Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності документів. Заява мотивована тим, що заявниця в квітні 2022 року звернулася до відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФ України в Черкаській області із консультацією щодо призначення пенсії за віком, де їй повідомили, що їй буде відмовлено в призначенні пенсії через не підтвердження трудової діяльності, а саме розбіжності написання ім`я та по батькові в трудових книжках з паспортом. В трудовій книжці [NUMBER] виданої 27.03.1981 року Драбівським районним споживчим товариством Черкаської області УРСР та трудовій книжці [NUMBER] виданої 20.04.1987 року ім`я та по-батькові заявниці записано російською мовою як « [PERSON] », що не збігається з записом в паспорті громадянина України, де ім`я та по батькові зазначено « [PERSON] ». Внаслідок помилки, в заявниці виникла невідповідність між документами, що посвідчує її особу та документами які були видані на її ім`я. Допущена помилка не дає можливості зарахувати трудовий стаж, а тому виникла необхідність у судовому порядку встановити факт належності її трудових книжок для оформлення пенсії за віком. Заявниця в судовому засідання підтримала заяву, просила суд її задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. В письмових поясненнях заперечувала проти задоволення заяви, оскільки вважає, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, наявний спір щодо трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження. Заявник не надала ні до органів Пенсійного фонду України, ані до суду жодної уточнюючої довідки про періоди роботи у спірний період згідно записів трудової книжки [NUMBER] виданої 27.03.1981 року Драбівським районним споживчим товариством Черкаської області УРСР та трудової книжки [NUMBER] виданої 20.04.1987 року. Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, свідка, суд дійшов до наступного. З копії паспорта заявника та свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається, що її прізвище після одруження змінилося з [PERSON] на [PERSON] . Трудова книжка [NUMBER] видана 27.03.1981 року Драбівським районним споживчим товариством Черкаської області УРСР видана на ім?я « [PERSON] », [INFO] , а запис зроблено російською мовою. Зроблено напис про те, що прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . Трудова книжка [NUMBER] видана 20.04.1987 року на ім`я « [PERSON] », [INFO] , а запис зроблено російською мовою. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] підвередили суду, що [PERSON] дійсно працювала в магазині в с. Бойківщина Драбівського району Черкаської області в 90х роках, який відносився до Драбівського районного споживчого товариства, що відповідає записам в трудових книжках заявниці. \~ \~ \~ \~Дата народження в трудових книжка їх власника співпадає з датою народження заявниці. В паспорті заявниці її ПІП перекладено на російську мову як « [PERSON] ». Тобто по батькові заявниця російською мовою є « [PERSON] », так само як і зазначено в трудових книжках. Щодо імені заявниці, то з загальнодоступних джерел відомо, що за правилами російської мови українське ім?я « [PERSON] » відповідає і перекладається на російську як « [PERSON] », проте може мати другий варіант перекладу « [PERSON] », який також є правильними. Тобто, спірні трудові книжки дійсно належать заявниці, і помилки в написанні її імені та по батькові в них не має. Зацікавлена сторона також не вказала у поданій заяві про те, що вбачає помилку у написанні імені та по батькові заявниці в трудових книжках. Відтак, суд вважає, що підстав для встановлення факту належності трудових книжок заявниці немає.

Outcome: dismissed