Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 14.02.2016 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що був зроблений відповідний актовий запис № 149, та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження видане Оболонським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 28.09.2017 року, актовий запис № 1737. Підставою для розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у сторін не склалося через систематичні непорозуміння, різні погляди на життя, несумісні звички та характери. Фактичні подружні стосунки між сторонами припинилися, сторони проживають окремо з серпня 2022 року. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно і змінювати його не має намірів. Спір про майно, або інший спір про право, між подружжям відсутній. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2023 відкрито провадження у справі за позовом та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2023, за клопотанням представника відповідача [PERSON] , сторонам у справі надано строк для примирення тривалістю два місяці до 15.05.2023, та зупинено провадження у справі. 27.03.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про поновлення провадження у справу, мотивоване тим, що сторони дійшли згоди про недоцільність примирення і розірвання шлюбу за взаємною згодою. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2023 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання у справі. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги підтримала та наполягала на їх задовольненні. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, у якій відповідач вимоги позову визнала та проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що було зроблено актовий запис № 149 від 14.02.2016 року. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження видано Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1737 від 28.09.2017. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні погляди на життя, несумісні звички та характери, сторони не ведуть спільного господарства. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що причини, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved