Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

02.12.2022 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, пред`явленим до Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС», Департаменту адміністративних послу та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якому третьою особою вказала [PERSON] , про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить визнати трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС» припиненими з 28 листопада 2022 року у зв`язку з її звільненням із займаної посади директора Товариства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України; зобов`язати Департамент адміністративних послу та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виключивши [PERSON] із зазначеного реєстру як керівника. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається у позові на те, що з 06.12.2018 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС», вищим органом управління якого є загальні збори учасників. Учасником (засновником) товариства є фізична особа [PERSON] , розмір частки засновника (учасника):1000 грн. (100%), керівником і представником є [PERSON] . Згідно наказу ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» про призначення директора від 06.12.2018 року №1 [PERSON] приступила до виконання обов`язків директора товариства з 06.12.2018 року на підставі рішення засновника від 04.12.2018 року. На виконання вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Статуту товариства 21.10.2022 року вона направила на адресу ТОВ «НІКА-ФЛЕКС», а також на адресу його учасника [PERSON] повідомлення про проведення позачергових Загальних зборів учасників Товариства і заяву про її звільнення з посади директора Товариства за власним бажанням з 28.11.2022 року. Проте, згідно з актом від 28.11.2022 року позачергові загальні збори учасників ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» не відбулися у зв`язку із відсутністю учасників. До цього 08.07.2022 року вона писала заяву про звільнення з посади директора з 01.08.2022 року, але вона залишилась без розгляду, що вказує на протиправну поведінку єдиного засновника Товариства [PERSON] . Посилаючись на вказане, позивач вказує на те, що вона фактично позбавлена можливості реалізувати передбачене частиною 1 ст. 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, чим порушуються її права бути звільненою, тому вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.12.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14.02.2023 року до суду від Департаменту адміністративних послу та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено про неналежність відповідати за цим позовом цим відповідачем, оскільки внесення змін до Єдиного державного реєстру щодо державної реєстрації юридичної особи, зокрема, про зміни керівника Товариства, вноситься державним реєстратором на підставі поданих, у відповідності ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», уповноваженою особою Товариства документів, а зобов`язання Відділу реєстрації вилучити запис про [PERSON] як директора (керівника) не відповідає визначеним у ст. 25 зазначеного Закону підставам. При цьому зазначив, що внесення відомостей до Єдиного державного реєстру про керівника Товариства є для державного реєстратора обов`язковим, у відповідності до ст.9 Закону про державну реєстрацію, а, оскільки іншого керівника Товариства не обрано, то і внести зміни про іншого керівника є неможливим, що робить і неможливим, в свою чергу, внести зміни щодо керівника ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» Цаніді В.С. Відповідач ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, на подання відзиву на позов не скористався та відзиву на позов не подавав. 14.02.2023 року до суду від представника позивача надійшла Відповідь на відзив, в якій представник підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Ухвалою суду від 15.02.2023 року здійснено перехід від розгляду справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданій суду 05.04.2023 року заяві представник позивача просила розглянути справу у її відсутність та без фіксації судового процесу, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених у позові. У наданому суду листі, який надійшов 05.04.2023 року, представник відповідача Департаменту адміністративних послу та дозвільних процедур Дніпровської міської ради просив розглянути справу за відсутності представника. Представник відповідача\~-\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«НІКА-ФЛЕКС»\~та \~третя особа\~ [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами та дійшов до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положень пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено та вбачається з наданої Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Рішення учасника Товариства від 04.12.2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС», ідентифікаційний код юридичної особи: 42676722, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, буд.43, приміщення 303, зареєстроване з 06.12.2018 року. Засновником (учасником) товариства є: фізична особа [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , розмір частки засновника (учасника):1000 грн. (100%). Згідно наказу ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» про призначення директора від 06.12.2018 року №1 [PERSON] приступила до виконання обов`язків директора товариства з 06.12.2018 року на підставі рішення засновника від 04.12.2018 року, що узгоджується і з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вбачається з копії трудової книжки позивача. 08.07.2022 року [PERSON] на адресу єдиного засновника ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» [PERSON] направлено заяву про звільнення з посади директора товариства з 01.08.2022 року за ст. 38 КЗпП за власним бажанням, яка залишена без відповіді. 21.10.2022 року [PERSON] направила на адресу ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» заяву про звільнення з посади директора товариства з 28.11.2022 року за ст. 38 КЗпП за власним бажанням, а також направлено Товариству та його засновнику Повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ «НІКА-ФЛЕКС», скликаних директором Товариства [PERSON] у відповідності до підпункту 4.6.1. пункту 4.6. розділу 6 Статуту Товариства, які відбудуться 28.11.2022 року за адресою [ADDRESS] , офіс приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. із зазначенням проекту порядку денного: «1.Про зміну директора Товариства, 2. Про здійснення державної реєстрації змін до відомостей про Товариство». У відповідності до наданих позивачем у копіях поштових накладних та повідомлень, описів вкладення до цінних листів, остання відправила поштою вищезазначені заяву про звільнення та повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства. Згідно з Актом від 28.11.2022 року, складеним директором ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» Цаніді В.С., загальні збори учасників ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» не відбулися у зв`язку із відсутністю єдиного учасника Товариства [PERSON] , який був повідомлений про скликання зборів належним чином, що унеможливлює прийняття рішення з питань порядку денного. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивач використала всі можливі засоби для захисту свого права щодо звільнення з займаної посади за власним бажанням в позасудовому порядку. Згідно з ч. 2 ст.\~4\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Зазначені положення кореспондуються з національним законодавством. Відповідно до ст.\~3\~КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 43\~Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. N 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. N 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. N 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.\~43\~Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Так, відповідно до ст. ст. 2, 5-1 КЗпП України, право громадян України на працю, серед іншого, включає право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України вільний вибір виду діяльності. Згідно зі ст. ст.\~22\~КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.\~ За змістом положень ст. 38 КЗпП, ст.ст.30, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ст.ст.58,60,62\~ЗУ «Про\~господарські товариства» права директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Відповідно до\~ст.28\~Закону України\~«Про товариства\~з обмеженою\~та додатковою\~відповідальністю» органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників є вищим органом товариства. У відповідності до положень ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства, зокрема, до компетенції загальних зборів учасників належать: обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Статтею 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради або ради директорів товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Зі змісту ст.\~21\~КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст.\~38\~КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Вбачається, що вказані вимоги станом на 20.10.2022 року позивачем було виконано в повному обсязі, що підтверджується наданими нею доказами. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. Особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів або небажання учасників з`явитись на загальні збори Товариства, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 390/1449/19. Відповідно до КЗпП України встановлено загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КЗпП України\~\~та ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом ст. 38 КЗпП України, Закону України\~«Про товариства\~з обмеженою\~та додатковою\~відповідальністю» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни до Єдиного державного реєстру. Верховний Суд у своїх постанові від 03 липня 2019 року по справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), розглядаючи спір про звільнення з посади директора товариства та зобов`язання вчинити певні дії, зазначив про таке. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. В ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинила передбачені ст. 38 КЗпП України, статутом Товариства, Закону України\~«Про товариства\~з обмеженою\~та додатковою\~відповідальністю» дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний нею спосіб захисту, направлений на відновлення її трудових прав, гарантованих Конституцією України. За встановлених у справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист її порушених прав у обраний нею спосіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати трудові відносини директора [PERSON] з ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» припиненими. Тобто, пред`явлення позову, по суті, спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем та Товариством, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості скористатися своїм правом на звільнення за власним бажанням, виходячи з неможливості проведення загальних зборів товариства. Судом встановлено, що заява [PERSON] від 20.10.2022 року про звільнення з посади директора ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» за власним бажанням у встановлений строк та спосіб відповідачем розглянута не була. Зазначена бездіяльність відповідача порушує трудові права позивача, зокрема, право бути звільненою із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи. За таких обставин суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним і таким, що не суперечить закону, а трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» слід визнати припиненими з 28 листопада 2022 року, тобто дати скликання загальних зборів учасників Товариства з порядком денним розгляду вказаного питання, із зобов`язанням Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС» внести зміни до відомостей про керівника Товариства, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що по суду належить задовольнити. Розв`язуючи вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Департаменту адміністративних послу та дозвільних процедур Дніпровської міської ради внести зміни до відомостей про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про [PERSON] як директора (керівника), слід зазначити наступне. Відповідно до статті 58\~Закону України\~«Про господарські\~товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Загальні збори учасників товариства обирають голову товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (частина 2 статті 30 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). Питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства. За приписами статті 59\~Закону України\~«Про господарські\~товариства» до виключної компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю відноситься, зокрема, утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства. Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 1\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію юридичних\~осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань» державна реєстрація - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу. Державна реєстрація базується на таких основних принципах, зокрема державної реєстрації за заявницьким принципом, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону (частина 1 статті 4 Закону). Процедура внесення змін до відомостей про юридичну особу визначена Порядком реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 № 359/5. Спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб є Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Відповідно до приписів вказаного Закону та Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого Наказом Міністерства\~Юстиції України\~N\~359/5\~від 09.02.2016 така реєстраційна дія як «виключити запис» - відсутня, можливо лише здійснити реєстраційну дію «зміна відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі». Перелік документів, що подаються для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, встановлюється частиною 4 статті 17 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Частиною 1 ст.\~25\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань» зазначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, відповідно до зазначених норм чинного законодавства на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або за рішенням колегіального органу товариства з обмеженою відповідальністю можливо внести зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі. У разі подання документів для проведення реєстрації змін до відомостей щодо юридичної особи заявником відповідно до п. 8 ч. 1 ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань» є уповноважений представник юридичної особи. Згідно з положеннями пункту 5 розділу II Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 № 359/5, у разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Відповідно до абзацу 2 пункту 6 частини 1 статті 15\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, подається рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, яке викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами або головою та секретарем загальних зборів (у разі прийняття такого рішення загальними зборами). Справжність підписів на такому рішенні нотаріально засвідчується, крім випадків, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи, документи на внесення змін до відомостей про ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» уповноваженим представником не подавались, таким чином відмови в проведенні реєстраційної дії не було, щоб порушувало права позивача відповідачем Департаментом адміністративних послу та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на звільнення з посади. Разом з тим, слід зазначити, що суд не вправі втручатися у діяльність органу - суб`єкта державної реєстрації, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до Єдиного державного реєстру, а рішення суду про припинення трудових відносин саме по собі, згідно зі ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що закріплено аналогічною правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18, тому в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Таким чином, суд вважає необхідним для поновлення прав та інтересів позивача, визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС» (ЄДРПОУ 42676722) та директором Цаніді Вікторією Сергіївною на підставі статті 38\~КЗпП України за власним бажанням з 28 листопада 2022 року, зобов`язавши Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС» (ЄДРПОУ 42676722) звернутись через уповноваженого представника із пакетом документів, передбаченим ч.4 ст.17 Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для внесення змін до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКА-ФЛЕКС» (ЄДРПОУ 42676722), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про керівника. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТОВ «НІКА-ФЛЕКС» на користь позивача судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial