Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

4 січня 2023 року [PERSON] подав на розгляд суду позов до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. У позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, зазначає, що [INFO] в селі Корчин, Радехівського району Львівської області помер його батько - [PERSON] , [INFO], який постійно проживав в с. Корчин. До складу спадкового майна після його смерті входить земельна ділянка (пай) площею 0,8005 га (з них 0,6337 га - рілля, 0,1668 га - кормові угіддя) розташована на території Корчинської сільської ради Львівської області. Дана земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належала ще батькові батька позивача, тобто, дідусеві - [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №071012, виданий на ім`я [PERSON] на підставі Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрацією Львівської області від 4 травня 2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23.01.2001 року за №11002. Кадастровий номер земельної ділянки площею 0,6337 га - 4623981600:06:000:0112, кадастровий номер для земельної ділянки площею 0,1668 га не присвоєний. Після смерті батька, [PERSON] , позивач фактично спадщину після нього прийняв, оскільки на час його смерті проживав разом з ним та був зареєстрований в одному будинку а саме, в [ADDRESS] . Також після смерті батька, позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Луців І.П. в результаті чого була заведена спадкова справа для оформлення спадщини, яку [PERSON] фактично прийняв після батька. У результаті чого, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на інше майно батька, на які були відповідні правовстановлюючі документи - житловий будинок, земельні ділянки, однак останній не зміг отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом саме на цю землю (пай) площею 0,8005 га, оскільки вказаний Державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку, згідно якого власником земельної ділянки був дідусь, [PERSON] , був виданий та повністю оформлений вже після його смерті, а саме [INFO] . Таким чином відсутній належний правовстановлюючий документ на це спадкове майно. На підставі якого [PERSON] отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2022 року. Батько позивача, спадкодавець [PERSON] , також фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, тобто, дідуся позивача, [PERSON] , оскільки проживав разом з ним в одному будинку в [ADDRESS] , що стверджується довідкою Старости сіл Волиця, Гоголів, Корчин, Радванці виконавчого комітету Радехівської міської ради від 26.10.2022 №423. Дана обставина встановлена і приватним нотаріусом і відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину саме з підстави того, що правовстановлюючий документ на спадкові земельні ділянки, а саме Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №071012 був виданий після смерті первинного спадкодавця, тобто дідуся позивача, [PERSON] , з приводу чого рекомендовано звернутися в суд для оформлення права власності на дану земельну ділянку. Також нотаріусом встановлено, що до складу спадкового майна померлого батька позивача, [PERSON] , також входить майно, яке належало померлому ще його батькові, тобто дідусеві позивача, [PERSON] , померлому [INFO] , з приводу чого нотаріусом була витребувана спадкова справа після смерті [PERSON] , зареєстровано в Радехівській державній нотаріальній конторі за №517/2005, видано Свідоцтво про право на спадщину 09.12.2005 року за реєстром №3546. Вказана спадкова справа в даний час витребувана з Львівського державного нотаріального архіву і знаходиться в приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Луців І.П. Просить суд визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 0,6337 га, кадастровий номер 4623981600:06:000:0112 яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області та право власності на земельну ділянку площею 0,1668 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області і позначена як земельна ділянка 2 згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки у відповідності до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №071012 виданий на ім`я [PERSON] на підставі Розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації Львівської області від 04 травня 2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23.01.2001 року за №11002 в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO] який помер [INFO] ; встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON] ; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.3-31). 4 січня 2023 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.33). 23 лютого 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального провадження (а.с.1-2). 13 березня 2023 року [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.45). 13 березня 2023 року [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.46). 14 березня 2023 року [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.47). 18 квітня 2023 року [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 51-53). Згідно з п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд установив, що [INFO] у селі Корчин, Радехівського району Львівської області помер дідусь позивача - [PERSON] у віці 71 рік, про що зроблено відповідний актовий запис № 32 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане 16 грудня 2000 року Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9). [INFO] у селі Корчин Радехівського району Львівської області помер батько позивача - [PERSON] у віці 69 років, про що 3 вересня 2018 року зроблено відповідний актовий запис №24 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 3 вересня 2018 року виконавчим комітетом Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.10). Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в с. Корчин Радехівського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 14.07.1949 року зроблено відповідний актовий запис №9. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 16 серпня 1976 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Корчин Радехівського району Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16.08.1976 року зроблено відповідний актовий запис №26. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). З довідки №423 від 26.10.2022, виданої старостою сіл Волиця, Гоголів, Корчин, Радванці Радехівської міської ради Львівської області про те, що гр. [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і разом з ним проживав без реєстрації його син гр. [PERSON] (а.с. 24). Згідно довідки №425 від 07.07.2021 року, виданої виконкомом Радехівської міської ради Львівської області про те, що [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і на день смерті гр. [PERSON] разом з ним були зареєстровані [PERSON] - дружина, [INFO] , [PERSON] - син, [INFO] (а.с.25). Розпорядженням Голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 4 травня 2000 року № 185 про затвердження проекту передачі земельних часток/ паїв/ та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Корчин, с. Радванці, с. Гоголів в Корчинської сільської ради затвердити проект передачі земельних часток/ паїв/ у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с. Корчин на площі 548,78 га, в тому числі ріллі 405,33 га, кормових угідь 143,45 га; громадянам с. Радванці на площі 350,58 га, в тому числі ріллі 272,70 га, кормових угідь 77,88 га; громадянам с. Гоголів на площі 304,57 га, в тому числі ріллі 211,52 га, кормових угідь 93,05 га. Корчинській сільській раді передати в приватну власність громадянам с. Корчин, с. Радванці, с. Гоголів земельні частки/ паї/ згідно додатку та видати їм Державні акти на право приватної власності на землю. Районному відділу земельних ресурсів внести відповідні зміни в земельно-облік у документи (а.с.26-28). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11002 від 23 січня 2001 року, видно, що [PERSON] , який мешкав с. Корчин Радехівського району на підставі рішення розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 4 травня 200 № 185 йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.8005 гектарів, з них 0.6337 ріллі та 0.1668 кормових угідь. Земельна ділянка розташована на території Корчинської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с. 8). Згідно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4607220232018 від 18.06.2018 земельній ділянці площею 0.6337, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, присвоєно кадастровий номер 4623981600:06:000:0112 (а.с. 15-19). Земельній ділянці загальною площею 0,8005 га, що розташована за адресою: Львівська обл., Радехівський р., Корчинська сільська рада встановлена ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ: 40 993 (сорок тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 00 копійок) станом на 27 жовтня 2022 року (а.с.20-23). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою громадянина [PERSON] , [INFO] була заведена спадкова справа №54/2021 для оформлення спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкового майна входить спадкове майно, яке належало батькові, тобто дідові спадкоємця, [PERSON] , який помер [INFO] . Зокрема земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8005 га, яка знаходиться на території Корчинської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акта ІІІ-ЛВ №071012 від 23.01.2001. [PERSON] фактично прийняв після смерті свою батька, [PERSON] , але не оформив. Спадкова справа після [PERSON] зареєстрована в Радехівській державній нотаріальній конторі за №517/2005, свідоцтво про право на спадщину було видано на інше майно 09.12.2005 року за реєстром №3546. Вказана спадкова справа в даний час витребувана з Львівського державного нотаріального архіву і знаходиться в приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Луців І.П. Однак свідоцтво про право на спадщину на вказану на вказану земельну ділянку не може бути видано заявнику спадкоємцю [PERSON] . оскільки вказаний державний акт не може бути підставою для видачі такою свідоцтва, так як виданий на ім`я [PERSON] після його смерті (а.с.13). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст. 12, 229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК УРСР). Таким чином, син спадкодавця [PERSON] , який проживав спільно з померлим батьком, доглядав за ним, вів спільне господарство, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходять усі права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved