Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

10 січня 2023 року, згідно поштового відправлення, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CNXRRX04900013 від 01.10.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5280,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник зобов`язався сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, в наслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання та за місцем проживання, зазначеним ним у заяві, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 01 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" виникли кредитні правовідносини, оскільки відповідач звернувся до банку із заявою № CNXRRX04900013, відповідно до якої банк надав позичальнику кредит в сумі 5280,00 грн на строк 24 місяців строком з 01.10.2007 року по 01.10.2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 126,72 грн (а.с.7). Згідно заяви, позичальник зобов`язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Позивач надав розрахунок заборгованості, що виникла станом на 10.11.2022 року, яка становить 2282,08 грн - заборгованість за кредитом, 18544,28 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 491,29 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 23775,34 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Проте, позивач просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості в розмірі 21389,57 грн, яка складається з : 2282,08 грн - заборгованість за кредитом, 18544,28 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 491,29 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом, 71,92 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В порушення умов договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Враховуючи те, що відповідачем не надано заперечень щодо розрахунку заборгованості, зазначена заборгованість за кредитом, відсотками та комісією підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У заяві позичальника, яка підписана [PERSON] від 01.10.2007 розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором не зазначений, не містить відомостей щодо його погодження сторонами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «Стандарт). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «Стандарт), відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату пені, надані банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «Стандарт) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») «Стандарт) не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за вказаною пенею є безпідставними. У зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 21389,57 грн. Судом стягнуто 21317,65 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 99,66% (21317,65 х 100 : 21389,57). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2674 грн 87 коп. (2684 х 99,66% : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial