Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

\~\~ [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі, який було розірвано 24 лютого 2006 року. Від спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Зазначила, що зараз донька навчається на денній формі навчання за рахунок коштів держбюджету у Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнології ім.С.З.Гжицького. Строк навчання до липня 2023 року. На даний час позивач утримує доньку самотужки, не в змозі повністю матеріально забезпечити та надати всі належні умови для навчання. У зв`язку з навчанням, донька витрачає кошти на проїзд до місця навчання, на харчування, одяг, придбання підручників та ряд інших супутніх витрат пов`язаних із процесом навчання. Розмір таких витрат складає близько 7000 грн. Батько є працездатним, здоровим, коштів на утримання спільної доньки не надає, але має можливість сплачувати аліменти на утримання [PERSON] на період навчання. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] 23-х річного віку, за умови що вона буде продовжувати навчання. Матеріали справи поступили у провадження судді Білецької М.О. У зв`язку із настанням обставин, які унеможливлюють здійснення повноважень суддею Яворівського районного суду Львівської області Білецькою М.О. а саме довготривалою непрацездатністю, відповідно до розпорядження керівника апарату №238 від 23.12.2022 року «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільну справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено та передано на розгляд судді Матвіїву І.М. \~ \~ \~ Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.01.2023 прийнято до свого провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 23.03.2023 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Даніліна С.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов визнав\~частково та\~не заперечує\~щодо стягнення\~аліментів у\~розмірі 1/6\~частки від\~усіх видів\~заробітку відповідача. На\~обґрунтування відзиву\~зазначив,\~що [PERSON] \~розуміє свій\~обов`язок\~сплачувати аліменти\~та не\~має наміру\~від нього\~ухилятися,\~додав,\~що ще\~додатково на\~утриманні двоє\~неповнолітніх дітей\~2009\~та 2014\~року народження,\~на яких\~теж сплачує\~аліменти.\~Вимоги позивача\~не відповідають\~чинному законодавству,\~розмір аліментів\~не враховує\~його матеріального\~положення та\~інші істотні\~обставини,\~що мають\~значення для\~вирішення подібного\~роду питань.\~Вважає,\~що позивачка\~не надала\~належних та\~допустимих доказів,\~що розмір\~витрат \~на навчання\~складає 7000\~грн щомісяця. Обов`язок щодо утримання дитини покладається на обох батьків, а відтак утримувати доньки має також і її матір. Окрім цього [PERSON] отримує стипендію, яка складає близько 2000 грн, адже навчається за кошти державного бюджету та має можливість частково забезпечувати себе самостійно. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позовну просить розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~ст.268 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.04.2023, є дата складення повного судового рішення\~17.04.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~народилася [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 16.09.2004.\~Батько \~ [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.09.2006 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 24.02.2006 року, актовий запис № 35. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно виконавчого листа від 02.06.2017 виданого Яворівським районним судом Львівської області у справі №460/1340/17 суд вирішив стягувати з [PERSON] , [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] , в користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої в [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою ЦНАП Новояворівської міської ради №1653 від 05.09.2022, виданої [PERSON] , про те що вона фактично зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї (зареєстровані) входить донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки\~№164\~від\~08.09.2022\~виданоїЛьвівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнології ім.С.З.Гжицького, про те що [PERSON] \~дійсно\~навчається на\~денній формі навчання за рахунок коштів держбюджету. Закінчує навчання в липні 2023 року. Частиною 2 статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Якщо батько, мати не мають відповідних коштів, нерухомого майна, які б забезпечили утримання сина, дочки, виконання цього їх обов`язку буде неможливим. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, відзначає, що утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків, бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, позовні вимоги визнав. Таким чином,

Outcome: partial