Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 02.05.1993 він з відповідачем зареєстрували шлюб і проживали разом до 18.05.2017, після чого розлучилися. У шлюбі в сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та старший син, який є повнолітнім, і проживає окремо. Вказував, що після розлучення син [PERSON] проживав з ним, та знаходився на його матеріальному утриманні. На даний час у них з відповідачкою виник спір щодо місця проживання сина [PERSON] . Вважає, що оскільки син після розлучення проживав весь час з позивачем, то і надалі йому буде краще жити у нього. Сама дитина бажає жити з батьком. Позивач матеріально забезпечений, має житло у власності, де вони зараз проживають. Відповідачка проживає окремо, життям дитини не цікавиться. Усі намагання позивача вирішити спір в досудовому порядку залишилися марними. Відповідачка не бажає забирати дитину до себе і відмовляється дати згоду на проживання сина з батьком. Посилаючись на вказане позивач просив визначити місце проживання дитини разом із ним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. На запитання суду, що спонукало позивача звернутися до суду із цим позовом, позивач пояснив, що йому необхідна правова визначеність щодо місця проживання дитини. На запитання суду, чи перешкоджає матір у проживання сина із батьком, позивач пояснив, що жодних перешкод матір не чинить і дитина увесь час з моменту розлучення проживала з батьком. Позивач також підтвердив, що будь-яких обмежень у дієздатності сина не вбачає. Син сторін [PERSON] , стосовно якого вирішується питання про визначення місця проживання, в судовому засіданні пояснив, що після того, як батьки розлучились, він залишився проживати з батьком. Повідомив, що і надалі бажає проживати з батьком. Пояснив, що ні матір, ні інші особи не перешкоджають йому проживати з батьком. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», на номер телефону, вказаний відповідачем у заявці про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення. На стадії підготовки до судового розгляду відповідач подала до суду дві заяви, яка зареєстровані у канцелярії суду 01.03.2023, в яких зазначила, що визнає позов, просила розгляд справи провести без її участі. 01.03.2023 подала до суду також заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення. Під час судового розгляду будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважала за можливе визначите місце проживання дитини з батьком. На запитання суду, чи відомі органу опіки та піклування будь-які обставини, які можуть свідчити про обмеження дієздатності сина сторін, представник повідомила, що такі обставини їм невідомі. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі обставини. [PERSON] та [PERSON] 02.05.1993 зареєстрували шлюб, який за рішенням суду від 18.05.2017 було розірвано. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються рішенням Барського районного суду Вінницької області від 18.05.2017 у справі №125/785/17, яке набрало законої сили 30.05.2017, даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 20.04.2021 Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому проживає без реєстрації разом із сином [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Ці обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №268469890 від 31.07.2021, та довідкою №73, виданою 07.02.2023 Старостою Балківського старостинського округу Барської міської ради Чмихом О. В. За даними довідки про доходи від 10.02.2023, позивач [PERSON] працевлаштований у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області, дохід за 2022 рік склав 238433,79 гривень. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Барської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області №5 від 06.04.2023, місце проживання неповнолітнього рекомендовано разом із батьком [PERSON] . Згідно з\~нормами статті\~141\~Сімейного кодексу\~України\~мати,\~батько\~мають\~рівні права\~та\~обов`язки\~щодо\~дитини,\~незалежно\~від\~того,\~чи\~перебували вони\~у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до норм статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стаття 161 Сімейного кодексу України має назву «Спір між\~матір`ю\~та батьком\~щодо місця\~проживання малолітньої\~дитини». Нормами\~цієї статті\~визначено:\~якщо мати\~та\~батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під\~час вирішення\~спору щодо\~місця проживання\~малолітньої дитини\~беруться до\~уваги ставлення\~батьків до\~виконання своїх\~батьківських обов`язків,\~особиста прихильність\~дитини до\~кожного з\~них,\~вік дитини,\~стан її\~здоров`я\~та\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таким чином, до компетенції суду належить вирішення спору між батьками щодо місця проживання саме малолітньої дитини, адже згідно з приписами частини 3 статті 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Зазначене узгоджується з положеннями частини 2 статті 29 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з частиною другою статті 6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. У частині 1 статті 31 Цивільного кодексу України малолітня особа також визначена як фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років. Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 Сімейного кодексу України та положеннями статті 29 Цивільного кодексу України. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 753/6498/15-ц, які суд враховує у цій справі. У своєму висновку орган опіки та піклування також посилався на те, що згідно з приписами частини 3 статті 160 Сімейного кодексу країни місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Висновок не містить зазначення обставин, які б свідчили про необхідність втручання держави в особі суду у право неповнолітньої особи самостійно визначати своє місце проживання. За результатами судового розгляду судом також не встановлено жодних обставин, які б могли стати підставою для визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] судом. Отже,\~оскільки ще\~до моменту\~подання до\~суду позовної\~заяви сину\~сторін [PERSON] \~виповнилось 14\~років, тому відповідно до приписів сімейного і цивільного законодавства він має право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, а суд позбавлений можливості визначати місце проживання особи, якій виповнилося 14 років, за відсутності належних і достатніх для цього підстав, яких під час цього судового розгляду не встановлено. Суд зауважує, що визначення місця проживання дитини судом здійснюється у разі наявності спору з цього приводу між батьками, тобто коли обоє із батьків бажають, щоб дитина проживала з кожним із них, однак не можуть домовитися про місце проживання дитини в позасудовому порядку. Визначення місця проживання дитини за судовим рішенням не може здійснюватися задля задоволення інтересів позивача, які не пов`язані із реалізацією позивачем права на проживання разом із своєю дитиною. З викладених мотивів у задоволенні позову слід відмовити повністю. Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed