Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Приморським районним судом м. Одеси 29 березня .2023 ухвалено рішення, яким залишено без задоволення позов товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Бліц 2011», [PERSON] , за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Хома Анни Сергіївни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Тетяни Анатоліївни про поновлення запису про іпотеку, визнання договору купівлі-продажу недійсними, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності. До суду 03.04.2023 надійшла заява подана представником відповідача [PERSON] [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, згідно якої просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на надання правової допомоги у розмірі 1050 євро та 102,04 долари США. В обґрунтування заяви відзначено, що витрати на професійну допомогу, які понесла [PERSON] у зв`язку з розглядом даної справи склали 100 євро та 102,4 долари США, витрати пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду склали 950 євро: здійснення перекладів документів, засвідчення перекладів, проставлення апостиля та направлення документів засобами поштового зв`язку з Республіки Франція до суду. До суду 06.04.2023 надійшли заперечення представника ТОВ «Брайт Інвестмент» Подорожнього А.С., згідно яких вказує, що заявлена сума витрат на професійну допомогу необґрунтована, адже відзив представником не подавався, обсяг наданих адвокатом послуг є завищеним, а сума витрат є неспівмірною. Крім того, представником не наведено підстав стягнення таких витрат в іноземній валюті. Вказує, що перекладач до участі у справі не залучався, адвокат розуміє українську і мову і договір між відповідачем та адвокатом також викладений українською мовою, а документи могли бути відправлені через електрону пошту або систему «Електронний суд», тому такі витрати були не обов`язковими. У судовому засіданні 06.04.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , представника заявника [PERSON] та представника [PERSON] [PERSON] було оголошено перерву до 17.04.2023. [PERSON] вказала, що витрати на правову допомогу заявлені в іноземній валюті, оскільки відповідач є громадянином Франції, а договір укладений онлайн, вимоги заяви підтримала. У судове засіданні 17.04.2023 представник заявника [PERSON] не з`явилася, звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, адже пояснення надала в першому засіданні. Представник позивача [PERSON] заперечувала проти задоволення заяви. Представник [PERSON] [PERSON] підтримала подану заяву. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час, дату та місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши подану заяву, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та часткове обґрунтування вимог про стягнення судових витрат, з огляду на наступне. Пунктом 3 частини 1\~статті 270 ЦПК України\~визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Тож, оскільки при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання стягнення судових витрат. Судом встановлено, що 01 березня 2023 між адвокатом Степанишиною Альоною Сергіївною та Леонорою Пасховер Меліз, громадянкою Франції укладено договір №2023/06 про надання правової допомоги, згідно п.4 якого, розмір гонорару адвоката розраховується відповідно до кількості часу, витраченого Адвокатом на надання правової допомоги Клієнту (т.3 а.с.12-13). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд має право у своєму судовому рішенні вказувати про стягнення грошової суми в іноземній валюті, у якій і підлягає тоді його виконання (дивитись, наприклад, постанови Великої Плати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц та у справі № 464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц). Верховний суд у постанові від 06.12.2022 при розгляді справи №824/62/22, вказав про визначення відшкодування витрат на правничу допомогу в євро, враховуючи договірні умови оплати адвокатських послуг. Вищевказаний договір укладений між [PERSON] та [PERSON] не передбачає оплату витрат на правову допомогу в іноземній валюті, тому витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті в національній валюті України гривні. Крім того, ст. 5 Закону України «Про валюту і валютні операції» не передбачає можливість стягнення витрат на правову допомогу в іноземній валюті. Національний банк України надав роз`яснення Асоціації приватних виконавців України, згідно яких вказав, що норми пункту 12 Постанови №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» наразі не передбачають можливості здійснення банком операції з купівлі іноземної валюти за дорученням приватного або державного виконавця. Відзначено, що за наявності відповідних передумов на грошово-кредитному ринку НБУ проаналізує можливість урахування пропозиції Асоціації привнесені чергових змін до Постанови №18. Тому, з урахування необхідності забезпечення реального виконання судового рішення, стягнення коштів в іноземній валюті призведе до неможливості його виконання, враховуючи наявні обмеження на покупку іноземної валюти. Згідно детального опису робіт від 31.03.2023, формування правової позиції, вивчення практики Верховного Суду та ознайомлення з документами, які направлені [PERSON] до суду зайняло 4 годин (100 євро), участь у судовому засіданні 02.03.2023 (23,51 дол. США), прибуття до суду для участі у засідання 15.03.2023 (25,51 дол. США), участь у судовому засіданні 29.03.2023 (51,02 дол. США), що сумі становить 100 євро, 102,04 дол. США (а.с.14). Підстави визначення частини послуг адвокат в євро, а частини - в доларах, встановити не можливо. Судове засідання 02.03.2023 тривало 15 хвилин, судове засідання 15.03.2023 було відкладено у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати в укриття, а судове засідання 29.03.2023 тривало 1 годину 40 хвилин. Як вірно зазначає представник позивача відзив представником відповідача подано не було. Адвокат Степанишина А.С. 14.03.2023 подала попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат (т.2 а.с.181), в судовому засіданні 29.03.2029 подала клопотання про долучення заяви (т.2 .с.204). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Враховуючи подання представником відповідача двох заяв та участь в двох судових засіданнях та приїзд на судове засідання, яке не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та необхідністю слідувати в укриття, беручи до уваги складність справи та її важливість для сторін, враховуючи заперечення представника позивача, суд вважає, що витрати на правову допомогу з позивача на користь відповідача підлягають стягненню у розмірі 2000 грн. Щодо перекладу документів, то такі витрати не підлягають стягненню з позивача, з огляду на наступне. Договір про надання правової допомоги укладено між [PERSON] та адвокатом Степанишиною А.С. українською мовою, детальний опис робіт складений українською мовою, який також підписаний адвокатом та клієнтом, що свідчить про те, що відповідачка знає та розуміє українську мову, адже неможливо підписати документ складений не зрозумілою тобі мовою. Таким чином, витрати на переклад документів та засвідчення перекладу не були необхідними. Направлення заяви [PERSON] до суду з Франції також могло відбутися з використанням альтернативних засобів комунікації таких як електронна пошта, що також підтверджує відсутність необхідності таких витрат, тому сума у розмірі 950 євро витрачена на переклад, засвідчення та відправку документів не підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: partial