Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого звернулась адвокат Грішина В.О., 03.02.2023р. звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на втрату почуття любові, діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого, як зазначає позивач, відповідач нехтувала такими сімейними цінностями, як повага до чоловіка, доброзичлива сприятлива морально-психологічна атмосфера, внаслідок чого постійно виникали сварки, а тому сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер, сторони не підтримують подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач та відповідач не мають спільних дітей. Оскільки примирення між позивачем та відповідачем не можливе, то позивач вважає не доцільним надання судом строку на примирення. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 17.02.2023р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, адвокат Грішина В.О. надала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути у їх відсутність, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, місце та час судового засідання відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення інформації про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомила, у зв`язку із чим вважається повідомленою про розгляд справи. Заява про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходила. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подавала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.11.2018 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1305. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 15.11.2022 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Сторони малолітніх чи неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Крім цього, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, нехтування відповідачем такими сімейними цінностями, як повага до чоловіка, доброзичлива сприятлива морально-психологічна атмосфера, внаслідок чого постійно виникали сварки,, у зв`язку з чим позивач не бажає продовження шлюбних відносин та на примирення не згоден. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи вбачається, що сімейні стосунки між сторонами припинені у зв`язку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час позивач прийшла до твердого переконання про неможливість примирення та збереження шлюбу. Підстав для відмови у задоволенні позову та надання подружжю строку для примирення суд не вбачає. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved