Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Східний Гірничо-Збагачувальний комбінат» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06 квітня 2009 року по 30 листопада 2022 року перебував у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК». 30 листопада 2022 року його звільнено за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак, у день його звільнення відповідач не здійснив виплату належних коштів, а саме станом на 24.01.2023 року заборгованість по заробітній платі складає 248656,22 грн., яку просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. \~ \~ \~ \~Крім того, зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 70 робочих днів, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 151732 грн.. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач Державне підприємство «Східний Гірничо-Збагачувальний комбінат» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки до суду не повідомили/а.с.22/. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представника, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у період з 06 квітня 2009 року по 30 листопада 2022 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК», що підтверджується записами у трудовій книжці /а.с.8-9/. Згідно наказу № 166-ос від 30 листопада 2022 року [PERSON] звільнений з посади начальника служби безпеки Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору та визначено бухгалтерії підприємства виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 33 календарні дні невикористаної щорічної відпустки та вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку /а.с.7/. Відповідно до довідки ДП «СхідГЗК» № 36 від 27.01.2023 року на момент звільнення заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] складає 248656,22 грн., а саме за серпень 20183,75 грн., за вересень 18110,43 грн., за жовтень 40068 грн., за листопад 35255,26 грн., компенсація за невикористану відпустку 22491,26 грн., вихідна допомога 112547,52 грн./а.с.5/. Згідно довідки ДП «СхідГЗК» № 37 від 27.01.2023 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 2167,61 грн. /а.с.6/. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно ч.2 ст.233\~КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст.\~2\~Закону України\~«Про оплату\~праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно ч.1 ст.83\~КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з ним не проведений розрахунок по заробітній платі. Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 151732,70 грн.. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24\~грудня 1999\~року №13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до статті 27\~Закону «Про\~оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із наданої позивачем довідки ДП «СхідГЗК» № 37 від 27.01.2023 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 2167,61 грн. Таким чином, оскільки позивач був звільнений з роботи 30 листопада 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні (з 01 грудня 2022 року (день після звільнення) по 03 квітня 2023 року (дата ухвалення рішення) станом на 03 квітня 2023 року складає 88 робочих днів. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 190749, 68 грн. ( 2167,61 х 88 робочих днів). Згідност.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved