Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбу, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 19 листопада 2011 року за актовим записом № 2419. У подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Починаючи з початку 2022 року сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. На даний час збереження сім`ї неможливе. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу без надання строку на примирення. Крім того, представник позивачки зазначив, що неповнолітній син [PERSON] та [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Батько дитини не приймає участі в утриманні [PERSON] , [INFO] . Ураховуючи викладене представник позивачки просить суд розірвати шлюб між позивачкою, [PERSON] , і відповідачем, [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON] , та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник у підготовче судове засідання не з`явились. 29.03.2023 на адресу суду від представника позивачки, адвоката Кутлиєва Б.Н., надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки, з якої вбачається, що останні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позов. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З врахуванням того, що відповідач повністю визнав позов, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив,що між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 19 листопада 2011 року за актовим записом № 2419 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до копії довідки № 2591 від 29.10.2018 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з позивачкою (а.с. 15). Відповідачем не оспорюється те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Починаючи з початку 2022 року він разом з позивачкою не проживає та не веде спільного господарства. Збереження сім`ї неможливе. Крім того, відповідачем не заперечується, що неповнолітній син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказані обставини визнані відповідачем та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Статтею 12 ч. 1, 2, 3, 4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому суд приходить до висновку, що вказаний шлюб необхідно розірвати. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою молодого віку, позивачка просить стягнути аліменти у мінімальному розмірі визначеному законом, доказів, які спростовували б вказані обставини суду не надав. Ураховуючи вищевикладене, суд задовольняє позов, стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці за її бажанням після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON] . Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Крім того, задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved