Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та вказав про те, що він працює у ТОВ «Престиж Лайн» на посаді водія. Відповідно до укладеного ним контракту з 12 березня 2022 року він безперервно несе військову службу по виконанню завдань територіальної оборони у воєнізованому підрозділі - Добровольчому формуванні № 1 Сумської міської територіальної громади, тим самим, відповідно до ст. 65 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виконує, як громадянин України, свій конституційний та громадський обов`язок. Так як відповідач не сплачує йому середній заробіток з часу початку несення ним військової служби, то 16.11.2022 він звернувся до відповідача із заявою з вимогою сплачувати йому такий заробіток. До цього часу відповідач залишає поза увагою подану ним заяву, оскільки не сплачує йому середній заробіток та не надає йому відповіді на подану заяву. Таким чином відповідач порушує його право на отримання ним середнього заробітку за час несення ним військової служби по виконанню завдань територіальної оборони у воєнізованому підрозділі, тим самим, поставивши його та його сім`ю у скрутне матеріальне становище. За таких обставин він вважає необхідним звернутися до суду з вимогою прийняти рішення про зобов`язання відповідача сплачувати йому суму середнього заробітку за час несення ним військової служби. Представник відповідача ТОВ «Престиж Лайн» - адвокат Кузнєцов А.С. надав до суду відзив у якому просить суд відмовити у задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до Директора ТОВ «Престиж Лайн» із заявою про сплату йому щомісячний середній заробіток за час несення ним військової служби (а.с. 3). 20.03.2023 [PERSON] підписав Контракт добровольця територіальної оборони із командиром Добровольчого формування № 1 Сумської міської територіальної громади, який набрав чинності 12.03.2023 (а.с. 4-6). З довідки № 99 від 12.01.2023, виданої командиром Добровольчого формування № 1 Сумської міської територіальної громади вбачається, що [PERSON] з 12.03.2022 щоденно (не менше 8 годин на добу) несе службу по виконанню завдань територіальної оборони у воєнізованому підрозділі - Добровольчому формуванні № 1 Сумської міської територіальної громади (а.с. 7). 04.08.2021 Наказом № 19/21-к [PERSON] було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів з 05.08.2021 з неповним робочим днем (4 години на день) з окладом згідно штатного розпису. Наказом № 1ПД/22-к від 24.02.2022 про призупинення дії трудових договорів з працівниками ТОВ «Престиж Лайн» наказано з 24.02.2022 тимчасово припинити забезпечення працівників роботою за укладеними трудовими договорами у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, що виключає можливість надання та виконання працівниками роботи. Наказом про призупинення дії трудового договору працівника від 24.02.2022 за №1 зупинено дію трудового договору працівника [PERSON] [PERSON] відмовився отримувати наказ особисто, тому відповідне повідомлення отримав в електронному вигляді на мессенджер Вайбер на номер [NUMBER]. Такий порядок повідомлення повністю узгоджується з ч. 2 ст. 13 Закону № 2136-ІХ в редакції, що діяв на час повідомлення [PERSON] 19.05.2022 було складено Акт про відмову від ознайомлення та підпису наказу про призупинення трудового договору від 19.05.2022, з якого вбачається, що [PERSON] , який працює водієм ТОВ «Престиж Лайн», у присутності [PERSON] та [PERSON] було повідомлено про ознайомлення з Наказом про призупинення трудового договору № 1 від 24.02.2022 на номер телефону [NUMBER] , але він відмовився прийти та з ним ознайомитися та його підписувати. 24.02.2022 [PERSON] було направлено повідомлення працівника про призупинення дії трудового договору від 24.02.2022 за № 1. Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 2136-ІХ передбачено, що, у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису. Однак, зазначений вище наказ № 1 від 24.02.2022 «Про призупинення дії трудового договору працівника» позивачем не оскаржувався та не був скасований. Також встановлено, що з моменту призупинення трудового договору обумовлений трудовим договором робочий час та трудові обов`язки у позивача були відсутні. Зважаючи на встановлені обставини суд дійшов висновку, що у зв`язку з призупиненням дії трудового договору позивача, у відповідача відсутній обов`язок щодо виплати середнього заробітку позивачу в порядку, визначеному ст. 119 КЗпП України. Додатково слід зазначити, що [PERSON] має право звернутися до суду з позовом про вирішення трудового спору згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України та не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною другою статті 235 КЗпП України. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову та необхідності відмови у позові. Ухвалою суду від 13.01.2023 [PERSON] було відстрочено сплату судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп. до ухвалення рішення по справі, а тому на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України,- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, те що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, те що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд вважає за можливе визначити компенсацію витрат, понесених відповідачем за надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved