Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

В серпні 2021рокупозивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Фізичної особи підприємця [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання договору недійсним. В обґрунтування свого позову позивач вказує на те, що влітку 2020 року попрохав у відповідача [PERSON] надати допомогу у придбанні автомобіля марки Nissan Qashqai 2008-2010 років випуску не старішу, з пробігом не більше 100000 кілометрів без технічних пошкоджень, не підфарбованого та не перефарбованого. Відповідач [PERSON] погодився надати допомогу у придбанні такого автомобіля на що отримав грошові кошти в розмірі 11200 доларів США, 350 Євро, 5200 гривень, з мовою, що долари та євро він обміняє на гривні і разом з позивачем вони сплатять ці кошти правцю автомобіля під час укладення угоди купівлі-продажу автомобіля. Про отримання вищезазначених коштів відповідач [PERSON] надав позиву власноручну написану розписку. Також домовилися про те, що якщо [PERSON] знайде обумовлений автомобіль, то позивач до укладення договору купівлі-продажу огляне автомобіль особисто. 17 серпня 2020 року відповідач [PERSON] пригнав позивачу автомобіль Nissan Qashqai 2008 року випуску з показником пробігу 113000 км, та повідомив, що автомобіль не має технічних пошкоджень, не підфарбований, не перефарбований, і сплатив відповідач за нього еквівалент 10800 доларів США+50 Євро+5200 грн. Із отриманих від позивача коштів відповідач повернув 400 доларів США + 300 Євро. Відповідач також надав позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 14.08.2020, видане ТСЦ 1249 на ім`я позивача. Оскільки позивач не уповноважував будь-яким чином відповідача [PERSON] здійснювати купівлі-продаж автомобіля та передавати документи на державну реєстрацію автомобіля без його участі, то попрохав повернути відповідача надані йому кошти, а автомобіль повернути власнику. Неодноразово позивач прохав у відповідача [PERSON] виконати дану ним обіцянку, та вимушений був чекати повернення своїх коштів. Автомобіль перебуває у позивача, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 14.08.2020, видане ТСЦ 1249 на ім`я позивача, але останній ним не користується, а нещодавно виявив, що автомобіль 2008 року випуску, запис в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу про його першу реєстрацію в 2012 році явно недостовірний, оскільки в салоні автомобіля виявив документи, які спростовують цей запис і свідчать про те, що автомобіль експлуатувався до 2012 року і має явно більший пробіг, ніж 113 тис. кілометрів. Позивач виявив ряд пошкоджень автомобіля та наявність газобалонної установки, яка в документах на автомобіль не значиться та створює проблеми для останнього. Під час з розмови позивача з відповідачем [PERSON] була присутня сестра відповідача [PERSON] , яка повідомила, що їй відомі обставини оформлення документів купівлі-продажу автомобіля. Крім того при домовленостях позивача та першого відповідача про поруш автомобіля, при передачі коштів [PERSON] , а також при розмові з позивача з останнім після того, як він пригнав автомобіль була присутня дружина позивача [PERSON] . На підставі викладеного позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. 15 листопада 2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю посилаючись на те, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б у сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову сааме до відповідного відповідача. Позивач в позовних вимогах просить визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу не дійсним, але даний відповідач не є стороною спірного договору, тому вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Не погоджується з твердженням позивача про те, що ним передавалися грошові кошти даному відповідачу на придбання автомобіля, адже ніяких коштів від позивача не отримував і не укладав з ним ніяких договорів, не писав ніяких розписок про отримання грошових коштів на придбання автомобіля (т. 1 а.с. 77-83). 18 листопада 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] від позивача [PERSON] , відповідно до якої просить відхилити заперечення відповідача посилаючись на ті обставини, що даний відповідач не стверджує, що взагалі не причетний до обставин викладених в позовній заяві, але і на надав будь-яких пояснень про відомі йому обставини справи. А також не погодився з твердженням відповідача [PERSON] про те, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки обґрунтування його участі у придбанні автомобіля для позивача викладені в позовній заяві (т. 1 а.с. 96-97). 18 листопада 2021 року на адресу суду представником другого відповідача [PERSON] адвокатом Кузяковим О.В. було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не отримував будь-яких грошових коштів від позивача, хоча він дійсно є колишнім власником транспортного засобу про який йдеться в змісті позовної заяви, але ще 2020 році даний відповідач уклав договір комісії з ФОП [PERSON] .Однією із істотних умов такого договору є те, що правочин на підставі договору комісії вчиняються комісіонером саме від свого імені. Позиція позивача з приводу вимог до відповідача [PERSON] є безпідставною та необґрунтованою. Вважає, що вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу заявлено до неналежних сторін і така вимога не може бути задоволена судом. Просить звернути увагу, що позивач виявивши недоліки автомобіля на які він посилається в змісті позовної заяви не скористався наданим йому законним правом з приводу за явлення вимог, щодо недоліків товару, а отже і не може вимагати повернення сторонами всього того, що було отримано з правочином, оскільки така вимога заявлена поза встановленим законом строком. Вважає, що позивача не доведено, що у нього був дійсний намір придбати автомобіль, який був у використанні саме з визначеними у позові характеристиками. Не доведено, що саме такі умови на яких наполягає позивач були погоджені з відповідачем [PERSON] , а фактичний стан автомобіля не відповідає тим погодженим сторонами умовами. Вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не доводяться певними доказами, що виключає можливість їх задоволення (т. 1 а.с. 116-119). 24 листопада 2021 року надійшла відповідь на відзив представника другого відповідача [PERSON] адвоката Кузякова О.В. від позивача [PERSON] , відповідно до якої просить відхилити наведені представником другого відповідача заперечення проти позовних вимог посилаючись на ті обставини, що даним представником не надано доказів на підтвердження обставин неотримання коштів за проданий належний йому автомобіль, вважає нормативні акти на які посилається представник відповідача є безпідставними та такими, що не можуть бути враховані судом при розгляді справи (т. 1 а.с. 123-124). 24 листопада 2021 року позивачем направлено на адресу суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу підприємця [PERSON] (т. 1 а.с. 125-126). 24 листопада 2021 року від позивача [PERSON] надійшла змінена позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , Фізичної особи підприємця [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, про визнання договору недійсним (т. 1а.с. 127-138). 25 листопада 2021 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшли пояснення від представника ГСЦ МВС Кашаєвої О.Г. відповідно до яких представник просить прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі посилаючись на те, що 14 серпня 2020 року територіальним сервісним центром 1249, булла здійснена перереєстрація транспортного засобу Nissan Qashqai, колір сірий, № двиг. MR20594866A, № куз. [NUMBER] на підставі наданих договору комісії від 14.08.2020 року № 1208 та договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14.08.2020 року № 1208, на нового власника. Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (т. 1 а.с. 154-157). Відповідно до ухвали суду від 26 листопада 2021 року Фізичну особу підприємця [PERSON] залучено до участі у справі у якості співвідповідача (т. 1 а.с. 164). 15 грудня 2021 року на адресу суду першим відповідачем [PERSON] було подано відзив на змінену позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі в зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю пред`явлення позову до неналежного відповідача [PERSON] , посилаючись на підстави викладені у відзиві, який було направлено до суду раніше (т.1 а.с. 187-194). Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючи на аргументи зазначені в змісті позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Пугач С.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в змісті позовної заяви, вважає, що позовні вимоги позивача є мотивованими та обґрунтованими і підлягають до задоволення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, свої заперечення щодо позовних вимог позивача виклав у відзивах на позовну заяву та змінену позовну заяву та просив провести розгляду справи за його відсутності (т. 1 а.с. 83, 194). Другий відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань до суду не подавав (т. 3 а.с. 60, 81). Представник другого відповідача [PERSON] адвокат Кузяков О.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Третій відповідач ФОП [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань до суду не подавав (т. 3 а.с. 59, 80). Представник третьої особи Головного сервісного центру МВС України будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився (т. 3 а.с. 62, 79), до початку розгляду справи по суті на адресу суду надіслали свої пояснення та при розгляді справи просили прийняти законне та обґрунтоване рішення (т. 1 а.с. 157). Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника другого відповідача, показання свідків, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст.\~627\~ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: 2)\~правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3)\~правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~3\~ст.\~34\~Закону України\~" Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №\~3353-XII, державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Процедура реєстрації транспортних засобів передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року за №\~1388 (надалі Порядок №\~1388 від 07.09.1998 року) Відповідно до пункту 8 Порядок №\~1388 від 07.09.1998 року, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Судом встановлено, що 14 серпня 2020 року територіальним сервісним центром 1249 (надалі по тексту ТСЦ МВС №1249), який знаходиться за адресою: проспект Слобожанський, 31 Д, місто Дніпро Дніпропетровської області, здійснена перереєстрація НА НОВОГО ВАЛСИНКА механічного транспортного засобу марки Nissan Qashqai, 2008 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , реєстраційний номерний [NUMBER] , новий власник [PERSON] позивач по справі, що не заперечується учасниками судового засідання. Попереднім власником транспортного засобу був другий відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 01.03.2018 року (том 1 а.с. 25-35, 31). Перереєстрація на нового власника ТСЦ МВС №1249 була проведена на підставі наданих до сервісного центру документів, а саме: 1)\~Заяви № 270941337 від 14.08.2020 року на ім`я начальника ТСЦ 1249 від [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] за останнім перереєстровано право власності на нового власника транспортний засіб марки Nissan Qashqai, 2008 року випуску, сірого кольору, у графі "зміст заяви перевірив [PERSON] " зазначений підпис (т. 1 а.с. 26); 2)\~Акт технічного стану транспортного засобу від 14.08.2020 року №\~1208 за підписом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1 а.с. 27); 3)\~Договір комісії №\~1208 від 14.08.2020 року підписаного між ФОП [PERSON] (комісіонер) та власником транспортного засобу [PERSON] (комітент) (том 1 а.с. 28-29); 4)\~АКТ огляду реалізованого транспортного засобу №\~6944/20/005335 від 14.08.2020 року де в графах продавець зазначено [PERSON] , покупець [PERSON] у графі зазначені відповідні підписи підписантів (том 1 а.с. 30); 5)\~СВІДОЦТОВ про реєстрацію транспортного засобу марки Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] , власник [PERSON] , свідоцтво серії [NUMBER] від 01.03.2018 року (том 1 а.с. 31, 32); 6)\~ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ ТРАНСПОРТНОГ ЗАСОБУ №\~1208 від 14.08.2020 року продавець ФОП [PERSON] , покупець [PERSON] у графі зазначені відповідні підписи підписантів (том 1 а.с. 33, 34). Договором комісії №\~1208 від 14 серпня 2020 року, який укладений між ФОП [PERSON] , надалі "Комісіонер" в особі Єсіна Сергія Євгеновича та [PERSON] , відповідно до положень договору комісіонер ФОП [PERSON] зобов`язується за дорученням комітента [PERSON] за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу належного йому на праві власності вищевказаного автомобіля (т. 1 а.с. 28-29). Даний договір на час розгляду справи в суді не оспорюється сторонами по справі. Відповідно до ст. 1011 ЦК України\~визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. 14 серпня 2020 року ТСЦ МВС №1249 здійснено на підставі зазначених вище документів ПЕРЕРЕЄСТРАЦІЯ НА НОВОГО ВЛАСИНКА транспортного засобу та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія якого приєднана до матеріалів цивільної справи, власником транспортного засобу марки Nissan Qashqai, 2008 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є позивач по справі [PERSON] , свідоцтво серії [NUMBER] від 14.08.2020 року (т. 1 а.с. 35). На час розгляду справи із урахуванням проведених у межах судового засідання судових експертиз транспортний засіб марки Nissan Qashqai, державний номерний знак [NUMBER] , та свідоцтво серії [NUMBER] від 14.08.2020 року знаходиться у володіння позивача по справі [PERSON] . Статтею 103 ЦПК України, передбачено можливість проведення судової експертизи за клопотанням учасників справи, що і було ініційовано стороною позивача по справі з метою спростування факту підписання договору купівлі-продажу транспортного засобу, на підставі якого, за наявності інших документів, здійснено перереєстрацію на нового власника транспортний засіб марки Nissan Qashqai. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №\~КСЕ-19/117-22/3579-ПЧ від\~18 травня 2022 року, виконаної судовим експертом Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України відповідно до висновків якої: 1)\~Підпис від імені позивача [PERSON] у заяві № 270941337 від 14 серпня 2020 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; 2)\~Підпис від імені позивача [PERSON] у акті огляду реалізованого транспортного засобу №\~6944/20/005335 від 14.08.2020 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; 3)\~Підпис від імені позивача [PERSON] у ДОГОВОРІ КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ ТРАНСПОРТНОГ ЗАСОБУ від 14.08.2020 року автомобіля марки Nissan Qashqai, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , виконаний не [PERSON] , а іншою особою (том 2 а.с. 146-157). Позиція позивача, як і обставини встановлені судовою експертизою №\~КСЕ-19/117-22/3579-ПЧ від\~18 травня 2022 року, свідчать про те, що позивач не підписував та не подав до ТСЦ МВС №1249, як договір купівлі-продажу транспортного засобу так і відповідних документів, на підставі яких була здійснене відповідна перереєстрація транспортного засобу за позивачем по справі. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами". З огляд на вище зазначене, щодо вимоги позивача про справі про визнання правочину недійсним, а саме визнання недійсним договору купівлі-продажу №\~1208 від 14 серпня 2020 року автомобіля марки Nissan Qashqai, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , суд зазначає наступне. Лише підписання правочину саме його сторонами, свідчить про дотримання ними письмової форми договору. Не підписання ж правочину однією із його сторін, свідчить про недотримання письмової форми договору. Позивач по справі звернулася до суду з позовом, у якому просить, зокрема, визнати недійсним договір купівлі продажу транспортного засобу, вказуючи, що він цей договір не підписував, умови договору йому стали відомі лише після його звернення до суду, а фізичну особу підприємця [PERSON] не знає і ніколи з ним не спілкувався, жодних доручень на укладення відповідного договору ним іншим особам не надавалося, що на думку суді, з огляду на встановлення судом факту його не підписання позивачем письмового договору, як стороною правочину, свідчить про те, що даний договір позивачем із третім відповідачем по справі ніколи не укладався, що вказує на нікчемність оспорюваного договору відповідно до ст. 215 ЦК України. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц. Відповідно до\~роз`яснень,\~викладених у\~пункті 8\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~6\~листопада 2009\~року №\~9\~"Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними",\~недійсним може\~бути визнано\~лише укладений\~договір. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Тож, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу № 12058 від 14 серпня 2020 року є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, відсутні законні підстави для визнання даного договору недійсним. Щодо позовної вимоги позивача про визнання недійсними Заяви № 270941337 від 14.08.2020 року на ім`я начальника ТСЦ 1249 від [PERSON] та АКТ огляду реалізованого транспортного засобу №\~6944/20/005335 від 14.08.2020 року, то суд зазначає наступне. Стороною позивача в позовній заяві не наведено правового обгунтування підстав для застосування судом такого способу захисту, який визначено позивачем до наведених документів. Зазначені документи являються таким, що фіксують наявність/відсутність окремих фактів, які можуть бути оцінені судом під час судового розгляду та не змінюють, скасовують права та обов`язки особи, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позивних вимог позивача в даній частині позову у зв`язку із тим, що визнання даних документів недійсними не передбачено законодавством як спосіб захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав. Щодо зобов`язання стягнути СОЛІДАРНО із трьох відповідачів по справі грошові кошти в сумі 302134,00 (триста дві тисячі сто тридцять чотири гривні 00 копійок), то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вказане зобов`язання відповідачами по справі не визнається. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тому суд зазначає, що не розглядає пояснення позивача та показання свідків, які були заслухані в судовому засіданні, як належне підтвердження того, що у вказаних у позовній заяві трьох відповідачів виникло зобов`язання перед позивачем про сплату солідарно зазначеної у позовній вимозі суми грошових коштів. Інших доказів, які б підтверджували виникнення зобов`язання у відповідачів по справі перед позивачем до суду не надано. Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання його повернути відповідачеві [PERSON] Nissan Qashqai, 2008 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходиться у володіння позивача в порядку двосторонньої реституції, то суд зазначає наступне. Двостороння реституція полягає в тому, що кожна сторона недійсного правочину має повернути іншій стороні все, що вона одержала на виконання такого правочину. Між тим, судом встановлено, що на час виходу суду до нарадчої кімнати стороною позивача до суду не надано жодного доказу укладання між позивачем та відповідачем [PERSON] договорів, які були визнані недійсними, що в свою чергу позбавляє суд можливості задовольнити позовні вимоги позивача в даній частині позовних вимог. Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Інші досліджені в судовому засіданні докази по справі не спростовують висновків суду. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. Таким чином, аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, норми права, що їх регулюють, та оцінивши всі докази, надані на\~підтвердження обставин, на які учасники посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, в їх сукупності,\~суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed