Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Короткий зміст позовних вимог \~ \~ \~ \~ 30.01.2023 року позивач звернувся в суд до відповідача із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з листопада 2013 вона почала проживати з відповідачем, вести спільний побут, бюджет та господарство за місцем проживання відповідача (с. Кам`янече Голованівського району Кіровоградської області). Разом з ними проживала його мати, [PERSON] , [INFO] .. Вона завагітніла, проживши з відповідачем 7 місяців, але, через непорозуміння між ними, повернулась жити додому. Спілкування між ними припинилось. [INFO] у неї народилась дитина, [PERSON] . Батько дитини, записаний у акті про народження з її слів відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Про народження доньки вона телефоном повідомила відповідача. Реакції від нього не було ніякої. Дитина при народженні отримала діагноз: відкрите овальне вікно серця (консультативний висновок № 1045 від 10.03.2015, виписка з карти новонародженого). Вона знаходиться на постійному обліку у Національному інституті серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова. Діагноз підтверджений консультативним висновком від 24.03.2016. Згідно консультативного висновку від 26.12.2019 отримано діагноз: вторинний дефект міжпередсердної перегородки, який у подальшому був підтверджений консультативним висновком від 11.03.2021 за результатами обстеження. Такий діагноз потребує постійної уваги від обох батьків дитини, проте, відповідач жодної участі у піклуванні не приймає, коштів на її утримання не надає, повне піклування щодо дитини відбувається виключно власними силами позивача. З огляду на викладене та на підставі ст. 121, 128 СК України, позивач просила визнати відповідача батьком її дитини та внести відповідні зміни до актового запису про її народження, а також стягнути з нього на її утримання грошові кошти у сумі 8000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову. \~ \~ \~ \~Рух справи 30.01.2023 позовна заява надійшла до суду. 06.02.2023 у справі відкрите провадження, вирішено справу розглядати у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 06.03.2023. Задоволене клопотання позивачки про відстрочення сплати судового збору, яке, у зв`язку з неявкою сторін, відкладене на 05.04.2023. \~ \~ \~ \~Позиції сторін \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явилась, про день і час слухання справи повідомлена вчасно, подала до суду заяву про розгляд без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач, який був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи надіслав до суду заяву, у якій підтвердив обставини, які зазначені у заяві. Визнав, що [PERSON] є його донькою, тому не заперечує проти визнання його її батьком Щодо стягнення аліментів поклався на вирішення цього питання судом у відповідності до законодавства. Оскільки на даний час він знаходиться на службі, просив розглянути справу без його участі. Застосовуючи ст. 200 ЦПК України, просив за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, оскільки він визнає позов. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлено вчасно, належним чином. Заяв, клопотань, письмових заяв щодо позову до суду не надійшло. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановлені судом обставини та застосовані норми права \~ \~ \~ \~Ч.3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~визначено,\~що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши додані до позову документи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ч. 1 ст. 32 Конституції України\~ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125 СК України. Відповідно до\~частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126, 127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. \~ \~ \~ \~Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00015226953 від 02.04.2015 відомості про батька дитини « [PERSON] » внесені до актового запису згідно ч.1 ст. 135 СК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved