Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

у вересні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовною заявою, уточненою 10.12.2021, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 4080 від 23.01.2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем щодо стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 11573,05 гривень; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на його користь безпідставно списані кошти в сумі 4440,00 гривень; а також стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 23 серпня 2021 року позивач [PERSON] отримав на свій мобільний телефон повідомлення від головного бухгалтера управління державної служби надзвичайних ситуацій України в Запорізькій області про те, що до бухгалтерії надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, датована 22.07.2021 року. Також, позивачу надійшло повідомлення про арешт його карткового рахунку, відкритого в АТ «ПриватБанк». Як стало відомо пізніше, виконавче провадження було відкрито на підставі вчиненого 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчого напису № 4080, яким запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 319615239 від 26.09.2014 року в розмірі 11573,05 грн. Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Вказує,\~що приватний\~нотаріус взагалі\~не мав\~права вчиняти\~вказаний виконавчий\~напис по\~стягненню заборгованості\~за споживчим\~кредитом,\~оскільки це\~заборонено чинним\~законодавством України.\~Виконавчий напис,\~який оскаржується,\~було вчинено\~на підставі\~договору,\~котрий нотаріально\~не посвідчувався,\~його було\~вчинено не\~на оригіналі\~кредитного договору. Також, в порушення ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчинив виконавчий напис, не впевнившись в безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім того, спірний виконавчий напис нотаріуса № 4080 від 23.01.2020, набрав чинності з моменту його вчинення та мав бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня його вчинення, однак державний виконавець, в порушення вимог чинного законодавства, відкрив виконавче провадження після спливу строку пред`явлення його до примусового виконання. Ухвалою судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.10.2021 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Також, ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.10.2021 заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66086088 за виконавчим написом, вчиненим 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 4080, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 11573,05 грн. до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору у цивільній справі № 323/2680/21. 02.11.2021 третьою особою старшим державним виконавцем Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Синчило О.В. подано відзив на позовну заяву. 06.01.2022 відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» подано відзив на позовну заяву в частині вимоги щодо стягнення безпідставно стягнутих в рамках виконавчого провадження коштів. Також, 06.01.2022 від відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надійшли: заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; клопотання про врегулювання спору за участю судді; клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 № 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя. 15.03.2023 вказана цивільна справа надійшла з Оріхівського районного суду Запорізької області до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. 15.03.2023 відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Галущенко Ю.А. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від16.03.2023 цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, старший державний виконавець Оріхівського відділу державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Синчило Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Відповідач та треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис (зареєстрований за № 4080), яким запропоновано стягнути з [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, офіс 203, ЄДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року , якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», ЄДРПОУ 35725063, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 319615239 від 26 вересня 2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» стягнути з [PERSON] за період з 13.07.2017 року по 22.01.2020 року включно, суму у розмірі: 3818,41 гривень заборгованість за тілом кредиту; 5336,64 гривень заборгованість за нарахованими відсотками та несплаченими процентами та комісією; 2268,00 гривень заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 11573,05 гривень. У виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з моменту його вчинення, тобто з 23.01.2020 року та може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Копії договорів відступлення прав вимоги в матеріалах справи відсутні. 04.06.2021 року, тобто вже після спливу строку пред`явлення виконавчого напису до виконання, директор ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернувся до Оріхівського РВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 4080 від 23.01.2020 року. Постановою старшого державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Синчило О.В. від 14.07.2021 було відкрито виконавче провадження № 66086088 з виконання виконавчого напису № 4080 від 23.01.2020 року. 22.07.2021 року старшим державним виконавцем Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Синчило О.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 12893,82 грн. (виконавчий напис № 4080 від 23.01.2020, ВП № 66086088). Також, 19.07.2021 старшим державним виконавцем Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Синчило О.В. було винесено постанову (ВП № 66086088) про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , [INFO] . Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За змістом пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд при вирішенні спору враховує, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 23.01.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідачем не подано до суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо небезспірності заборгованості. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з наведеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Матеріали справи не містять доказів щодо відправлення відповідачем або щодо вручення позивачу вимоги про повернення заборгованості за договором позики, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Суд вважає, що в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, нотаріус всупереч вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат» вчинив виконавчий напис про стягнення грошових сум за договором, який був укладений між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 26.09.2014 року - тобто, понад три роки. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до письмової заяви директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позовні вимоги в цій частині визнані відповідачем. Розглядаючи позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь безпідставно стягнуті кошти за виконавчим написом у розмірі 4440,40 гривень, суд виходить з такого. Відповідно до довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій Головного управління ДСНС України в Запорізькій області № 761 від 26.08.2021 року, яка міститься в матеріалах справи, з [PERSON] , який працює на посаді пожежника-рятувальника, в серпні 2021 року був утриманий борг по виконавчому листу в розмірі 2220 гривень. Також, у вересні 2021 року з [PERSON] було утримано борг згідно виконавчого листа в розмірі 2220 гривень, що підтверджується довідкою Державної служби України з надзвичайних ситуацій Головного управління ДСНС України в Запорізькій області № 843 від 20.09.2021 року. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Верховний Суд за результатами аналізу положень статті 1212 ЦК України дійшов до висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Наведені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо. У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від [PERSON] відпала, і вказані кошти у сумі 4440,40 гривень підлягають поверненню позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved