Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] за допомогою її представника - адвоката Браславець Я.Ю. 23 лютого 2021 року звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібхер-Агро» та з урахуванням уточнених позовним вимог просить, усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1,9864 га, з кадастровим номером 5122984200:01:003:0769, що знаходиться на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, яка на праві приватної власності належить [PERSON] , шляхом повернення земельної ділянки її власнику за актом приймання-передачі; скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Колесніченко Ірини Сергіївни, індексний номер рішення: 34352192 від 20.03.2017, про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,9864 га, з кадастровим номером 5122984200:01:003:0769, що знаходиться на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області; стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що позивачка є власником земельної ділянки площею 1,9864 га, з кадастровим номером 5122984200:01:003:0769, що знаходиться на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області. Позивачці в 2020 році стало відомо, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «Лібхер-Агро», згідно реєстраційних відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16 березня 2017 року здійснено реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі № 89 від 22.02.2017 строком дії на 49 років, де орендодавцем виступає [PERSON] , а орендарем є ТОВ «Лібхер-Агро», однак вказаного договору позивачка як власник зазначеної земельної ділянки не укладала, та не підписувала. У зв`язку з тим, що позивачка не укладала та не підписувала спірний договір, існує факт відсутності виявлення волі позивача до вчинення правочину, а тому спірний правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Враховуючи, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку позивача за кадастровим номером 5122984200:01:003:0769 площею 1,9864 га не перевірив відповідність договору оренди землі вимогам законодавства та зареєстрував фактично неукладений договір оренди, державна реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки позивача підлягає скасуванню. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилась, проте її представники - адвокати Браславець Я.Ю. та Юрченко Т.П. у судовому засіданні позовні вимоги викладені в заяві про зміну предмета позову просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібхер-Агро» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи за відсутності не надавали. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5122984200:01:003:0769 загальною площею 1,9864 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 026359 від 02.03.2004. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 16.03.2017 державним реєстратором Колесніченко Іриною Сергіївною, Одеська філія державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34352192 від 20.03.2017, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5122984200:01:003:0769 загальною площею 1,9864 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, власником якої є [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 026359 від 02.03.2004 строком дії на 49 років. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за № 29-15-0.3-11457/2-20 від 23.11.2020, з приводу отримання копії договору оренди земельної ділянки належній [PERSON] , повідомлено, що з 01.01.2013 здійснюється суб`єктами визначеними ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до яких Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не належить. За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. У відповідності до вимог частини першої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу,сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу,способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Ефективним способом захисту права, яке позивач вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном. Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. З огляду на зазначене, встановивши, що [PERSON] не підписувала спірний договір, не погоджувала його умов, правочин є таким, що не вчинений, та враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, позивач обрала вірний спосіб захисту - усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК). Права позивачки, як власника земельної ділянки, підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні належним їй майном, а тому суд приходить до висновку, що існують усі підстави для задоволення позову в цій частині. Враховуючи, що договір оренди є невчиненим (неукладеним), відповідача слід зобов`язати не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 1,9864 га, з кадастровим номером 5122984200:01:003:0769, що знаходиться на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області та належить позивачці. Пунктом 1 частини 1статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з вимогами частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Вказаною нормою закріплено, що скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав, є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. Разом із тим, реєстрація права оренди земельної ділянки, підставою виникнення якого став неукладений між сторонами договір оренди, порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою, площею 1,9864 га, з кадастровим номером 5122984200:01:003:0769, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області. Отже, реєстрація права оренди ТОВ «Лібхер-Агро» на вищевказану земельну ділянку не відповідає вимогам закону. Обраний позивачкою спосіб захисту шляхом скасування запису щодо державної реєстрації речового права оренди землі є ефективним, а тому, на думку суду, позов в цій частині вимог також підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,00 грн. Крім того, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивачки подав суду: розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію, відповідно до якої позивачка сплатила адвокату Браславець Я.Ю. 10000,00 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачкою доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги. При таких обставинах, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Outcome: approved