Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Вільшанської селищної ради Черкаської області з позовними вимогами про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач посилається на те, що [INFO] в с. Товста Звенигородського (Городищенського) району Черкаської області помер [PERSON] , який був її цивільним чоловіком. Починаючи з 1992 року та до дня його смерті [INFO] , безперервно проживали однією сім`єю в будинку [ADDRESS] . Протягом цього часу вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань, проте за час спільного проживання, шлюб офіційно не зареєстрували. Поховання [PERSON] здійснила за власні кошти. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Нива» с. Товста Городищенського району Черкаської області, та належала на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0281527, який був виготовлений згідно рішення Городищенської райдержадміністрації №109 від 11 квітня 1997 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 10 червня 1997 року №645. З метою оформити право власності на спадкове майно, звернулася до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на земельну частку (пай). Нотаріус, оглянувши подані документи, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не надано документи, які підтверджують, що вона є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , а також оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 серпня 2022 року та рекомендовано звернутися до суду. Протягом спільного проживання з 1992 року по 23 березня 2004 року ні вона, ні [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували. Оригінал Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0281527 був втрачений. Зазначені обставини позбавляють її право узаконити спадкове майно, що стало підставою звернення в суд за захистом. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2022 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову. В підготовчому засіданні 19 грудня 2022 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду. У судовому засіданні 15 лютого 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів з постановленням ухвали. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Представник відповідача Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, будучи повідомленим про слухання справи, не з`явився, подав клопотання від 24 лютого 2023 року за вхідним №ЕП-509/23 про розгляд цивільної справи без участі представника, проти задоволення позовної заяви не заперечив. Неявка представника відповідача не перешкоджає судовому розгляду, так як повідомлений вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у його відсутність. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення сторін, зміст поданого клопотання, свідчення свідків [PERSON] , [PERSON] , які посвідчили, що є сусідами та знайомими позивача і знають, що спадкодавець [PERSON] більше 20 років постійно проживав у не зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , з якою мали спільні інтереси та були пов`язані спільним побутом, господарством, до дня його смерті проживали разом, позивач здійснила його поховання, як дружина, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України Постанова №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Відповідно до п. 4, п.п. 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За загальним правилом ЦК України застосовується до тих відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Оскільки акти цивільного законодавства не мають зворотної сили і це підтверджується положенням про те, що ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК, його норми застосовуються тільки до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Норми Цивільного Кодексу України поширюється на права і обов`язки, які хоча і виникли до 1 січня 2004 року, але не припиняються і тривають після 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України. Позивач звернулася з вимогою про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тобто на час відкриття спадщини після 01 січня 2004 року, тому при вирішенні питання про прийняття позивачем спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, суд керується нормами ЦК України (16.01.2003 р.). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України спадкування перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, ст.16 Цивільного Кодексу України. Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні із досліджених доказів, згідно паспорта громадянина України Серії [NUMBER] , позивач [PERSON] народилася [INFO] в с.Товста Городищенського району Черкаської області, місце реєстрації з 04 січня 1986 року [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідок Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 17 вересня 2021 року, 08 липня 2022 року №16-18/116/5, №16-18/117/5, 16-18/438/4, виданих Старостинським округом №5 та №4 с.Товста Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, згідно Погосподарської книги №7 Товстівської сільської ради на 1991-1995 роки, №3 на 1996-2001 роки, №6 на 2001-2005 роки, [PERSON] , [INFO] , протягом вказаних періодів проживав та вів спільне господарство разом із співмешканкою [PERSON] , місце реєстрації [PERSON] , який прибув з Київської області Миронівський район с.Шандра з [INFO] було с.Товста Городищенського району Черкаської області, та на день смерті [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована за однією адресою співжителька [PERSON] (а.с.12-14). Позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] та листом Городищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16 вересня 2022 року №1013/23.16-04-05, де зазначено, що актовий запис про шлюб стосовно [PERSON] та [PERSON] в період з 1992 року по 2004 рік відсутній (а.с.15-17). [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Нива» с. Товста Городищенського району Черкаської області, та належала йому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0281527, виданий на підставі рішення Городищенської райдержадміністрації №109 від 11 квітня 1997 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 10 червня 1997 року №645 (а.с.11). Маючи на меті оформити право власності на спадкове майно, позивач звернулася до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на земельну частку (пай) (а.с.10). Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують, що вона є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON] та також оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 серпня 2022 року (а.с.10). Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0281527 на ім`я [PERSON] втрачено, про що подано оголошення до газети «Черкаський край» від 07 грудня 2022 року в № 47 (а.с.39). Відповідно до листа Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 грудня 2022 року №29-23-0.-4173/2-22, згідно Книги реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) КГСП «Нива» с.Товста Городищенського району Черкаської області, на [PERSON] за №645 зареєстровано 10 червня 1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЧР №0281527, на підставі розпорядження Городищенської районної державної адміністрації №109 від 11 квітня 1997 року, розмір земельної частки (паю) становить 2,88 умовних кадастрових гектарів та її вартість в цінах 1995 року становить 14703 грн., Державний Акт на право власності на земельну ділянку, взамін Сертифіката, не видавався (а.с.20). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2023 року, постановлено витребувати докази у Городищенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виді копії актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с.Товста Звенигородського (Городищенського) району Черкаської області та копій спадкових справ у Городищенській державній нотаріальній конторі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ), Шполянській державній нотаріальній конторі Звенигородського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) та Черкаському обласному Державному нотаріальному архіві щодо відкриття спадщини, кола спадкоємців після померлого [PERSON] (а.с.45-46), які були предметом дослідження у судовому засіданні. Відповідно до актового запису про смерть №6 від 24 березня 2004 року, здійсненим виконавчим комітетом Товстянської сільської ради народних депутатів Городищенського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 61 рік, місце смерті с.Товста Городищенського району Черкаської області (а.с.52). Згідно листа Черкаського обласного Державного нотаріального архіву Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) від 08 березня 2023 року №221/01-24, серед документів, які знаходяться на зберіганні у Черкаському обласному Державному нотаріальному архіві, жодних відомостей стосовно [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , не знайдено (а.с.55). Відповідно до листа Городищенської державної нотаріальної контори Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) від 09 березня 2023 року №158/01-16, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкові справу після померлого [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу у Шполянській державній нотаріальній конторі Звенигородського району Черкаської області (а.с.57). Як вбачається із копії спадкової справи №255/2022, яка надійшла до суду від Шполянської державної нотаріальної контори Звенигородського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ), позивач є єдиною особою, яка виявила бажання юридично оформити право на майно спадкодавця [PERSON] , інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, що підтверджується заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 09 серпня 2022 року, повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00036051433 від 06 липня 2022 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №69701816 від 09 серпня 2022 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69701937 від 09 серпня 2022 року (а.с.59-65). На підставі вище досліджених доказів встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] , спадщину ніхто не прийняв, спадкоємці інших черг відсутні. Відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район Черкаської області був ліквідований і включений до складу нових Черкаського району та Звенигородського району. Звертаючись з позовом до суду, позивач обґрунтувала свої вимоги з посиланням на положення статтей ЦК УРСР 1963 року та ЦК України, зазначаючи, що, як особа, яка проживала однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] до дня його смерті, не менше, як п`ять років, відноситься до спадкоємців чертвертої черги за законом та відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на успадкування права на земельну ділянку (пай). Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач довела факт спільного проживання однією сім`єю не менше п`яти років із спадкодавцем [PERSON] , відсутність інших спадкоємців, що підтверджується і свідченнями свідків, дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права на спадкування, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку Держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. В силу ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо він в установлений строк, ст.1270 ЦК України, не заявив відмову від неї. Перешкод для прийняття спадщини після померлого [PERSON] , судом не встановлено. Земельна ділянка, яка є предметом судового розгляду, не перебуває під заставою, не належить іншим особам. З метою узаконення спадщини, за наявності правових підстав для того, суд, вважає за необхідне визнати позивача спадкоємцем четвертої черги та право на земельну часту (пай) за законом, остільки із змісту вивчених і досліджених судом доказів встановлено належність спадкового майна спадкодавцю [PERSON] та право на його спадкування, за позивачем [PERSON] .. Позов підтверджується: копією паспорта громадянина України Серії [NUMBER] ; копіями довідок Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 17 вересня 2021 року, 08 липня 2022 року №16-18/116/5, №16-18/117/5, 16-18/438/4; копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] ; копією листа Городищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16 вересня 2022 року №1013/23.16-04-05; копією Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0281527; копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 серпня 2022 року; копією газети «Черкаський край» від 07 грудня 2022 року в № 47; копією листа Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 грудня 2022 року №29-23-0.-4173/2-22; копією актового запису про смерть №6 від 24 березня 2004 року; листом Черкаського обласного Державного нотаріального архіву Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) від 08 березня 2023 року №221/01-24; листом Городищенської державної нотаріальної контори Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ) від 09 березня 2023 року №158/01-16; копією заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 09 серпня 2022 року; копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00036051433 від 06 липня 2022 року; копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №69701816 від 09 серпня 2022 року; копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори); копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69701937 від 09 серпня 2022 року; квитанцією про сплату судового збору №7858-0754-3554-1175 від 05 грудня 2022 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved