Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

[PERSON] 08.05.2018 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про виділ частки в праві спільної часткової власності. Позовна заява була обґрунтована тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить 123/400 частка домоволодіння по [ADDRESS] . В подальшому частки співвласників змінювалися, відповідач [PERSON] є співвласником домоволодіння. Вказував, що протягом тривалого часу між співвласниками домоволодіння виникали суперечки щодо користування земельною ділянкою та надвірними будівлями, має намір провести виділ належної йому частки нерухомості. В поданій до суду позовній заяві просив суд провести виділ належних йому 23/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] та визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками за ідеальними частками та з урахуванням фактичного користування. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.05.2018 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 залучено [PERSON] до участі в справі як правонаступника [PERSON] . 19.01.2022 позивач [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просить провести виділ належних їй 23/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , виділивши їй у власність в житловому будинку літ. А-1 такі приміщення: житлова кімната 2-2 пл. 11,2 кв.м., житлова кімната 2-3 пл. 15,9 кв.м., житлова кімната 2-4 пл. 4,2 кв.м., кухня 2-1 пл. 7.5 кв.м., веранда ІУ пл. 5,9 кв.м., загальною площею 44,7 кв.м., вартістю 115803 грн.; льох літ У, вбиральня літ. С, альтанка літ. Т, навіс літ. У, № 6 1/2 частина воріт, № 8 огорожа, № 9 хвіртка, № 10 огорожа, № 11 огорожа, № 14 вигрібна яма, загальною вартістю 120050 грн. Просить виділити в користування земельну ділянку площею 526,5 кв.м. Відповідачем [PERSON] 07.02.2022 подано відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що частка відповідача в праві власності на спірне домоволодіння складає 77/100, тому вважає, що порядок користування земельною ділянкою має бути визначено з урахуванням часток співвласників в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Третя особа Харківська міська рада письмові пояснення щодо позову не подавала. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.03.2023 справу прийнято до провадження суду. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні не заперечувати щодо виділу часток домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, але не погоджувалися із запропонованим позивачем варіантом виділу. Третя особа в судове засідання своїх представників не направила. Суд, заслухавши позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2019 є власником на праві приватної спільної часткової власності житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , частка в праві власності складає 23/100. Відповідач [PERSON] є співвласником спірного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2018 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.1998, частка складає 77/100 (34/100 та 43/100). Також судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] знаходиться в користуванні співвласників домоволодіння, державний акт на право власності чи користування не видавався. В судовому засіданні сторонами не оспорювалося, що як позивач, так і відповідач, у встановленому законом порядку не зверталися до уповноважених органів з питання надання земельної ділянки по [ADDRESS] у власність чи в користування. Право на земельну ділянку по [ADDRESS] співвласниками домоволодіння відповідно до норм Земельного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не оформлено. Звертаючись до суду з позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, позивач в поданій до суду позовній заяві з посиланням на ст. ст. 361, 364 ЦК України просить повести виділ належних їй 23/100 часток домоволодіння. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Системний аналіз положень статей\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ домоволодіння в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. У постанові Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Другої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~19\~травня 2021\~року у\~справі N\~501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. При вирішенні справи судом враховується, що спірне домоволодіння належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим (Позиція Верховного Суду у справі № 310/7011/17 від 28.07.2021. Позивач пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами\~статті 364 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55. Згідно з п. 2.6. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов`язковим при вирішенні даного питання. Дослідженими в справі доказами встановлено, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] знаходиться в користуванні співвласників домоволодіння, реєстрація земельної ділянки відсутня. Матеріали справи не містять даних щодо конфігурації земельної ділянки за вказаною адресою, її розміру та чітких меж. Позивач, звертаючись до суду з позовом, на обґрунтування своїх позовних вимог не надала до суду актуальні документи технічної інвентаризації спірного домоволодіння за адресою [ADDRESS] . За даними інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] , які надані на дослідження суду, станом на 1961 рік площа земельної ділянки складала 1191 кв.м. Також встановлено, що станом на 07.05.1980 на час набуття [PERSON] , спадкоємцем майна якого є позивач [PERSON] , права власності на частку в спірному домоволодінні, площа земельної ділянки по [ADDRESS] також складала 1191 кв.м. В подальшому станом на 05.04.2017 за даними технічної інвентаризації площа фактична земельної ділянки складала 1224 кв.м. Матеріали на підтвердження правомірності збільшення площі земельної ділянки не містять матеріали цивільної справи та матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння. За даними висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 3598/26132 від 04.12.2019 під час натурного обстеження встановлено, що межі земельної ділянки не відповідають даним, що зазначені в технічному паспорті. Матеріали справи не містять даних щодо розміру, конфігурації, меж та площі земельної ділянки по [ADDRESS] станом на час вирішення справи, що також позбавляє суд можливості вирішити питання щодо проведення виділу частки домоволодіння. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначеними нормами закріплено загальний принцип рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності, крім випадків, коли має місце цілісність об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. В таких випадках визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від часток в праві власності на будівлю і споруду. В поданій до суду позовній заяві позивачем фактично порушено питання про виділ їй в користування земельної ділянки площею, що не відповідає розміру її частки в праві власності на житловий будинок. Суд приходить до висновку, що варіант користування земельною ділянкою, який запропонований позивачем [PERSON] в поданій до суду позовній заяві, порушує права іншого співвласника домоволодіння [PERSON] , тому не може бути визначений судом. Також матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] містять дані щодо самочинно збудованого гаражу літ. «Ф» розміром 8,6*5,39. Пунктом 2.3. Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд при здійсненні судочинства не може підміняти собою інші органи. Встановивши дані обставини, враховуючи, що позивачем на обґрунтування позовних вимог не надано документів, що підтверджують право власності (користування) земельною ділянкою, щодо її площі, меж та конфігурації, а також щодо реєстрації самочинно збудованого нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed