Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

09.02.2022 до Великобагачанського районного суду Полтавської області з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю, згідно ухвали від 11.01.2022, надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 23.07.2016 вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім`ї, різні погляди на сімейні цінності та сімейне життя. Стверджує, що збереження сім`ї не можливе та суперечить її інтересам, на примирення не згодна. Просила шлюб розірвати, залишити місце проживання дитини з матір`ю. Спрощене позовне провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 15.02.2022 і перше судове засідання у справі призначено на 12.03.2022. 12.03.2022 відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування заявленого зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що на даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. Син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем проживання батька. Він категорично заперечує проти визначення місця проживання сина з матір`ю, оскільки це буде суперечити інтересам дитини, вона не має можливості забезпечити для дитини необхідні умови для нормального життя та розвитку. Зазначає, що сторони разом з їх малолітнім сином спільно проживали до 21.12.2021, коли відповідач за зустрічним позовом, у той час, коли він був на роботі, нічого не повідомивши, забрала сина та перейшла жити до своєї матері, де не було належних умов для проживання дитини. Він намагався спілкуватися з сином, проте відповідач чинила та продовжує чинити йому постійні перешкоди. Рішенням виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №4 від 26.01.2022 було визначено спосіб участі батька у вихованні сина, який передбачає регулярні побачення з дитиною, у тому числі без присутності матері, проте [PERSON] його не виконує, не дає можливості батькові бачитися та спілкуватися з сином. Ним створені належні житлово-побутові умови для проживання малолітньої дитини, він має постійне місце проживання та отримує регулярний дохід, а тому може забезпечити себе та дитину всім необхідним. З посиланням на норми чинного законодавства просив прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 12.03.2022 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, про визначення місця проживання дитини та об`єднано його з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.04.2022, роз`яснено порядок та строки подання відзиву на зустрічний позов. 25.04.2022 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району, у яких було повідомлено про доцільність залучення до участі у справі Служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, оскільки Виконавчий комітет не володіє інформацією та документами, що стосуються предмету спору. Згідно ухвали суду від 26.04.2022 у межах підготовчого провадження до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, їй направлено копію позовної заяви з додатками, роз`яснено строки та порядок надання письмових пояснень щодо предмету спору, підготовче засідання відкладено на 10.05.2022. 09.05.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, у яких орган опіки та піклування повідомляє, що 30.12.2021 від [PERSON] на адресу Служби надійшла заява з проханням надати висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . 11.01.2022 комісією був складений акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] . На час проведення обстеження комісія встановила, що умови проживання добрі є все необхідне для виховання та проживання дитини. 20.01.2022 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини на якому розглядалося питання щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] . Було прийнято рішення про встановлення графіку побачень батька з дитиною. 27.01.2022 від [PERSON] на адресу Служби надійшла заява з проханням визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком. 01.02.2022 був складений акт відмови від обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] 16.02.2022 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини на якому розглядалося питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , де було прийнято рішення про визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] , залишено графік побачень батькові з дитиною, встановлений раніше. Відзивів ні на первісний, ні на зустрічний позов у строки встановлені судом на адресу суду не надійшло. Відповідно до ухвали Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.05.2022 підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 08.07.2022 визнано явку позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання обов`язковою, для надання особистих пояснень, роз`яснено [PERSON] право брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції . 29.08.2022 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . У судовому засіданні позивач за первісним, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити. Повідомила суду, що 22.04.2022 вона разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] виїхала на територію Євросоюзу у зв`язку з війною, яка розпочалася 24.02.2022 і триває на даний час. Вони з сином проживають у Бельгії, забезпечені житлом, дитина відвідує місцевий освітній заклад, поставлена на облік у лікаря педіатра. Вона отримує соціальну допомогу, розмір якої становить 1750 євро щомісяця. Дитина постійно проживала разом з нею, з батьком син не проживає більше ніж півтора року, тому є більш емоційно пов`язаний саме з матір`ю, розлучення з нею стане для дитини великим стресом, є жорстоким по відношенню до дитини та не відповідає його інтересам. Вважала, враховуючи воєнний стан в Україні, що дитині безпечно залишатися разом з нею у Бельгії. Представник позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовом адвокат Литовченко Р.В. просив первісний позов [PERSON] задовольнити, відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Відповідач за первісним, позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] у частині розірвання шлюбу визнав, вважав, що сім`я фактично розпалася, відсутня можливість зберегти шлюб та сім`ю. Зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, вважав, що місце проживання малолітнього сина [PERSON] слід визначити саме з ним. В обґрунтування своєї позиції, крім іншого, зазначав, що він має житло в м. Полтава, де створені всі умови для проживання малолітньої дитини, має педагогічну освіту, працює за спеціальністю, виростив та виховав не одне покоління дітей, має можливість та бажання займатися вихованням свого сина. Вважав, що визначення місця проживання малолітнього сина з ним відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Посилався на те, що відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] не створені належні житлово-побутові умови для проживання дитини, вона не працює. Представник відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовом адвокат Сидоренко Ю.В. вважав, що первісний позов у частині розірвання шлюбу може бути задоволений, відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує. Зустрічний позов [PERSON] вважав обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з підстав вказаних у позові. Представник органу опіки та піклування Служби у справах дітей Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області під час розгляду справи підтримала у повному обсязі висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , виходячи з інтересів дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 16.02.2022, вважала за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі, давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків. Щодо розірвання шлюбу: Судом встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають в шлюбі з 23.07.2016, шлюб зареєстрований Миргородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №163 (а.с. 4). Від шлюбу сторони малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Із доводів позовної заяви встановлено та не оспорюється відповідачем, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, зберегти сім`ю не вдалося, сторони на даний час як подружжя не проживають, на примирення не згодні. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 21 СК України, шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За нормою ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] повністю підтримала заявлений позов про розірвання шлюбу, відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав заявлений позов у частині розірвання шлюбу, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до переконання, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Щодо визначення місця проживання малолітньої дитини: Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.07.2017 встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками є сторони по справі: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 5 т. 1). [PERSON] зареєстрований за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 37 т. 1), проте фактично на даний час проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 33-35 т. 2). 30.12.2021 [PERSON] звернувся до Комісії з питань захисту прав дітей Гоголівської селищної ради з проханням визначення його участі у вихованні дитини [PERSON] ( а.с. 78 т. 1). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Гоголівської селищної ради №2 від 20.01.2022 було затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] ( а.с. 82 т. 1). Згідно висновку визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , місця та час їхнього спілкування, а саме: щодня в установлені матір`ю години, але не менше трьох годин; у вихідні та святкові дні з 10 год. до 18 год. без присутності матері. Зустрічі проводити за місцем проживання батька, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без обов`язкової присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини. Рекомендовано батькові [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально забезпечувати. Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином ( а.с. 83-84 т. 1). Відповідно до висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, як органу опіки та піклування, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №4 від 26.01.2022 визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , місце та час їхнього спілкування, а саме: щодня в установлені матір`ю години, але не менше трьох годин; у вихідні та святкові дні з 10 год. до 18 год. без присутності матері. Зустрічі проводити за місцем проживання батька, в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, без обов`язкової присутності матері дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини. Рекомендовано батькові [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально забезпечувати. Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином ( а.с. 30, 31 т. 1). 27.01.2022 [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області з заявою про визначення місця проживання сина [PERSON] разом з батьком ( а.с. 87 т. 1). 01.02.2022 комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Гоголівської селищної ради складено акт про відмову [PERSON] від обстеження житлово-побутових умов проживання ( а.с. 88 т. 1). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Гоголівської селищної ради №1 від 16.02.2022 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] , залишено графік побачень батькові з дитиною ( а.с. 91 т. 1). Згідно довідки Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №5 від 11.01.2022 [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 37 т. 1). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 11.01.2022, на час обстеження комісією встановлено, що умови проживання добрі є все необхідне для виховання та проживання дитини ( а.с. 36). 01.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири ( житлового приміщення) згідно якого [PERSON] передано в оренду строком на 15 років житлову квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 199-202 т. 1). [PERSON] працює у Матяшівській ЗОШ І-ІІ ст. Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради його дохід за період роботи з 01.09.2021 по 31.08.2022 складає 199053, 02 грн. ( а.с. 216 т. 1). Згідно характеристик з місця роботи та місця проживання [PERSON] характеризується виключно позитивно ( а.с. 33-35). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб, у подальшому строк дії воєнного стану в Україні постійно продовжування, востаннє Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 із 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. З 04.05.2022 [PERSON] разом із сином отримали посвідку на право проживання в м. Зеле, Королівство Бельгія, як тимчасово переміщені особи, де і продовжують проживати на даний час ( а.с. 157 т.1, 169-171 т. 1, а.с. 33-35 т. 2); [PERSON] отримує еквівалент прожиткового мінімуму для тимчасово переміщених осіб із членом сім`ї у розмірі 1507, 77 євро ( а.с. 162-165 т. 1). [PERSON] за місцем проживання перебуває на обліку у лікаря [PERSON] загальної практики [PERSON] ( а.с. 159-161 т.1); відвідує місцеву муніципальну школу ( а.с. 166-168 т.1). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судом встановлено, що обома батьками створені умови для гармонійного розвитку та належного виховання дитини. Посилання відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] на аморальну поведінку [PERSON] , дії останньої, які суперечать інтересам дитини, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді. Із досліджених судом доказів порушень прав дитини виявлено не було. Щодо посилань позивача за зустрічним позовом [PERSON] на ті обставини, що мати чинить перешкоди у його спілкуванні з сином, суд зазначає, що батько має право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", рішення від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України"). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, насамперед, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №587/2134/17; від 16.11.2020 у справі №313/310/18; від 06.02.2019 у справі №127/15879/17-ц; від 14.07.2020 у справі №127/28537/18. Суд зазначає, що у даному випадку права батьків щодо дитини є похідними від прав дитини; вирішуючи в умовах воєнного стану спір про місце проживання дитини, суд враховує пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що її стосується, невід`ємність і пріоритет права дитини на життя, перебування в безпечному середовищі. Враховуючи, вік [PERSON] , якому на момент розгляду справи в суді виповнилося лише 5 років, те, що дитина весь час проживає з матір`ю, яка займається його вихованням, піклується про нього, матеріально забезпечує, на даний час знаходиться разом з дитиною у безпечному для її життя місці, суд приходить до переконання, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, а місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід визначити разом з матір`ю - [PERSON] . Таким чином, суд прийшов до переконання, що первісний позов [PERSON] слід задовольнити, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Позивачем за первісним позовом [PERSON] при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у сумі 908 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати понесені позивачем за зустрічним позовом [PERSON] відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved