Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14 лютого 2020 року, від даного шлюбу у них є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні в позивачки. Сторони проживають окремо. Просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, вказує, що позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 14 лютого 2020 року за актовим записом № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 05 серпня 2020 року. Малолітня донька сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 15 березня 2023 року № 68. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка на даний час доглядає за малолітньою дитиною, тому вона потребує матеріальної допомоги, оскільки у зв`язку із доглядом за спільною дитиною сторін позбавлена можливості працювати. Зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців, крім дружини та дитини не має, суд вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку, а тому стягненню з [PERSON] підлягають аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, предметом спору в даній справі є вимоги позивачки до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Отже, позивачка відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви. Згідно з п. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що [PERSON] у силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка визнана відповідачем до початку розгляду справи по суті та задоволена судом, з відповідача по справі на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved