Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Капстройсервіс», в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 19 320,00 грн., компенсацію за невикористану відпустку за період з 01 липня 2016 р. по 06 червня 2022 року в розмірі 44 997,97 грн., а разом 64 317,97 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що з 01.07.2002 року позивач [PERSON] працювала в ТОВ «Капстройсервіс» спочатку секретарем-комірником, а згодом секретарем - інспектором відділу кадрів, секретарем. 06.06.2022 року позивача [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Розмір заборгованості із заробітної плати [PERSON] складає 19 320,00 грн. Відповідачем в добровільному порядку заборгованість із заробітної плати позивачу не виплачена. У зв`язку з чим позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача, окрім заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку за період з 01 липня 2016 р. по 06 червня 2022 року в розмірі 44 997,97 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07.12.2022 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзив на позов суду не подав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступні факти та відповідні їх правовідносини. Позивач [PERSON] з 01.07.2002 року працювала в ТОВ «Капстройсервіс». 06.06.2022 року на підставі наказу № 02-к від 06.06.2022 року [PERSON] було звільнено з ТОВ «Капстройсервіс» за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Викладене підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.7-9). Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем у нього утворилася заборгованість перед позивачем. З розрахункового листа на ім`я позивача [PERSON] вбачається, що заборгованість відповідача ТОВ «Капстройсервіс» складає 19 320,17 грн. /9660+9660/ (а.с. 12, 13). За приписами ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про повну виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з ТОВ «Капстройсервіс» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 19 320,00 грн. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення компенсації за невикористану відпустку за період з 01 липня 2016 р. по 06 червня 2022 року в розмірі 44 997,97 грн. суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується із дня укладення трудового договору. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки (частина 1 статті 24 Закону). Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі статті 238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Вихідними даними для проведення розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки позивача є: - середньоденна заробітна плата 345,05 грн.; - кількість днів невикористаної відпустки 162. Отже, компенсація за невикористані дні відпустки позивача становить 44 997,97 грн (162 х 345,05 грн. - 10900,13). Таким чином, враховуючи виплату позивачу 10 900,13 грн, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 44 997,97 грн. заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. На підставі до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати. Враховуючи правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 2 147,20 грн. (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі та судовий збір за заявлену вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпустку) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved