Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про стягнення грошової компенсації за дні невикористаних відпусток. Позовна заява, мотивована тим, що у період з 14.09.2005 року по 02.12.2022 року вона знаходилася у трудових відносинах з КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, що підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] . Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем - КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області не виплачена їй компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 70 календарних днів становить 19483,62 грн. 02 грудня 2022 року вона була звільнена у зв`язку з переведенням до КП "Царичанське ВОЖКГ" ЦСР згідно наказу № 77-К від 02.12.2022 року. В день її звільнення 02 грудня 2022 року відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням частини першої статті 116 КЗпП України. Згідно довідки у зв`язку із її звільненням було нараховано до виплати 19483,62 грн. компенсації за 70 днів невикористаної відпустки. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за 70 днів невикористаної відпустки у розмірі 19483,62 грн. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області не з`явився. Від голови комісії з ліквідації Коваленка А. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Розглядаючи цей спір, суд приймає до уваги, що позовні вимоги по суті позову та викладені у позові обставини відповідач визнав, про що вказав у поданій суду заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 14.09.2005 року по 02.12.2022 року позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, що підтверджується записами у її трудовій книжці від 04.07.1988 року серії [NUMBER] (а.с. 5-10). Наказом КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 02 грудня 2022 року №77-к позивачку [PERSON] звільнено у зв`язку з переведенням до КП "Царичанське ВОЖКГ" ЦСР згідно п.5 статті 36 КЗпП України. Також у наказі зазначено про виплату позивачці [PERSON] компенсації за 70 календарних днів невикористаної відпустки (а.с.13). Згідно довідки КП "Виробниче об`єднання житлово-комунального господарства" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №17 від 02.03.2023 року, станом на 02 березня 2023 року заборгованість перед позивачкою [PERSON] становить по грошовій компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 19483,62 грн. (а.с.4). Отже, відповідачем була нарахована позивачці, але не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно із статтею 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних днів. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, суд приходить до висновку про те, що діями відповідача порушено положення трудового законодавства та права позивачки [PERSON] на своєчасне отримання грошової компенсації за всі невикористані нею дні щорічної відпустки, а тому порушене право позивачки підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на її користь компенсації за 70 днів невикористаної відпустки в розмірі 19483,62 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved