Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

19 грудня 2022 року позивач [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), в якому просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , разом із позивачем, за її зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . Також просила стягнути понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 992,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що реєстрацію місця проживання малолітнього сина [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , було проведено під час перебування у шлюбі із відповідачем, за згоди батька. Зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем було фактично припинено 31.03.2020, і на підставі судового наказу від 01.06.2020 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , також, на підставі судового наказу від 09.09.2020 з відповідача стягнуто аліменти на її користь на малолітню дочку [PERSON] . Вказала, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано 30.09.2021. Зазначила, що 07.06.2022 вона зареєструвала шлюб із іншим чоловіком, та її прізвище після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Зазначила, що вона має намір зареєструвати місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , у належній їй на праві приватної власності квартирі, де зареєстрована позивач та малолітній син [PERSON] . Однак реєстрації місця проживання малолітньої дочки неможлива без згоди батька дитини, який таку згоду у добровільному порядку не надає. Також вказала, що відповідач, не цікавиться долею дітей, аліменти на дітей не сплачує, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з неможливістю отримання згоди відповідача, як батька малолітньої дитини, на реєстрацію місця проживання дочки вимушена звернутись із даним позовом до суду. Ухвалою судді від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року підготовче засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи. 02 березня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22 березня 2023 року розгляд справи по суті відкладено на 12 квітня 2023 року, зокрема у зв`язку з неявкою відповідача, якого було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] , представник позивача - адвокат Пашко Ю.Е. у судове засідання не з`явились, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем не поданий, у зв`язку з чим, зі згоди позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ради в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, просила ухвалити рішення в інтересах малолітньої дитини. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 76, 78, 79 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як встановлено судом позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року (а.с. 12, 13-14). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої в свідоцтві про народження зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). 01 червня 2020 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 19.05.2020 до досягнення дитиною повноліття (а.с.18). 09 вересня 2020 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 28.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.70). 07 червня 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.15). Позивачу [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 02 червня 2017 року належить квартира [ADDRESS] (а.с. 19-21). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2022/001167153 від 17.11.2022 встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] є: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної в місті ради за №19762 встановлено, що зареєстрованим місцем проживання малолітнього [PERSON] є: [ADDRESS] (а.с. 17). 29 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Покровському районі із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , однак у такій реєстрації було відмовлено у зв`язку з відсутністю згоди батька дитини [PERSON] (а.с.16). Органом опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради зроблено висновок, затверджений Рішенням виконкому районної в місті ради за № 86 від 01.03.2023, відповідно якому орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради вважає за доцільне надати дозвіл [PERSON] на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за зареєстрованим місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] (а.с. 52-53). Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Стаття 310 ЦК України визначає право кожної фізичної особи на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, за винятком обмежень, які встановлені законом, гарантує громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, і стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Під терміном «місце проживання» в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» розуміється - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Під терміном «реєстрація» розуміється - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» покладає на громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, обов`язок зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», затверджені Правила реєстрації місця проживання, які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів. Відповідно до положень абзацу 15 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно частини 3 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Звертаючись до суду із позовом позивач зазначила, що вона не має можливості зареєструвати місце проживання дитини [PERSON] за адресою свого проживання та реєстрації оскільки відповідач з позивачкою та дітьми не спілкується, за наявною у позивача інформацією виїхав за межі України, що позбавляє позивача можливості отримати згоду батька на реєстрацію місця проживання дитини з позивачем. Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року №44/25, ратифікованій Україною 27.02.1991 року, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Так Європейській суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведені вище правові норми, оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим місцем проживання матері [PERSON] суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, виходячи насамперед з інтересів малолітньої дитини [PERSON] , суд, дійшов висновку, що позов про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] , є обґрунтованим і підлягає задоволенню з зазначених вище підстав. Також, згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 08.12.2022 між позивачем [PERSON] та адвокатом Пашко Ю.Е. було укладено договір про надання правничої допомоги, та додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, в якій викладено детальний опис наданих адвокатом послуг (а.с. 22-23), а також надано довідку щодо оплати гонорару (винагороди) адвоката наданих правових послуг від 15.12.2022, та меморіальний ордер про оплату позивачем вказаних послуг у розмірі 3500 грн. (а.с. 26-27). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 3 500 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору у розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved