Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 16,5% з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування вимог зазначила, що позивач та відповідач 08 червня 2018 року зареєстрували шлюб.Від спільного шлюбу у них є донька - [PERSON] [INFO] . Від першого шлюбу у відповідача є дитина на утримання якої він вже сплачує аліменти на користь [PERSON] . Розмір аліментів на двох дітей складає 1/3 (33%). При народженні дітей від різних матерів, діти яких мають рівні права на отримання аліментів, аліменти діляться порівну на двох дітей, тобто по 16,5% на кожну дитину. Дитина [PERSON] живе разом з позивачем. Усі обов`язки щодо утримання та виховання позивач несе самостійно, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини. Ухвалою суду від 10.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання позивач подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності її представника, просила позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилала, про причину неявки суд не повідомила, пояснення третьої особи та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що 08 червня 2018 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований 08.06.2018 р. у Подільському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №345. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Сторони у справі є батьками малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1403 від 27.03.2019 року. На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №57685466 та №57685703 від 17.02.2021 року. Крім того, судом встановлено, що у відповідача є інша дитина - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він вже сплачує аліменти на користь [PERSON] у розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, що підтверджується копією постанови про звернення стягнення на заробітну платню від 24.05.2021 року у виконавчому провадженні №46047309, відкритого на підставі виконавчого листа Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області №740/3997/14 від 08.10.2014 року. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матір`ю, сторони не досягли згоди щодо розміру матеріального утримання доньки. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини - 16,5% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є достатнім, справедливим, та не буде порушувати майнові права дітей та його батьків, в тому числі і права малолітньої [PERSON] , на утримання якої відповідач вже сплачує аліменти. При цьому, суд зазначає, що позивач в разі наявності підстав не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, зміни способу стягнення аліментів, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved