Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] та відповідно до позовних вимог просить суд: -розірвати договір №19/09/17 від 19.09.2017 про виготовлення кухонних меблів, укладений між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] ; -стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) основний борг у розмірі 166 210,00 грн., пеню в розмірі 17 170,68 грн.; -зобов`язти фізичну особу - підприємця [PERSON] забрати (вивезти) кухонні меблі з місця їх доставки за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 19.09.2017 між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №19/19/17 на виготовлення кухонних меблів. Вiдповiдно до п. 1.1. Договору № 19/09/17, підрядник, за дорученням замовника. зобов`язується виконати наступні роботи: - розробка проекту замовлення та виготовлення меблів з власних матеріалів. Комплектація, кількість, вартість і технічні характеристики меблів вказуються в Специфікації (Додаток № 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною даного Договору; - поставка, монтаж та установка меблів на умовах DDP (Інкотермс в редакції 2000 р.) за адресою замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Розділом 2 Договору № 19/09/17 визначено, що підрядник зобов`язується у повному об`ємі, належним чином і у відповідності з умовами даного Договору виконати роботи протягом 30 робочих днів з дня перерахування замовником 70% вартості робіт згідно до п.3.2 Договору. Виконання робіт підтверджується підписаними сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт. Пунктами 3.1.. 3.2 Договору № 19/09/17 встановлено, що загальна вартість робіт по даному Договору визначається у специфікації. Замовник здійснює передплату в розмірі 70% від вартості робіт при підписанні даного Договору або на протязі 3 (трьох) днів після підписання даного Договору. Загальна вартість робіт, згідно із Специфікацією до Договору №19/09/17, складає 195 000,00 грн. Таким чином, позивач повинен був сплатити 136 500,00 грн. передплати, що складає 70% від вартості кухонних меблів. На виконання умов договору № 19/09/17 вiдповiдачем 19.09.2017 та 27.09.2017 отримана попередня оплата в сумі 86 900,00 грн., з яких 55 000,00 грн. готівка, 31 900.00 грн., матеріали, що оплачені замовником, та 2 000,00 доларів США, що складає 52 760,00 грн. (по курсу Національного банку України, який, станом на 27.09.2017 року становив 26.38 грн. за 1 долар). Всього, станом на 27.09.2017 позивачем сплачено 139 660,00 грн. Одержання вiдповiдачем коштів підтверджується Специфікацію До №19/09/17, що підписана сторонами. Окрім того, позивачем 10.11.2017 додатково, в рахунок, передоплати кухонних меблів, були передані кошти в сумі 1 000,00 доларів США, що складає 26 550,00 грн. (по курсу Національного банку України, який станом на 10.11.2017 року, становив 26,55 грн. за 1 долар). Отримання коштів у сумі 1000,00 доларів США підтверджується розпискою відповідача датованою 10.11.2017. Отже, зазначає, що позивачем всього було сплачено відповідачу за кухонні меблі 166 210,00 грн. (55 000,00 грн., 3 000,00 доларів США готівкою та у вигляді матеріалів 31 900,00 грн.). Враховуючи дату внесення попередньої оплати (27.09.2017), відповідач повинен був здійснити поставку кухонних меблів 08.11.2017. Однак, у визначений термін відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Пунктом 4.1.1. Договору № 19/09/17 передбачено, що підрядник зобов`язується виконати Роботи якісно, у строки та на умовах, передбачених даним Договором. Замовник, відповідно до п.4.3.1 Договору №19/09/17, має право у будь-який час перевіряти хід і якість робіт, не втручаючись у діяльність підрядника. Фактично меблі для кухні були поставлені відповідачем 26.02.2018, тобто, вiдповiдачем порушено термін поставки, визначений Договором №19/09/17. Під час поставки меблів для кухні позивачем було виявлено явнi недолiки в продукції, про що було заявлено усно відповідачу представником позивача - [PERSON] . Пунктом 4.2.3. Договору № 19/09/17 передбачено, що у разі виявлення при прийнятті замовником робіт допущених у роботі недоліків і відступів від умов договору, негайно заявити про них підрядникові. Пунктом 4.3.3. Договору № 19/09/17 встановлено, що замовник не має право відмовитись від прийняття виконаних робіт інакше як при умові їх невідповідності замовленню і неможливості використання за призначенням. В подальшому, 07.03.2018 відповідачу був направлений лист про те, що під час приймання продукції були виявлені недоліки та проведення у зв`язку з цим експертизи. Також, про виявлені недоліки було зазначено в листі від 14.03.2018. 18.03.2018 позивачем отримано від відповідача лист вих. № 1603/01/18 від 16.03.2018, як відповідь на листи позивача від 07.03.2018 та 14.03.2018, в якому було визнано, що при виконанні замовлення по виготовленню меблів була поставлена продукція з наявними недоліками. Відповідно до висновку експерта № ED-1725-6-969.18 від 22.03.2018 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме набір меблів для кухні, на меблях кв. [ADDRESS] наявні дефекти, а саме: не відповідність розмірів замовленню, невідповідність кольору, потертість та подряпини поверхні фасадів та кромків, наявність зайвих отворів, відсутність заглушок, сколи кутів, відсутня стільниця. при відкритті механізму присутні сторонні звуки (потріскування). Виявлені дефекти (недоліки) с слідством неякісного виконання робіт по виготовленню, монтажу, зборки. Меблі не відповідають вимогам ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови.». Відповідно до Закону України «Про захист прав споживача» виявлені недоліки с iстотними недоліками. Надані на дослідження набір меблів для кухнi с товаром неналежної якості. Усунення частини виявлених недоліків технічно не можливе та економічно не доцільне. Здача-приймання виконаних робіт, відповідно до п.п. 5.1., 5.2 Договору № 19/09/17, здійснюється сторонами в пункті поставки з укладенням Акта здачi-приймання робіт, підписання якого визначає момент закінчення виконання робіт. У разі не заявлення замовником про невiдповiднiсть виконаних робіт на момент прийняття робіт і до підписання Акту здачі-приймання робіт, роботи вважаються прийнятими замовником за кількістю та якістю. У зв`язку з виявленими явними недоліками в продукції, що була поставлена відповідачем, позивач відмовився від прийняття меблів для кухні, від Договору № 19/09/17 і вимагав протягом семи календарних днів з моменту отримання цієї вимоги повернути 55 000.00 грн.. 3 000,00 грн. доларів США готівкою та 31 900,00грн. у вигляді матеріалів, про що поінформував відповідача листом від 14.05.2018. Проте ні у визначений вимогою строк ні станом на день подачі позовної заяви відповідач вимоги по поверненню передоплати не виконав, кухонні меблі не вивiз. Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 166 210,00 грн. Окрім того, відповідно до п.6.3 Договору №19/09/17 у разі порушення строків виконання робіт, обумовлених договором, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт за кожний день прострочення. За таких обставин, зазначає, що відповідач зобов`язаний здійснити оплату пені в сумі 17 170,68 грн. за період з 08.11.2017 по 26.02.2018 згідно розрахунку. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 610,611 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживача», просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 16 липня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21.08.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Посилався на те, що дійсно, після укладення договору, замовником було сплачено попередню оплату у розмірі 108 000,000 грн. готівковими коштами, а також передано матеріалів для виконання робіт (окремі елементи меблевої фурнітури та листові матеріали для виготовлення фасадів) на суму 31 900,00 грн. Водночас, зазначає, що передані [PERSON] 1000 доларів США, що еквівалентно 26 550,00 грн., були попередньою оплатою за виготовлення іншої партії меблів зі шпону, договір щодо яких в подальшому укладений не був, однак такі грошові кошти жодним чином не відносяться до Договору №19/09/17 від 19.09.2017. Так, 21-22.11.2017 в листуванні [PERSON] було підтверджено замовлення на виготовлення зразків шпону за ціною 330 євро (становить 10 296 грн.), а решту коштів у сумі 16 254 грн. були витрачені на оплату меблевих ручок, що були обрані замовником, замовлені його представником [PERSON] та передані їй. Вважає необґрунтованими посилання позивача на невиконання ним взятих на себе зобов`язань, оскільки 18.02.2018 замовником було здійснено остаточне затвердження ескізного малюнку кухонних меблів, що підтверджується електронним листом замовника від 18.02.2018. 20.02.2018 замовник повідомив, про можливість здійснити поставку кухонних меблів в суботу, 24 лютого 2018 року, що підтверджується повідомленням замовника в месенджері Viber. Тобто, постачання першої частини меблевих заготівок та комплектів для здійснення монтажу за Договором №19/09/17 від 19.09.2017 за адресою замовника було здійснено після того, як замовник завершив ремонтні роботи у приміщенні кухні, повідомив конкретні строки постачання вбудованої техніки та особисто визначив день такого постачання - 24.02.2018. При цьому, починаючи з 24 лютого 2018 року і на момент подачі відзиву, замовник не надав можливості здійснити необхідний комплекс технологічних операції з монтажу та установки, через що постачання меблів для кухні не здійснювалось, відповідні акти приймання-передачі виконаних робіт за договором №19/09/17 не готувались та замовнику для затвердження не надавались. Щодо існування недоліків, підтверджує, що меблеві заготівки та комплекти дійсно мали окремі недоліки, переважна частина яких повинна була бути повністю усунута в ході монтажу. Виготовлення та повна заміна окремих деталей, усунення недоліків на яких є недоцільно з огляду на специфічні вимоги та побажання замовника щодо якості продукції, потребувала близько двох-трьох годин робочого часу, без врахування часу транспортування. Вказує, що у випадку якщо б представник замовника не створив перешкоди у виконанні робіт шляхом відмови в наданні можливості безперешкодного доступу до місця розташування меблевих заготівок та комплектів для здійснення монтажу, він зміг би якісно та повністю усунути недоліки і здійснити монтаж та установку меблів, частини та заготівки для котрих були мною поставлені 24.02.2018, протягом 26-28 лютого 2018 року. Крім того, наголошує, що позивачем надано для проведення експертиз під виглядом кухонного гарнітуру, виготовленого згідно договору - першу частину поставлених до приміщення позивача меблевих заготівок та комплектів для здійснення монтажу, що потребували здійснення комплексу необхідних технологічних операції з монтажу та установки, без здійснення яких дані заготовки не набувають характеристик та якостей закінченого виробу у вигляді кухонних меблів. Саме тому, експерт дійшов висновку про наявність дефектів. Також вважає безпідставним посилання позивача щодо укладення між ними саме договору купівлі-продажу та застосування до спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів». 12.09.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в яких наголошує, що наданим ним доказами підтверджується, що позивачем повністю сплачено суму попередньої оплати, а саме 139 000,00 грн., з яких 108 000,00 грн. готівкою та 31 900,00 грн. матеріалами, а також 1000,00 дол. США, що є еквівалентом 26 550,00 грн. Натомість, на переконання позивача, відповідач,не мотивуючи жодним чином, безпідставно вважає, що 31 900,00 грн. не повинні входити в суму попередньої оплати, а отже і що внаслідок неповної сплати позивачем попередньої оплати, у відповідача не виникає обов`язку своєчасної поставки меблів. Окрім того, такі доводи не стосуються обставин справи, оскільки позивач підтверджує здійснення відповідачем поставки меблів та не вимагає здійснити поставку меблів за договором, а обґрунтовує вимоги тим, що поставлені меблі є неякісними та не можуть бути використані за призначенням. Щодо тверджень відповідача стосовно того, що 1000,00 дол. США стосуються іншої мети, ніж оплата за договором №19/09/17, а саме оплати за виготовлення меблів зі шпону, звертає увагу на відсутності належних та допустимих доказів щодо існування між сторонами інших договірних відносин. Також вважає, що укладений між сторонами договір №19/09/17 містить всі суттєві умови, притаманні для договорів купівлі-продажу, а будь-яких доказів, які б спростовували факт поставки кухонних меблів з істотними недоліками відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене, просить задовольнити позов. 14.09.2018 до суду надійшли письмові пояснення позивача. 01.11.2018 відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.11.2018 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 19.02.2019 представником відповідача подано до суду заяву про виклик експерта для надання пояснень, клопотання про виклик свідків. Протокольною ухвалою суду від 19.02.2019 постановлено допитати свідків. Ухвалою суду від 19.02.2019 закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 25.06.2019 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору, останній також не виконав власні договірні зобов`язання щодо забезпечення безперешкодного доступу до місця монтажу та приймання робіт та не скористався правом перевірити хід і якість робіт. Також в порушення п.4.2.3 Договору, позивач своєчасно не повідомив про свої претензії усно або направивши лист, у зв`язку з чим, позивач не може посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконанні роботи. Посилається й на те, що висновок експерта є обгрунтовано неякісним, таким, що не відповідає вимогам ст.102 ЦПК України та суперечить Інструкції про призначення та проведення судових експертиз. Вказує, що виокремлені експертом недоліки не є істотними і відповідач з легкістю усунув би їх, якби позивач забезпечив безперешкодний доступ для завершення монтажу. 26.06.2019 до суду надійшли клопотання відповідача про призначення судової товарознавчої експертизи та клопотання про виклик експерта. Протокольною ухвалою суду від 26.06.2019 клопотання про призначення експертизи залишено без розгляду. Протокольною ухвалою суду від 26.06.2019 задоволено клопотання про виклик експерта, постановлено викликати експерта у судове засідання. 17.02.2023 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в які позивач уточнив вимогу щодо зобов`язання фізичної особи - підприємця [PERSON] забрати (вивезти) кухонні меблі з місця їх доставки за адресою: [ADDRESS] , а саме - меблі згідно з переліком, визначеним висновком експертного товарознавчого дослідження рухомого майна №ED-1725-6-969.18 від 22.03.2018. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі із врахуванням уточнення позовних вимог, посилався на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив, вказуючи на те, що відповідач належним чином не виконав умови договору, поставив товар неналежної якості, заборгованість не повернув. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні доводам, наведеним у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, надавши оцінку показанням свідків, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи та заперечення, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до положення частини 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 (із змінами), вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Судом встановлено, що 19.09.2017 між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір №19/19/17. Вiдповiдно до п. 1.1. Договору № 19/09/17, підрядник, за дорученням замовника. зобов`язується виконати наступні роботи: - розробка проекту замовлення та виготовлення меблів з власних матеріалів. Комплектація, кількість, вартість і технічні характеристики меблів вказуються в Специфікації (Додаток № 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною даного Договору; - поставка, монтаж та установка меблів на умовах DDP (Інкотермс в редакції 2000 р.) за адресою замовника ( [ADDRESS] ), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Розділом 2 Договору № 19/09/17 визначено, що підрядник зобов`язується у повному об`ємі, належним чином і у відповідності з умовами даного Договору виконати роботи протягом 30 робочих днів з дня перерахування замовником 70% вартості робіт згідно до п.3.2 Договору. Виконання робіт підтверджується підписаними сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт. Строки виконання робіт можуть бути змінені за погодженням із замовником, шляхом укладення додаткової угод до договору. Пунктами 3.1., 3.2 Договору № 19/09/17 встановлено, що загальна вартість робіт по даному Договору визначається у специфікації. Замовник здійснює передплату в розмірі 70% від вартості робіт при підписанні даного Договору або на протязі 3 (трьох) днів після підписання даного Договору. Відповідно до п.4.1.1 договору, підрядник зобов`язується виконати роботи якісно, у строки та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до п.4.2.2-4.2.4 договору, замовник зобов`язується своєчасно та у відповідності з умовами даного Договору здійснювати оплату робіт; забезпечити необхідні умови та можливість підключення до джерел електроживлення обладнання підрядника, необхідного для виконання робіт, а також безперешкодний доступ спеціалістів підрядника до місця виконання робіт; прийняти виконані підрядником роботи в строк, визначений договором; в разі виявлення при прийнятті замовником робіт допущених у роботі недоліків і відступів від умов договору, негайно заявити про них підрядникові; підписати Акт здачі-приймання виконаних робіт в погоджений строк. Згідно Специфікації до Договору №19/09/17, загальна вартість робіт складає 195 000,00 грн.. Таким чином, позивач повинен був сплатити відповідачу 136 500,00 грн. передплати, що складає 70% від вартості кухонних меблів. Як зазначається у Специфікації, передоплата - 139 900,00 грн., з яких 108 000,00 грн. готівковими коштами та 31 900,00 грн. матеріалами, сплачені замовником. Таким чином, сплата позивачем передоплати за договором №19/09/17 у розмірі 139 660,00 грн. та одержання вiдповiдачем коштів підтверджується Специфікацію до договору №19/09/17, що власноруч підписана сторонами. Окрім того, згідно наявної в матеріалах справи розписки від 10.11.2017 [PERSON] отримав від позивача 1000,00 дол. США, як вказується в самій розписці, передоплати за меблі. Як зазначає позивач, грошові кошти у сумі 1000,00 дол. США були передані відповідачу в рахунок передоплати кухонних меблів за договором №19/09/17. Посилання відповідача на неврахування зазначених коштів в рахунок передоплати кухонних меблів за договором №19/09/17, оскільки такі кошти були передані як оплата за інший товар (партію меблів зі шпону), не підтверджені відповідачем будь-якими доказами. Більше того, як вказує сам відповідач, будь-яких договорів на виготовлення такого товару (партії меблів зі шпону) з позивачем укладено не було. Відтак, суд вважає такі доводи безпідставними та необґрунтованими, а факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів у розмірі 1000,00 дол.США в рахунок передоплати кухонних меблів за договором №19/09/17 - не спростованим. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Як було встановлено в ході судового розгляду та не спростовувалося учасниками процесу, на виконання умов договору №19/09/17, позивачу були постановлені меблі у квартиру [ADDRESS] . Здача-приймання виконаних робіт, відповідно до п.п. 5.1., 5.2 Договору № 19/09/17, здійснюється сторонами в пункті поставки з укладенням Акта здачi-приймання робіт, підписання якого визначає момент закінчення виконання робіт. У разі не заявлення замовником про невiдповiднiсть виконаних робіт на момент прийняття робіт і до підписання Акту здачі-приймання робіт, роботи вважаються прийнятими замовником за кількістю та якістю. Однак, як зазначає позивач, зв`язку з виявленими явними недоліками в продукції, що була поставлена відповідачем, він відмовився від прийняття меблів для кухні, від Договору № 19/09/17. В обґрунтування позовних вимог як на підставу задоволення позову, позивач вказував на наявність істотних недоліків поставлених меблів. Згідно ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Відповідно до ч.1,3 ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1,2 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. 2. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Згідно ч.1 ст.679, ч.1 ст.680 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ч.1,2 ст.690 ЦК України якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов`язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця. Продавець зобов`язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право реалізувати товар або повернути його продавцеві. Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. За нормою ст. 700 ЦК України, продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі. Частиною 1 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів») передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років. (ч. 5 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів») Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару. Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця), чи фальсифікований товар у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. № 506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», зобов`язаний організувати у триденний термін із дня одержання письмової заяви від споживача. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника, серед іншого, розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Статтею 10 Закону визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Пунктом 4.2.3. Договору № 19/09/17 передбачено, що у разі виявлення при прийнятті замовником робіт допущених у роботі недоліків і відступів від умов договору, негайно заявити про них підрядникові. Пунктом 4.3.3. Договору № 19/09/17 встановлено, що замовник не має право відмовитись від прийняття виконаних робіт інакше як при умові їх невідповідності замовленню і неможливості використання за призначенням. Так, в матеріалах справи міститься заява позивача від 07.03.2018, адресована відповідачу, з якої вбачається, що 26.02.2018 під час приймання продукції були виявлені істотні недоліки та у зв`язку з цим проводиться експертиза з встановлення повного переліку недоліків для подальшого визначення можливості її використання. Також, про виявлені недоліки було зазначено в листі від 14.03.2018, з якого вбачається, що 26.02.2018 був виявлений брак поставленої відповідачем за договором № 19/09/17 від 19.09.2017 продукції, про що відповідача було повідомлено в усній формі, в письмовій формі звернення було направлене 07.03.2018. Факт отримання повідомлень про наявність недоліків поставлених відповідачем за договором № 19/09/17 від 19.09.2017 меблів підтверджується у відповіді відповідача вих..№1603/01/18 від 16.03.2018 за результатом розгляду заяв позивача від 07.03.2018 та 14.03.2018, а також не заперечувався під час судового розгляду. Позивач в обгрунтування своїх вимог провів експертне дослідження. Відповідно до висновку експерта № ED-1725-6-969.18 від 22.03.2018 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме набір меблів для кухні, на меблях кв. [ADDRESS] наявні дефекти, а саме: не відповідність розмірів замовленню, невідповідність кольору, потертість та подряпини поверхні фасадів та кромків, наявність зайвих отворів, відсутність заглушок, сколи кутів, відсутня стільниця. при відкритті механізму присутні сторонні звуки (потріскування). Виявлені дефекти (недоліки) с слідством неякісного виконання робіт по виготовленню, монтажу, зборки. Меблі не відповідають вимогам ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови.». Відповідно до Закону України «Про захист прав споживача» виявлені недоліки є iстотними недоліками. Надані на дослідження набір меблів для кухнi с товаром неналежної якості. Усунення частини виявлених недоліків технічно не можливе та економічно не доцільне. Відповідач чи його представник в ході судового розгляду не спростували твердження позивача, що товар був наданий належної якості. Посилання відповідача на те, що позивачу було здійснено поставку лише частини меблевих заготівок і в подальшому внаслідок створення позивачем перешкод у виконанні робіт шляхом надання можливості безперешкодного доступу до місця розташування, відповідачем не були усунуті недоліки меблів, є необґрунтованим. Відповідач не надав до суду будь-яких доказів того, що останньому чинилися перешкоди щодо монтажу чи постановки меблів зі сторони позивача чи третіх осіб. Суперечливими є також твердження відповідача, що 24.02.2018 було здійснено поставку лише частини меблевих заготівок, оскільки, в той же час, відповідач зазначає, що в подальшому, 26.02.2018, прибув лише для монтажу. Безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях є і посилання відповідача на те, що у процесі здійснення монтажу усі недоліки могли бути виявлені та самостійно ним усунуті, оскільки висновком експерта підтверджується, що усунення частини виявлених недоліків технічно не можливе. При цьому, відповідачем не заперечується існування «окремих недоліків» поставлених меблів. Окрім того, відповідачем не доведено того, що вказані недоліки виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що була уповноважена на підставі довіреності представляти інтереси [PERSON] . Зазначила, що кухонні меблі були поставлені позивачу 24.02.2018, а 26.02.2018 нею були виявлені недоліки кухонних меблів, про що повідомлено позивача, який на той момент перебував за кордоном. Кухонні меблі були поставлені ФОП [PERSON] з недоліками та у зв`язку з недоцільністю їх монтажу через наявність пошкоджень, встановлені не були. Будь-яких перешкод до доступу та монтажу кухонних меблів не здійснювала. Вказала, що листом було повідомлено ФОП [PERSON] про те, що у разі необхідності монтажу кухонних меблів разом з побутовою технікою, роботи з монтажу кухонних меблів можуть бути призупинені, проте відповіді на дану пропозицію від ФОП [PERSON] не надходило. Також пояснила, що їй не відомо будь-якої інформації про передачу позивачем ФОП [PERSON] 1000 дол.США, а також про передачу кухонних ручок, відмінних від тих, які були необхідні для монтажу поставлених кухонних меблів. Допитана у судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що будучи дизайнером, їй було відомо про існування іншого договору між сторонами на виготовлення меблів, відмінних від кухонних, вказала, що для їх обрання позивачу було надано каталог та на їх оплату було виставлено рахунок. Також зазначила, що була присутня при передачі позивачем відповідачу 1000 дол.США. Надаючи оцінку показам свідків вбачається, що вбачається, що покази свідка [PERSON] не є такими, що могли б вплинути правильне на вирішення спору, покази свідка [PERSON] вони не підтверджують обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, оскільки в силу положень частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно пояснень експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» [PERSON] щодо його висновку, об`єктом дослідження експерта був набір меблів для кухні, що складався з 8 елементів, у відповідності до наданого договору №19/09/17 від 19.09.2017 та специфікації до нього. Кухонні меблі перебували частково у розібраному і частково у зібраному стані. Огляд кухонних меблів в ході проведення експертизи відбувався у квартирі [ADDRESS] . Огляд проводився в присутності власника меблів [PERSON] , запрошення виробника кухонних меблів до компетенції експерта не входить. Остаточного проекту кухні в зібраному вигляді експерту не надавалось. В ході проведення огляду експертом не було помічено, що у квартирі, в якій перебували меблі, здійснювались ремонтні роботи. Експерт наголосила, що характер пошкоджень, як і зазначається у висновку експерта, свідчить про їх виникнення саме в процесі виробництва через недотримання технологічних вимог, а не є наслідком транспортування, зберігання чи проведення ремонтних робіт під час їх зберігання. Стан кухонних меблів свідчить про те, що вони не перебували у використанні. Характер пошкоджень свідчить про неможливість усунення недоліків наданих на дослідження меблів, оскільки доцільнішим є виготовлення нового виробу. Після проведення збірки та монтажу, кухонні меблі могли б виконувати своє безпосереднє призначення, як кухні, проте, недоліки, встановлені в ході проведення експертизи, не є такими, які б могли бути усунуті в ході проведення монтажу. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що позивачем на підставі укладеного сторонами Договору № 19/09/17 було здійснено передоплату за кухонні меблі в сумі 166 210,00 грн., однак, відповідачем на виконання умов даного договору доставлено кухонні меблі неналежної якості, з iстотними недоліками, усунення частини яких технічно не можливе та економічно не доцільне. Вказане є підставою для розірвання договору в повному обсязі, стягнення сплаченої за товар грошової суми у розмірі 166 210,00 грн. та покладення на відповідача обов`язку забрати (вивезти) кухонні меблі з місця їх доставки. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 17 170,68 грн. за період з 08.11.2017 по 26.02.2018 згідно наданого розрахунку, обґрунтовуючи вимогу тим, що відповідачем було порушено строки виконання робіт. Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи зазначені вище умови договору, з огляду встановлені судом обставини, а саме внесення 27.09.2017 позивачем попередньої оплати за договором, відповідач повинен був здійснити поставку кухонних меблів до 08.11.2017 включно. Однак, визначені договором кухонні меблі були доставлені відповідачем на адресу позивача 24-26 лютого 2018 року, більш точну дату в ході судового розгляду встановити не видалось можливим з огляду на взаємосуперечливі позиції сторін та відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які б підтверджували точний момент поставки. З огляду на зазначене, вбачається, що у визначений договором строк, відповідач, взяті на себе зобов`язання щодо виконання обумовлених договором робіт не виконав. Водночас, посилання відповідача на домовленість з позивачем про зміну строків виконання робіт не підтверджено належними та допустимими доказами. Окрім того, суд враховує, що відповідно до абз.3 Розділу 2 Договору, строки виконання робіт можуть бути змінені за погодженням із замовником, шляхом укладення додаткової угоди до договору. Натомість, жодної додаткової угоди до Договору №19/09/17 матеріали справи не містять. У випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Одним із таких правових наслідків є застосування до порушника неустойки у вигляді штрафу або пені. Відповідно до ст.ст.549, 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.6.3 Договору №19/09/17 у разі порушення строків виконання робіт, обумовлених договором, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості робіт за кожний день прострочення. Позивачем надано обґрунтований розрахунок пені, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 17 170,68 грн. за період з 08.11.2017 по 26.02.2018. Суд вважає такий розрахунок арифметично правильним та таким, що відповідає обставинам справи. Відповідачем будь-яких заперечень щодо розрахунку пені не зазначено. За таких обставин, зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг у розмірі 166 210,00 грн., та 17 170,68 грн. пені за період з 08.11.2017 по 26.02.2018 згідно розрахунку. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За умовами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє обгрунтування в ході судового розгляду, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1833,80 грн.

Outcome: approved