Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.03.2023 р. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обгрунтовував тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та фактично проживають з ним. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них розійшлися спільні життєві бачення, цінності та інтереси. На даний час шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Шлюб існує формально. Тому просив розірвати шлюб із відповідачем, дітей залишити поживати із ним. Позивач [PERSON] у судове засідання 03.04.2023 р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій позов підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.20-21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від неї до суду 30.03.2023 р. надійшла заява в якій вона позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо розірвання шлюбу та залишення дітей на проживання із батьком (а.с.17-19). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.03.2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис №106 (а.с.3). У даному шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.4-8). Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги позову щодо залишення неповнолітніх дітей сторін проживати із позивачем, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що відповідач не заперечувала щодо залишення неповнолітніх дітей на проживання із батьком, таким чином слід залишити проживати неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . На підставі наведеного, відповідно до ст. 24, 110, 112, 114, 161 СК України,

Outcome: approved