручено кріплення сполучень 407 лави з 407 збірним штреком. Близько 20 години 05 хвилин позивач, виконуючи вказані роботи, почав переміщати стійку аркового кріплення через перехідний рештак скребкового конвеєру у підтримувану частину виробки. Позивач поклав стійку на дальній борт рештака. Внаслідок перегину на конвеєрі, з направляючої паралелі конвеєру вискочив скребок, зачепив вказану стійку, вона різко змістилася та вдарила позивача в область правого стегна, внаслідок чого він впав на грунт виробки. Внаслідок удару позивачу спричинено наступні ушкодження: закритий біфокальний перелом правого стегна зі зміщенням та інфіковану рану правого ліктьового суглоба. У зв`язку з отриманими травмами позивач був змушений тривалий час лікуватися (з 09.05.2022\~по 01.06.2022\~), переніс ряд операцій, в тому числі - по закритій репозиції бамперного перелому правого стегна інтрамодулярним остеосинтезблокучим титановим стрижнем. Таким чином, позивач зазнав зменшення обсягу трудової діяльності та подальшого звільнення з роботи, був змушений пройти складний курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих умов та зв`язків через те, що наслідки отриманої на виробництві травми обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, використання милиць та палиці 3 огляду на викладені факти позивач не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь страченої професійної працездатності, необхідність постійного лікування, наявність вимушених змін у житті у зв`язку з отриманим на виробництві травмуванням, вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 200000 гривень відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань. Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 26.12.2022 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. 09.05.2022 в другу зміну [PERSON] отримав виробничу травму під час відновленням стойки аркового кріплення зі сторони підтримуваної частини виробки 407 лави з 407 збірним штреком шахти «Тернівська» ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», про що був складений Акт про нещасний випадок за формою Н-1/П від 17.05.2022. Комісією розслідування нещасного випадку у п.8 Акту Н-1/П встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці. З висновком комісії розслідування нещасного випадку щодо визнання потерпілого особою, яка допустив порушення вимог законодавства з охорони праці, [PERSON] був згоден і не оскаржував, як у адміністративному порядку, так і судовому порядку. Вважає, що до позовної заяви не додано жодних документів, які підтверджували б факт заподіяння позивачу моральної шкоди. Зазначив, що в позовній заяві не зроблено/не додано розрахунку розміру моральної шкоди, не наведено жодних конкретних аргументів для обґрунтування розрахунку розміру позовних вимог, а саме: чому моральна шкода оцінюється в сумі 200 000 грн., тобто не зрозуміло, яким чином Позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. та з яких міркувань при цьому виходив, яким чином було розраховано моральну шкоду за кожним із вказаних в позовній заяві чинників/критеріїв. Ухвалою суду від 02 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , позивач з 18.02.2002 року по 09.09.2022 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». 09 вересня 2022 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. 17 травня 2022 року директором ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Забєліним Д.С. затверджений акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (формаН-1/П), що стався 09.05.2022 о 20:05 год. За змістом зазначеного акту, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з [PERSON] 09.05.2022, а саме: 09.05.2022 в другу зміну начальник дільниці з видобутку вугілля №4 [PERSON] видав наряд ланці робітників у складі з трьох машиністів гірничих виїмкових машин, шести гірників очисного забою, двох електрослюсарів підземних та двох гірників підземних на виїмку вугілля видобувним комбайном УКД-200/500 та пересування секцій механізованого комплексу КД-80.55 у 407 лаві, кріплення сполучень з лавою, доставлення лісоматеріалів та обслуговування електрообладнання на 407 збірному і бортовому штреках, монтаж секцій механізованого кріплення у 408 монтажній камері. Роботами в зміні керував гірничий майстер [PERSON] , який на час нещасного випадку знаходився на 407 бортовому штреку, де керував роботами по зустрічі комбайну. Безпосередньо гірнику очисного забою [PERSON] був виданий наряд на кріплення сполучення 407 лави з 407 збірним штреком. Приблизно о 19 годині 30 хвилин після вирубки комбайну на сполучення 407 лави 3 407 збірним штреком та виконання кінцевих операцій, комбайн поїхав у напрямку 407 бортового штреку, гірник очисного забою [PERSON] (згідно книги нарядів був призначений старшим при виконанні робіт на сполученні 407 збірного штреку з лавою), займався викладенням накатної полоси уздовж бровки виробки з боку підтримуваної частини, а [PERSON] займався відновленням стойки аркового кріплення зі сторони підтримуваної частини виробки, яку раніше демонтували з боку забою для переміщення привідної станції скребкового конвеєру СПЦ-271М. Приблизно о 20 годині 05 хвилин [PERSON] самостійно почав підтягувати стойку аркового кріплення до перехідного рештаку скребкового конвеєру для подальшого переміщення стойки через цей рештак в підтримувану частину виробки. [PERSON] взявся за прямолінійну частину стойки, і, не вимикаючи скребковий конвеєр СПЦ-271М, поклав прямолінійний край стойки на дальній від себе борт перехідного рештаку (з боку підтримуваної частини виробки), який за рахунок накладки кріплення навісного обладнання на 230мм вищий ніж ближній борт (з боку забою). В цей час, через перегин в місці з`єднання першого лінійного рештаку з перехідним рештаком скребкового конвеєру, з направляючої паралелі рештаку з боку забою вискочив скребок, який зачепив стойку аркового кріплення, що лежала на перехідному рештаку, від чого стойка різко змістилась в бік [PERSON] і вдарила його в праве стегно. Почувши не характерний звук, [PERSON] зупинив скребковий конвеєр і спитав у [PERSON] , який сидів поряд з вікном лави, що трапилося. [PERSON] поскаржився йому на біль в правій нозі, після чого [PERSON] сповістив про подію гірничому майстру [PERSON] . [PERSON] сповістив про подію гірничому диспетчеру [PERSON] , який організував доставку потерпілого до здоровпункту поверхні шахти. Медичні робітники здоровпункту надали [PERSON] першу медичну допомогу, після чого його доставили до КНПІ «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР», де його було госпіталізовано. На час настання нещасного випадку потерпілий працював в справному спецодязі з використанням ЗІЗ Причиною нещасного випадку є порушення технологічного процесу (порушення пункту 3.5.2 глави 3.5 розділу 3 «Паспорту виїмкової дільниці 407 лави»), порушення трудової і виробничої дисципліни, у тому числі: невиконання посадових обов`язків (порушення абзацу 1 пункту 11 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля № 4»),невиконання вимог інструкцій з охорони праці (порушення абзацу 7 пункту 2.2, абзаців 2, 4 і 27 пункту 1.11 «Інструкції №1 з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінки в шахті гірника очисного забою»), технічні, психофізіологічні, техногенні, природні, екологічні та соціальні причини відсутні. Особи, які допустили порушення: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до первинної довідки обласної МСЕК серії 12 ААА № 152586 від 29.08.2022 позивач оглядався комісією, йому встановлено другу групу інвалідності з 23.08.2022 до 01.09.2023, дата переогляду 15.08.2023, причина інвалідності трудове каліцтво. Відповідно до первинної довідки обласної МСЕК серії 12 ААА № 061944 від 29.08.2022 позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності у 70%, та встановлено другу групу інвалідності, дата переогляду 01.09.2023. Триваючі проблеми зі здоров`ям, отримані внаслідок трудового каліцтва, періодичні лікування, підтверджуються, також, наданими виписками зі історій хвороб позивача. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався 09.05.2022 о 20:05 год, причиною нещасного випадку є порушення технологічного процесу порушення трудової і виробничої дисципліни, невиконання посадових обов`язків, в тому числі позивачем. Згідно з пунктом 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що наявність вини позивача у нещасному випадку, який стався під час виконання ним посадових обов`язків виключає відшкодування відповідачем заподіяної моральної шкоди через ушкодження здоров`я та втрату професійної працездатності. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №212/7705/18 (провадження №61-6552св18). Факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] у зв`язку з нещасним випадком на виробництві доведений матеріалами справи. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, він вимушений систематично отримувати медичну допомогу, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. Суд наголошує на тому, що відповідач повинен відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманою ним виробничою травмою. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок нещасного випадку на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, тяжкість отриманої виробничої травми, втрату професійної працездатності, інвалідність, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 70 % втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 100 000,00 грн в порядку відшкодування моральної шкоди. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно підпункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Визначена судом сума моральної шкоди перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2023 року, тому ця сума підлягає стягненню з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1200,00 грн.

Outcome: partial