Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Обухівського\~районного\~суду\~Київської області\~з\~позовною\~заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.10.2020 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 259. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що спільне життя сторін не склалось через протиріччя поглядів на життя та несумісність характерів. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час спільне проживання та ведення між ними спільного господарства припинено, подружніх стосунків не підтримують, шлюб носить формальний характер, а примирення між сторонами позивач вважає недоцільним та недієвим, таким, що буде суперечити інтересам сторін, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21.03.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 17.10.2020 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що внесено відповідний актовий запис № 259, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.08.2022 року. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% сплаченого судового збору, що становить 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved