Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 01 лютого 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовна заява [PERSON] бґрунтована тим, що 14 травня 2019 року Самбірським міським відділом реєстрації актів цивільного стану між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що з відповідачем сімейне життя не склалося, [PERSON] байдуже відноситься до неї, безвідповідально ставиться до потреб сім`ї, не може її забезпечити, внаслідок чого виникали постійні скандали та конфлікти. Вони проживають окремо, відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати. Також просить стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації до повноліття дитини, оскільки добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Рівненській області згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України 07.02.2023 Самбірським міськрайонним судом Львівської області було направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.19). Відповідна інформація надійшла до Самбірського міськрайонного суду Львівської області 08.02.2023 (а.с.21). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 21). Позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву від 05.04.2023, в якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.29). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, 29 березня 2023 року подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності (а.с. 32-34). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14 травня 2019 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Самбірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.7). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Самбірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.8). Згідно довідки про доходи від 14.03.2023 [PERSON] працює кондитером у ФОП [PERSON] та її заробітна плата у лютому 2023 року склала 3350,00 грн. (а.с.30). Сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2020 року з причин відсутності між ними почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім`єю не мешкають, спільного господарства не ведуть. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Добровільність шлюбу - принцип сімейного права, що охоплює наявність вільної та цілковитої згоди не лише при реєстрації шлюбу, а й під час перебування у шлюбі і подальшого його розірвання. Тобто ніхто не може бути примушений до перебування у шлюбних відносинах. За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивачка наполягає на розлученні, на примирення не згодна, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини; 3) наявність у платника аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини витрати платника аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частин 1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи вищевикладене, визнання позовних вимог відповідачем, суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходить з принципів справедливості, добросовісності, розумності і відповідності моральним засадам суспільства та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 4000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 01 лютого 2023 року до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1073,00 грн. за позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, від сплати судового збору в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена (а.с.6). Враховуючи, що судом позовні вимоги позивачки задоволені в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 1073,00 грн. та в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,00 грн.

Outcome: approved