Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

16 січня 2023 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту дозволеного овердрафту № ASJ-31480-16-DOM від 21.09.2016 у сумі 9 172,13 гривень та судового збору у сумі 2481,00 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] 21.09.2016 був укладений договір № ASJ-31480-16-DOMна встановлення дозволеного ліміту овердрафту, згідно з яким банк встановив відповідачу ліміт кредитування у національній валюті України у сумі 4 600,00 гривень на строк дванадцять місяців зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 30,0% річних. Відповідач зобов`язання по поверненню отриманого кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.11.2022 утворилась заборгованість за кредитом загальний розмір якої складає 9172,13 гривень, у тому числі: поточна - 0,00 гривень; прострочена - 6 351,18 гривень, заборгованість по процентах: поточна - 0,00 гривень; прострочена -1426,29 гривень, заборгованість згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України -1 394,66 гривень. Ураховуючи викладене позивач АБ «УКРГАЗБАНК» просив суд стягнути зі відповідача на його користь вказану суму кредитної заборгованості, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 16 березня 2022 року. Судове засідання, призначене на 16.03.2022, відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Наступне судове засідання призначене на 20.04.2023. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив слухати справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, у розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяв та клопотань до суду не подавав. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2023 року постановлено проводити заочний розгляд зазначеної справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX). Судом встановлено, що 21.09.2016 між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування шляхом підписання заяви-анкети № 1на приєднання/підтвердження приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та встановлення ліміту дозволеного овердрафту за картковим рахунком, що опублікована у газеті «Урядовий кур`єр» № 229 від 09.12.2014 (надалі по тексту рішення: заява-анкета, кредитний договір). Заява-анкета містить підписи сторін, у тому числі відповідача (а.с. 7 на звороті). Розділом «Параметри кредитного ліміту» заяви-анкети встановлено основні умови кредитування: - строк дії ліміту дозволеного овердрафту - 12 місяців з 21.06.2016 по 20.09.2017; - максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту - 300 000,00 гривень; - початкова сума ліміт дозволеного овердрафту - 4 600,00 гривень; - базова процентна ставка - 30,00%; - пільгова процентна ставка - 0,0001%; - процентна ставка (на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом/овердрафтом (кредитом)) - 48,0%. Отже, сторонами у належній формі погоджені основні умови кредитування (кредитний ліміт, строк кредитування, процентні ставки). За розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем, за кредитним договором станом на 17.11.2022 існує заборгованість у сумі 9172,13 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту (прострочена)- 6 351,18 гривень; заборгованості по процентах (прострочена) -1426,29 гривень; заборгованості по платежах згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України -1 394,66 гривень (а.с. 8-13). Проте з розрахунку вбачається, що сума нарахованих процентів за користування кредитом станом на 17.11.2022 за узгодженими з відповідачем процентними ставками (30 %, 48 %) складає 392,20 грн, а не 1426,29 грн, як зазначено у загальному підсумку розрахунку (а.с. 13). Розрахунок платежів згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем здійснено за процентною ставкою 42 % річних. Розрахунок здійснений станом на 23.02.2022 з урахуванням змін, внесених Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX. Проте умовами кредитного договору, наданого як доказ позивачем, такий розмір процентів річних від простроченої суми заборгованості не встановлений. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою/особовим рахунком за період з 21.09.2016 по 17.11.2022 (а.с. 14-22), така виписка відображає інформацію, зазначену у розрахунку (а.с. 8-13). Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. З виписки/особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою та здійснював платежі на погашення заборгованості. Доказів на спростування факту отримання кредиту чи його погашення відповідач не надав. Таким чином, суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів у межах кредитного ліміту, що підтверджується банківською випискою/особовим рахунком (а.с. 14-22). Вимоги позивача у частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 6351,18 грн є підставними та обґрунтованими. Що стосується прострочених процентів за користування кредитними коштами, то заявлена до стягнення сума заборгованості за простроченими процентами у сумі 1426,29 грн не ґрунтується на розрахунку, здійсненим самим же позивачем. З розрахунку заборгованості (графа «сума нарахованих процентів») вбачається, що позивачем було нараховано відповідачеві станом на 17.11.2022 проценти за користування кредитними коштами «всього - 392,20» грн. Сума заборгованості за процентами у заявленому до стягнення розмірі 1426,29 грн розрахунком не підтверджується та підставність її нарахування з умов кредитного договору не вбачається. Отже, суд уважає, що позивачем не у повній мірі доведено правомірність здійснених ним нарахувань процентів за користування кредитом, та задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами частково у розмірі 392,20 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення решти заборгованості за простроченими процентами у сумі 1034,09 грн (1426,29 - 392,20 = 1034,09) суд відмовляє за недоведеністю. Перевіряючи, здійснений позивачем розрахунок платежів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає, що у позовній заяві позивач, обґрунтовуючи правомірність нарахування заборгованості у сумі 1394,66 грн, посилався на загальні положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, які зобов`язують боржника, що прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку позивача вбачається, що позивачем при нарахуванні відсотків річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовувалася процентна ставка 42 % річних. Проте, ані частиною 2 ст. 625 ЦК України, ані умовами дослідженого судом кредитного договору така процентна ставка річних від простроченої суми не встановлена. Отже, суд уважає, що позивач має право вимоги до відповідача сплати трьох відсотків річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦКУ, оскільки інший розмір процентів (42 %) не встановлений договором або законом. Крім того, розрахунок платежів за ч. 2 ст. 625 ЦКУ здійснений позивачем, виходячи з того, що за періоди з 21.09.2021 по 29.09.2021 існувала сума простроченої заборгованості - 7637,64 грн, з 30.09.2021 по 23.02.2022 - 7777,47. Проте матеріали справи, у тому числі й сам розрахунок, не містять доказів існування заборгованості за кредитним договором саме у такому розмірі у зазначені періоди. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить, що за період з 21.09.2021 по 23.02.2022 сума заборгованості за кредитом не перевищувала 6351,18 грн (а.с. 13). Отже, суд виснує, що позивач має право на стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми, яку суд визнає доведеною позивачем, у загальному розмірі 6351,18 грн. Виходячи з доведеної суми заборгованості за кредитним договором у сумі 6351,18 грн, заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦКУ - 3 % річних від простроченої суми, за період з 21.09.2021 по 23.02.2022 буде складати 81,43 грн, нарахованої за формулою: 6 351,18 x 3 % x 156 : 365 : 100. Саме така сума заборгованості за ч. 2 ст. 625 ЦК України ґрунтується на вимогах закону та умовах договору та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У стягненні решти заборгованості за ч. 2 ст. 625 ЦКУ у сумі 1313,23 грн (1394,66 - 81,43 = 1313,23) суд відмовляє за недоведеністю. Отже, вимога позивача про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту дозволеного овердрафту підлягає задоволенню частково у загальній сумі 6824,81грн (6351,18 + 392,20 + 81,43 = 6824,81). У задоволенні решти позовних вимог у сумі 2347,32 грн, що складається з 1034,09 грн простроченої заборгованості за відсотками та 1313,23 грн - заборгованості згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд відмовляє з підстав, наведених вище. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково (74,4 %), з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1845,86 грн (2481,00 грн х 74,4 % = 1845,86). На підставі викладеного та

Outcome: partial