Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . З відповідачкою він проживав у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2008 року. Шлюб між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 01.12.2019 року. За час спільного проживання відповідачка була зареєстрована у належному йому будинку. Ще до розірвання шлюбу він з відповідачкою припинив спільне проживання і вона в його будинку не проживає з 2019 року. Самостійно знятися з реєстрації відповідачка відмовляється. Вважає, що належний йому будинок є його особистою власністю і відповідачка до його сімї не має жодного відношення, тому для усунення порушень його права власності він в судовому порядку ставить питання про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом. Представник відповідачки [PERSON] надіслав до суду письмове пояснення щодо заявленого позивачем позову, в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Посилається на те, що позивачем не підтверджено наявність у нього права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Надані ним документи підтверджують право власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва, оскільки житловий будинок є незакінчений будівництвом. Крім того, вказаний незакінчений будівництвом житловий будинок набутий у власність позивачем в період перебування у шлюбі з відповідачкою. Також зазначає, що відповідачка немає у власності іншого житла, а вищевказаний житловий будинок будувався, як житло саме для їхньої сім`ї. У будинку також зареєстрований їх син [PERSON] , [INFO] . Позивач не надав суду відповіді на письмове пояснення представника відповідачки.\~ В судове засідання представник позивача [PERSON] подала в судове засідання заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] також надав в судове засідання клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідачки, проти задоволення позову заперечують.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2008 року. За рішенням Хустського районного суду від 02 грудня 2019 року (справа № 309/2656/19), шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 27956113 від 10.11.2010 року за позивачем [PERSON] . Хустським державним підприємством технічної інвентаризації зареєстровано право приватної власності на 1/1 частку незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно паспортних даних (копіями паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2009 року та паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2002 року) стверджується, що місце проживання сторін у справі зареєстровано за адресою: [ADDRESS] .\~\~\~\~ Як стверджує позивач, у належному йому житловому будинку [ADDRESS] . він проживає один. Його колишня дружина [PERSON] в будинку не проживає більше двох років, догляду за будинком не веде, участі у веденні домашнього господарства не приймає. Дану обставину позивач стверджує актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина, складеного 13 грудня 2021 року депутатом Хустської міської ради Малета І.Ю. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України 07 вересня 2016 року у висновках за результатами розгляду справи № 6-47цс16, які відповідно до ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З досліджених в ході судового розгляду справи доказів, суд констатує, що позивачем не надано, як доказ документу, який посвідчує право власності позивача на завершений будівництвом житловий будинок, тому в розумінні вищезазначених норм матеріального права позивачем надано суду лише доказ про наявність у нього права приватної власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку [ADDRESS] , яке згідно витягу про державну реєстрацію права є незавершеним. Одночасно додана до матеріалів справи копія витягу про державну реєстрацію прав № 27956113 від 10.11.2010 року на незакінчений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджує набуття у власність даного майна саме в період перебування позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] у шлюбі, що робить цей незавершений будівництвом житловий будинок (матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва) об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Суд також критично оцінює наданий позивачем акт обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина від 13 грудня 2021 року, складений депутатом Хустської міської ради Малета І.Ю. Зазначений акт суд не вважає належним та допустимим доказом обставин, на які позивач посилається у позові, оскільки акт складений 13 грудня 2021 року, а позов поданий [PERSON] до суду 01 грудня 2022, тобто майже через рік від моменту складення такого акту. Вказаний акт не є посвідчений печаткою Хустської міської ради. Особи свідків встановлено не належним чином, немає індифікуючих даних, на підставі яких встановлено свідків та належність підписів даним особам. Крім того в матеріалах, доданих до позову, не міститься інформації щодо проживання, чи не проживання відповідачки у вказаному незавершеному будівництвом житловому будинку та відсутні пояснення такого проживання, чи не проживання.\~ У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довів поданими із позовною заявою документами підставність своїх позовних вимог, а саме не довів, що він є власником житлового будинку і має право ставити питання про визнання відповідачки такою, що втратила право на спірне житло. Таким чином, за результатами судового розгляду справи підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не встановлено, так як він має право розпоряджатись лише своєю частиною незавершеного будівництвом житлового будинку (матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва), а визнання відповідача такою, що втратила право користування майном суттєво обмежить її право на житло.

Outcome: dismissed