Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 58\~800,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.05.2016 позивач працював у Комунальному некомерційному підприємстві «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради по безстроковому договору на посаді завідувача господарством. 03.01.2023 позивач був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗПП України, що підтверджується наказом №3-к від 03.01.2023. На момент звільнення у відповідача виникла заборгованість по заробітній платі та інших сум у розмірі 73\~962,68 грн. яка складається з: виплати заробітної плати в розмірі 58\~800,33 грн., ПДФО в розмірі 13\~313,28 грн., військового збору в розмірі 1\~109,44 грн., профспілкового внеску в розмірі 739,62 грн. Крім того, у відповідача наявна заборгованість щодо сплати ЄСВ у розмірі 16\~271,79 грн. Вважає, що роботодавцем порушені його права та інтереси, а саме не здійснені належні виплати при звільненні. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив. 24.04.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. За\~змістом статей12,\~81\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно дост.89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 03 січня 2023 року наказом Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради №3-к [PERSON] звільнений з посади завідувача господарства згідно ст.. 38 КЗпП України. Як випливає з довідки №22/01-13 від 07.03.2023 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради, [PERSON] працював в Комунальному некомерційному підприємстві «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради з 20.05.2016 по 02.01.2023 на посаді завідувача господарства (стомат послуги). Заборгованість з виплати заробітної плати в тому числі за січень 2023 склала 73\~962,68 грн., з них: сума ПДФО 13\~313,28 грн., сума військового збору 1\~109,44 грн., сума профспілкового внеску 739,62 грн., сума до видачі 58\~800,33 грн. Заборгованість за установою по сплаті ЄСВ на ФОП в сумі 16\~271,79 грн. Виходячи що спірні правовідносини виникли з трудових, саме на роботодавця покладено обов`язок довести виконання вимог законодавства щодо оплати праці. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Відповідно до\~ст. 3 КЗпП України\~- законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.\~21,\~43,\~46 Конституції України, ст.\~94,\~115 КЗпП України, ст.\~21,\~24 Закону України «Про оплату праці»\~- кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першою\~статті 1 Закону України «Про оплату праці»\~та частиною першою\~статті 94 КЗпП України\~встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою\~статті 15 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій\~статті 97 КЗпП України. Відповідно до ч. 1\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 233КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, які перевірені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням\~ст. 141 ЦПК України. Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду\~на ухвалення\~судом рішення\~на користь\~позивача,\~який при\~зверненні до\~суду з\~позовом був\~звільнений від\~його сплати,\~на підставі\~положення\~ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. Згідно із ст. 430 УПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 115, 116, 233 Кодексу законів про працю України, та

Outcome: approved