Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) у березні 2020 року звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» (надалі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 3) про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Позов, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та заяви про уточнення позовних вимог, обґрунтовано тим, що 01.12.2011 року позивач уклала з ПАТ «Астра Банк» кредитний договір № 400102032114017 (надалі за текстом - кредитний договір), за яким отримала кредит в сумі 194 700 грн, зі сплатою 16,9 % процентів щомісячно за користування кредитом та остаточною датою його повернення згідно узгодженого графіку в строк до 01.12.2031. Одержані у кредит грошові кошти позивачем використанні для часткової оплати ціни однокімнатної квартири [ADDRESS] (надалі за текстом - спірна квартира), яку позивач придбала у власність за договором купівлі-продажу квартири від 01.12.2011, та яку, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором передала ПАТ «Астра Банк» в іпотеку за заставною вартістю 299 540 грн за іпотечним договором № 2990 від 01.12.2011 (надалі за текстом - іпотечний договір). В подальшому, позивача було повідомлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги, АТ «Дельта Банк» отримало права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. Позивач зазначила, що протягом строку дії зазначеного кредитного договору нею своєчасно та у повному обсязі вносились грошові кошти на погашення кредиту та оплату відсотків на користь ПАТ «Астра Банк», а після переходу прав вимоги - на користь АТ «Дельта Банк». В лютому 2020 року позивач дізналася про те, що 04.02.2020 на підставі договору № 2147/К до відповідача 1 перейшло право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. 14.02.2020 року відповідачем 1 звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу спірної квартири відповідачу 2 за договором купівлі-продажу, який було посвідчено 14.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. (надалі за текстом - приватний нотаріус Золотих О.О.) за реєстровим номером 9. У подальшому, в результаті передачі майна стягувачу у виконавчому провадженні № [NUMBER] право власності на спірну квартиру було зареєстроване за відповідачем 3 на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., Позивач вважає, що у відповідача 1 не виникло право стягнення на предмет іпотеки, оскільки вона не допускала порушень кредитного договору. Крім того, позивачу не надсилалось письмова вимога про усунення порушення зобов`язань за кредитним або іпотечним договором, продаж здійснено без її згоди як іпотекодавця за ціною, яка значно нижча за ринкову ціну цієї нерухомості. Оскільки відчуження належної позивачу на праві власності квартири відбулося з порушенням умов іпотечного договору, вимог статті 203 ЦК України, статей 12, 33, 35, 38 Закону України «Про іпотеку», позивач просила суд - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.02.2020 року, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, посвідчений приватним нотаріусом Золотих О.О., реєстровий номер 9, витребувати із чужого незаконного володіння відповідача 3 на користь позивача спірну квартиру. Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та клопотання про витребування у приватного нотаріуса Золотих О.О. належним чином засвідченої копії договору купівлі продажу від 14.02.2020, укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2, реєстровий номер 9. Ухвалою суду від 1 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року відмовлено у задоволенні заяві про забезпечення позову. 19.06.2020 до суду надійшов відзив відповідача 1 на позовну заяву, відповідно до якого, позивачем було допущено порушення умов іпотечного договору щодо страхування ризиків знищення, пошкодження або псування предмету іпотеки, що є підставою для виникнення у іпотекодержателя права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а у разі невиконання такої вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором було надіслане позивачу АТ «Дельта Банк» 17.01.2019, при цьому, права та обов`язки ПАТ «Дельта Банк» за кредитним та іпотечним договорами перейшли до відповідача 1 на підставі договору про відступлення права вимоги. У зв`язку з цим, відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 22 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 01.07.2020 від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ДП «Сетам» вчиняти будь-які дії щодо реалізації спірної квартири, а також заборонити організаторам (операторам) відкритих торгів (електронних аукціонів, операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, у тому числі переможцю (відкритих торгів) електронного аукціону, здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів відкритих торгів (електронного аукціону) з продажу спірної квартири. Ухвалою суду від 02 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 ухвалу залишено без змін. 07.10.2020 до Подільського районного суду м. Києва з Дніпровського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа № 755/4866/20 за позовом відповідача 1 до позивача, [PERSON] , про стягнення штрафу за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Гребенюку В.В. Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року цивільну справу № 755/4866/20 за позовом відповідача 1 до позивача, [PERSON] , про стягнення штрафу за кредитним договором, та позов про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину об`єднано в одне провадження (справа № 758/3363/20). 22.10.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що твердження про порушення позивачем умов іпотечного договору, викладені відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсності. На спростування таких тверджень представник позивача долучила до заяви копії квитанцій, що підтверджують страхування спірної квартири. Також зазначила, що позивач не отримувала від АТ «Дельта Банк» повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання або іпотечного договору, надсилання якого боржнику передбачене ст. 35 Закону України «Про іпотеку». При цьому, відповідачем 1 не надано належних доказів на підтвердження надсилання такого повідомлення. Крім того, відповідно до змісту ч. 1 ст. 35 «Закону про іпотеку», приймати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право той іпотекодержатель, який направив відповідне повідомлення. Щодо відступлення АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та іпотечним договорами на користь відповідача 1, представник позивача зазначила, що в даному випадку не було дотримано вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку», а саме, не повідомлено у п`ятиденний строк позивача про відступлення прав вимоги. Матеріали справи не містять доказів направлення боржнику повідомлення про відступлення прав вимоги, повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, а також повідомлення про продаж предмету іпотеки. 16.11.2020 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру. Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року заяву представника позивача задоволено, накладено арешт на спірну квартиру. 24.12.2020 представник відповідача 2 подав до суду заяву про зустрічне забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача зарахувати на депозитний рахунок суду 600 000 гривень. Ухвалою суду від 04 січня 2021 року у задоволенні заяви представника відповідача 2 відмовлено. 21.01.2021 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 зазначила, що є добросовісним набувачем спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю та необґрунтованістю. 19.02.2021 від представника позивача до суду надійшов відзив на позов про стягнення штрафу за кредитним договором. Представник позивача заперечувала проти позову в повному обсязі, посилалась на відсутність належних доказів для обґрунтування позовних вимог в частині порушення прав та інтересів відповідача 1, а також для обґрунтування порушень у діях позивача та [PERSON] , зазначила, що нею своєчасно та в повному обсязі виконувалися умови кредитного договору. 03.03.2021 судом отримано заяву представника позивача про зміну предмету позову та залучення до участі у справі співвідповідача. В обґрунтування заяви представник відповідача зазначила, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 02.03.2021 право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем 3 на підставі свідоцтва про право власності від 19.01.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. Спірна квартира була передана відповідачу 3, як нереалізоване на прилюдних торгах майно у виконавчому провадженні № [NUMBER], в якому відповідач 2 є боржником. . У зв`язку з тим, що після подання позовної заяви спірна квартира була відчужена, просила суд залучити до розгляду справи відповідача 3, витребувати із чужого незаконного володіння відповідача 3 на користь позивача спірну квартиру. 03.11.2021 року в ході підготовчого судового засідання представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 03 листопада 2021 клопотання представника позивача задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Золотих О.О. належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу від 14.02.2020, реєстровий номер 9. 10.12.2021 представник позивача подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та пояснення щодо розміру сплаченого судового збору, в якій просила суд здійснювати розгляд справи з урахуванням підтримання позивачем наступних позовних вимог - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.02.2020 року, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, посвідчений приватним нотаріусом Золотих О.О., реєстровий номер 9, витребувати із чужого незаконного володіння відповідача 2 на користь позивача спірну квартиру. Також, у заяві представник позивача надала розрахунок судового збору з урахуванням позовних вимог, що підтримуються позивачем. 13.12.2021 представник позивача подав клопотання про витребування доказів. Представник відповідача 13.12.2021 подав до суду заперечення на заяву про зміну предмету позову та залучення співвідповідача, в якій просив суд відмовити у прийнятті зазначеної заяви. Протокольною ухвалою суду від 13.12.2021 задоволено заяву представника позивача про зміну предмету позову та залучення співвідповідача. Також, задоволено клопотання про витребування доказів, витребувано від Київського державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Золотих О.О. було посвідчено договір купівлі-продажу від 14.02.2020, реєстровий номер 9. Ухвалою суду від 14 листопада 2021 року позов відповідача 1 до позивача, [PERSON] , про стягнення штрафу за кредитним договором залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою сторони відповідача 1. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з урахуванням зміни предмету позову та уточнення, просила їх задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті справи. Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві та запереченнях. Відповідач 2 та відповідач 3 в судове засідання не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 01.12.2011 позивач та [PERSON] уклали договір № 2988 купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого позивач набула право власності на спірну квартиру. Згідно п. 3 договору, вартість квартири становить 307 603,45 грн (т. 1, а.с. 7). 10.12.2011 року комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» за позивачем було зареєстроване право власності на спірну квартиру, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 32427025 (т. 1, а.с. 8). 01.12.2011 між позивачем та ПАТ «Астра Банк» було укладено кредитний договір, за яким позивач отримала кредит в розмірі 194 700 грн (т. 1, а.с. 9-12). Відповідно до умов договору, кредит надається на оплату за нерухоме майно - спірну квартиру, за користування кредитом позивач щомісячно сплачує 16,9 % процентів річних, строк користування кредитом - до 01.12.2031. Додатком № 1 до кредитного договору погоджено орієнтовний погашення кредиту (т. 1, а.с. 78). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та ПАТ «Астра Банк» 01.12.2011 було укладено іпотечний договір (т. 1, а.с. 16-19). Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору, позивач (іпотекодавець) передає ПАТ «Астра Банк» (іпотекодержателю) в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором належний йому на праві власності об`єкт нерухомості - спірну квартиру. Відповідно до Інформаційної довідки № 202117420 від 27.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 № 1533, 09.06.2014 було проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки. В результаті реєстрації вказаних змін попереднього іпотекодержателя спірної квартири - ПАТ «Астра Банк», змінено на нового іпотекодержателя - АТ «Дельта Банк» (т. 1, а.с. 79-82). 04.02.2020 між АТ «Дельта Банк» та відповідачем 1 було укладено договір № 2147/К, за умовами якого до відповідача 1 перейшло право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. Додатком № 1 до договору № 2147/К зафіксовано, що за цим договором відступаються права вимоги до позивача за кредитним договором № 400102032114017, загальна заборгованість на дату купівлі-продажу становить 170 022,54 грн (т. 1, а.с. 85-87). Відповідно до Інформаційної довідки № 202117420 від 27.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на підставі договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.02.2020 № 2147/К, 04.02.2020 було проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки. В результаті реєстрації вказаних змін попереднього іпотекодержателя спірної квартири - АТ «Дельта Банк», змінено на нового іпотекодержателя - відповідача 1 (т. 1, а.с. 79-82). 14.02.2020 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір купівлі продажу квартири, на підставі якого відповідач 2 набула право власності на спірну квартиру. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Золотих О.О. за реєстровим номером 9 (т. 1, а.с. 207-208). Рішенням приватного нотаріуса Золотих О. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51153002 від 14.02.2020 року, право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем 2, номер запису про право власності 35502620 (т. 1, а.с. 83-84). Згідно інформаційної довідки № 246497439 від 02.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, рішенням приватного нотаріуса Тверської І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56213992 від 19.01.2021, на підставі свідоцтва про право власності № 9 від 19.01.2021, право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем 3, номер запису про право власності 401757772 (т. 2, а.с. 62-63). Позивачем на підтвердження повного та своєчасного виконання її зобов`язань за кредитним договором надано копії платіжних документів про оплату кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіку платежів (т. 1, а.с. 20-77). Також, на підтвердження виконання вимог п. 3.4 іпотечного договору позивачем надано копії квитанцій про оплату послуг зі страхування спірної квартири (т. 1, а.с. 159-163). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. 1 ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно п. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За змістом ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року у справі № 757/13243/17 висловила правову позицію, згідно якої недотримання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому, добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном. Частиною 1 ст. 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Так, 01.12.2011 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач уклала з ПАТ «Астра Банк» іпотечний договір, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку спірну квартиру. Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору, заставна вартість спірної квартири встановлена у розмірі 299 540 грн, оцінка предмета іпотеки визначена за згодою сторін. Відповідно до п.2.15 іпотечного договору, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань по Кредитному договору, іпотекодержатель має право перевести на себе право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання за кредитним договором або від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, передбаченому розділом V Закону України «Про іпотеку». Згідно п.5.1. іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо на момент настання терміну виконання основного зобов`язання, воно не буде виконано повністю, у випадку порушення графіку погашення суми кредиту (частини кредиту) та/або у разі несплати процентів (частини процентів) відповідно до умов кредитного договору. При цьому, іпотекодержатель має право звернути стягнення на весь предмет іпотеки, за своїм розсудом, та задовольнити за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі усі вимоги, передбачені кредитним договором. Таким чином, сторони передбачили можливість вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання на підставі іпотечного застереження, в тому числі, шляхом продажу іпотекодержателем спірної квартири будь-якій особі на підставі договору купівлі- продажу згідно зі ст. 38 Закону. Разом з тим, звернення стягнення на предмет іпотеки потребує дотримання процедури, передбаченої 5.2. іпотечного договору. У разі порушення іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором або за іпотечним договором, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цій вимозі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у строк, що не перевищує 30 робочих днів з моменту отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога залишається без задоволення, іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки». 09.06.2014 на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 № 1533, було проведено реєстрацію відступлення прав іпотеки, попереднього іпотекодержателя спірної квартири - ПАТ «Астра Банк» змінено на нового іпотекодержателя - АТ «Дельта Банк». 04.02.2020 між АТ «Дельта Банк» та відповідачем 1 було укладено договір № 2147/К, за умовами якого до відповідача 1 перейшло право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором. Додатком № 1 до договору № 2147/К зафіксовано, що за цим договором відступаються права вимоги до позивача за кредитним договором № 400102032114017. Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому разі не раніше моменту отримання банком у повному обсязі плати за цим договором, набуває наступні права кредитора за основними договорами: права вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основним договором щодо сплати боржником грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи права вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, права вимагати сплати нарахованих і несплачених на момент набуття права вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пені), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходить до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. До нового кредитора не переходить права на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника відповідно до умов основних договорів. У відповіді вих. № 1533 від 24.11.2021 на запит представника позивача АТ «Дельта Банк» повідомило, що всі наявні у банку документи кредитної справи було передано відповідачу (т. 2, а.с 102). 14.02.2020 року 14.02.2020 між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір купівлі продажу квартири, відповідно до умов якого відповідач 1, діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» продав, а відповідач 2 придбала квартиру спірну квартиру, яка на праві власності належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.12.2011, а право продажу указаної квартири будь якій особі належить відповідачу 1 на підставі іпотечного договору, договору відступлення права вимоги № 2147/К. Продавець не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом № 0160208054314. За домовленістю сторін відчуження квартири за цим договором здійснюється за 149 993 грн., оплата здійснюється шляхом безготівкового перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця у строк до 01.01.2023 року. Крім того, Рішенням приватного нотаріуса Золотих О. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51153002 від 14.02.2020 року, право власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем 2. Як вбачається з Додатку № 1 до договору № 2147/К від 04.02.2020 року до відповідача 1 перейшло право вимоги за кредитним договором в розмірі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 169 542,81 грн, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 479,73 грн, а всього 170 022,54 грн. Таким чином, зміст укладеного АТ «Дельта Банк» та відповідачем 1 договору № 2147/К від 04.02.2020 року про відступлення прав вимоги за кредитним договором свідчить про те, що позивач не мала простроченої заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивачем на підтвердження повного та своєчасного виконання її зобов`язань за кредитним договором надано копії платіжних документів про оплату кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіку платежів, а також про оплату послуг зі страхування спірної квартири. Проте, вже через п`ять днів після укладення договору відступлення прав вимоги, відповідач 1 без направлення письмового повідомлення, відчужив спірну квартиру за договором купівлі-продажу відповідачу 2. При цьому, за час розгляду справи відповідачем 1 не надано належних доказів на підтвердження будь-яких порушень позивачем її зобов`язань за кредитним або іпотечним договором, які відповідно до умов іпотечного договору є підставою для виникнення у іпотекодержателя права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім цього, приватний нотаріус Золотих О.О., посвідчуючи спірний договір купівлі-продажу квартири, який містить посилання на те, що продавець не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, не звернув увагу на те, що відповідач 1 набув прав іпотекодержателя лише 04.02.2020 року, а саме по собі відстеження за трекінгом не може свідчити про зміст поштового відправлення та його адресата. Також, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують надіслання позивачу відповідачем 1 письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання. Представником відповідача 1 як доказ направлення позивачу письмової вимоги долучено до матеріалів справи копію повідомлення АТ «Дельта Банк» про усунення порушення основного зобов`язання та надання копій платіжних документів про сплату страхових внесків АТ «Дельта Банк» від 07.01.2019, яке нібито надсилалося позивачу (т. 2, а.с. 79). У листі-відповіді АТ «Дельта Банк» за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» № 1553 від 24.11.2021 на адвокатський запит представника позивача № 03-11/2021 від 11.11.2021 зазначено, що всі документи, що направляються з банку, містять інформацію про вихідний номер та дату, підписуються уповноваженою особою із зазначенням прізвища уповноваженої особи або представником банка за довіреністю чи співробітником банку, який наділений правом на підпис документів згідно довіреності, але із зазначенням прізвища та ініціалів підписанта. Крім того, копія документу не містить вихідного номера, що унеможливлює його пошук серед вихідної кореспонденції (т. 2, а.с. 102). Разом з тим, повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання та надання копій платіжних документів про сплату страхових внесків від 07.01.2019, надане представником відповідача 1, надруковано не на бланку АТ «Дельта Банк» та не містить реєстраційного індексу документа і підпису, який складається з повної назви посади, особистого підпису, ініціалу(-ів) і прізвища особи, яка підписала документ. Тобто, повідомлення підписано невідомою особою, що ставить під сумнів дійсність цього повідомлення. При цьому, за своїм змістом зазначене повідомлення не є передбаченою іпотечним договором та частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» вимогою іпотекодержателя про усунення порушення основного зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд не визнає зазначене повідомлення АТ «Дельта Банк» від 07.00.2019 належним та допустимим доказом і не бере його до уваги. За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 14.02.2020, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, реєстровий номер 9, вчинено особою, яка не мала на те підстав (повноважень), тобто, вчинено всупереч закону, і як наслідок, право власності позивача на квартиру грубо порушене, а відтак, цей договір має бути визнаний недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, як на тому і наполягає позивач. Відповідно до частини 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки відповідач 2 набула права власності на спірну квартиру за договором купівлі-продажу, укладеним з відповідачем 1, який не набув права на продаж цього майна та здійснив його відчуження поза волею власника, який не був стороною правочину, що визнається судом недійсним, то зазначена квартира підлягає витребуванню у відповідача 2 на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1, 4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved