Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

09 вересня 2022 року [PERSON] звернулась до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] у [PERSON] народилась донька, [PERSON] . Оскільки під час народження дитини [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , то він був включений в актовий запис №2084 від 17.08.2017 про народження [PERSON] як батько дитини. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2021 року, справа №569/11736/20, виключено із актового запису №2084 від 17.08.2017 про народження [PERSON] , [INFO] запис про [PERSON] як батька дитини. Зазначає, що справжнім біологічним батьком є [PERSON] , який відмовляється добровільно внести зміни до актового запису про народження дитини, здійснювати утримання та виховання доньки. Тому вважає за необхідне визнати [PERSON] батьком [PERSON] та внести відповідний запис до актового запису про народження дитини. Крім того зазначає, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, аліменти не сплачує, тому позивач вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Позовні вимоги в частині визнання його батьківства відносно дитини [PERSON] [INFO] визнав повністю, щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, погодився їх сплачувати в розмірі 1/8 частки від його заробітку (доходу). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.08.2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №2084, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Станом на дану народження [PERSON] [INFO] [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Заочним рішенням Рівненського міського суду від 01 грудня 2020 року, справа №569/3910/20 шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 червня 2017 року у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №845, розірвано. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2021 року, справа №569/11736/20, виключено із актового запису №2084 від 17.08.2017 про народження [PERSON] , [INFO] , запис про [PERSON] як батька дитини. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial