Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

30.12.2022 року позивач [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 02.02.2010 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №4, прізвище залишити [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти та непорозуміння, які виникали через різні погляди на життя, внаслідок чого між сторонами з березня 2022 року припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та стали мешкати окремо. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 18.01.2023 року справу передано за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.03.2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Євценко Р.І. не прибули, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву про те, що на розірвання шлюбу згодний, та просить розглянути справу за його відсутності. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 02 лютого 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Роздільнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №4, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторно) серія [NUMBER] , виданим 06.02.2018 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . Від шлюбу мають дитину - неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя, однією сім`єю вони не проживають з березня 2022 року, спільного господарства вони не ведуть. За таких обставин суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, ч. 3 ст. 105, ч. 3 ст. 109, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved