Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

Представник позивачки звернулась до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що сторони уклали шлюб 26.12.2015, за час шлюбу у подружжя народилась дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Майже одразу після народження дитини відповідач покинув дружину із сином, з 2017 року сторони фактично не живуть однією сім`єю, син [PERSON] проживає весь цей час з матір`ю у м. Миколаєві. Відповідач з серпня 2017 року повністю ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини, ніяких відносин із нею не підтримує, вихованням не займається, не цікавиться здоров`ям, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02.02.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 08.03.2023 закрито підготовче судове засідання по цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, витребувано з ВП №3 Миколаївського РУП у Миколаївській області пояснення сусідів, відібрані на виконання адвокатського запиту [PERSON] від 03.01.2023, щодо умов проживання та обставин, які їм відомі про виконання батьками хлопчика своїх обов`язків. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Представник Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2015 сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.20). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.19). Відповідно до довідки лікаря педіатра [PERSON] від 29.12.2022 з березня 2021 року дитина, постійно спостерігається лікарем. За даний період часу батько дитини жодного разу не з`являвся на прийом з дитиною і не цікавився її станом здоров`я. На обстеження дитини приходить з матір`ю, бабусею ті дідусем, які приділяють дитині належну увагу, повністю виконують рекомендації (а.с.11). Дитина відвідувала дитячий садок «Мамине сонечко» з 03.06.2020 по 17.12.2021, за весь час відвідування дитину приводила та забирала лише мати, вона сплачувала кошти за відвідування сином дитсадку, приймала участь у батьківських зборах, зарекомендувала себе як відповідальна та уважна матір, батько дитини до дитсадку жодного разу не з`явився, фізичним та духовним розвитком дитини не цікавився, що підтверджується довідкою (а.с.55). Згідно заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.03.2020 шлюб між сторонами розірваний (а.с.15-17). На підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.08.2017 з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26.08.2017 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією постанови про відкриття провадження (а.с.24). Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 09.08.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 198 059,47 грн., яка виникла станом на 01.11.2021 (а.с.26-30). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного Южненським ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса) заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , станом на 01.12.2022 становить 201 576,72 грн. (а.с.33-35). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради ухвалено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого [PERSON] , повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , передбачених ст.150 СК України: ніяких відносин із малолітнім не підтримує, вихованням дитини не займається, не цікавиться здоров`ям, не приймає участь у розвитку дитини як особистості (а.с.76-78). Як зазначено у висновку до служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради з питань спілкування або врегулювання зустрічей з сином [PERSON] жодного разу не з`являвся та не телефонував. Крім того, згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб Даніель, як свою сім`ю, сприймає себе та матір. Стосунки з батьком є невизначеними, оскільки дитина досить тривалий час не спілкується з ним. Образ батька начебто відсутній у внутрішньому світі дитини, між ними відсутній будь-який психоемоційний зв`язок. З боку батька хлопчик не відчуває любові, захисту, підтримки та зацікавленості його життям. Має надійну прив`язаність до матері. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; розрахунком заборгованості по аліментам, складеного Южненським ВДВС ПМУМЮ (м. Одеса). Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітньої дитини, не утримує її та не спілкується з нею. Вихованням неповнолітньої дитини займається позивачка, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1073,60 грн. Також відповідно до ст.137 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо стягнення професійної правничої допомоги, так як нею надано копію витягу з договору про надання правничої допомоги, додаток №1-розрахунок, який є актом виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги, копію платіжного доручення щодо сплати послуг по договору про надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved