Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

І. Зміст позовних вимог У грудні 2022р. представник АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2022266171 від 03.01.2019р. у розмірі 44 990,07 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 03.01.2019р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2022266171. Згідно з умовами кредитного договору АТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості у сумі 35 000,00 грн. За користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 річних. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. 19.10.2022р. позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. Однак відповідач всі звернення проігнорував, вимогу не задовольнив. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 2022266171 від 03.01.2019р. становить заборгованість по тілу кредиту 35 000,00 грн.; 9 990, 07 грн. - заборгованість по відсотках. Просить задовольнити позов. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.01.2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.01.2019р між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2022266171/а.с.4-5/. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредит видається на строк до 03.01.2021 р. загальний розмір кредиту становить 12 223,00 грн., розмір, валюта та цільове призначення кредиту 11 873,00 грн. на придбання товару та 350,00 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме послуга «СМС+Довідка». Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 202226617 від 03.01.2019р. графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту зазначено детально строк кредиту - 24 місяці, загальна вартість кредиту - 18 457,80 грн., щомісячний платіж позичальника становить 770,00грн.., крім останнього 747,80 грн./а.с.6/ Відповідно до видаткової накладної № 000200007690445 від 03.01.2019р. відповідачем було придбано смартфон «Самсунг» та інші товари на загальну суму 11 873,00 грн./а.с.11-14/. Відповідно до розписки від 03.01.2019р. [PERSON] підтвердив, що отримав картку № [NUMBER] термін дії 09/21/а.с.15/. На адресу відповідача 19.10.2022р. було направлено вимогу про погашення заборгованості/а.с.19-20/. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 2022266171_CARD від 03.01.2019р. відповідач використовував кредитні кошти та заборгованість становить 44 990,07 грн./а.с. 21-32/. Відповідно до звіту-рахунку за період з 04.01.2019 по 13.10.2022р. боргові зобов`язання за кредитом (без врахування відсотків за користування) станом на 01.11.2022 становить 44 990,07 грн./а.с.34/. Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Враховуючи викладене судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання останнім умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, та підлягають повному задоволенню. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 600,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved