Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень на позов. У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, у якому просила визнати за нею право власності на спадщину після смерті її батька [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцеві майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Заповіту батько не залишив, позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою. За заявою позивача після смерті [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа №7/2021 від 21 січня 2021 року. Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою від 06 січня 2021 року державним нотаріусом Другої Тростянецької нотаріальної контори Кощеєвою Г.С. позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про права на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні стосунки між позивачем і померлим батьком. З метою підтвердження родинних відносин позивач звернулася до Ладижинського РАЦС у Гайсинському районі Вінницької області для поновлення та видачі дублікату свідоцтва про її народження, проте їй було відмовлено в повторній видачі запитуваних документів у зв`язку з припиненням комунікації та опрацювання запитів про правову допомогу у цивільних справах на період війни з Російською Федерацією. Отже, враховуючи, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину в позасудовому порядку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач Ладижинська міська рада Вінницької області ухвалу суду про відкриття провадження отримала 13 лютого 2023 року, про що свідчить розписка. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Патраманський І.О. позов підтримали з наведених у ньому підстав. Представник відповідача Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи. 17 лютого 2023 року від відповідача надійшло клопотання, у якому він просить розглянути справу за відсутності його представника та у вирішенні спору покладається на розсуд суду. 2. Рух справи, процесуальні дії суду. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області 26 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 21 лютого 2023 року витребувано з Другої Тростянецької нотаріальної контори Вінницької області копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 17 березня 2023 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області помер [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцеві майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою. За заявою позивача після смерті [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа №7/2021 від 21 січня 2021 року. Постановою від 06 січня 2021 року державним нотаріусом Другої Тростянецької нотаріальної контори Кощеєвою Г.С. позивачу [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про права на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні стосунки між позивачем і померлим батьком. З метою підтвердження родинних відносин позивач звернулася до Ладижинського РАЦС у Гайсинському районі Вінницької області для поновлення та видачі дублікату свідоцтва про її народження, проте їй було відмовлено в повторній видачі запитуваних документів у зв`язку з припиненням комунікації та опрацювання запитів про правову допомогу у цивільних справах на період війни з Російською Федерацією. 4. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог\~ст.68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Згідно зі\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та\~Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», якою роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлючого документа на спадкове майно (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19), також зроблено висновок, що визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до змісту статей\~11,\~15 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику усправах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7,\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до\~ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснено\~в п.п.\~1,\~7\~постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 31\~березня 1995\~р.\~№5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»,\~в порядку\~окремого провадження\~розглядаються справи\~про встановлення\~фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян (наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що\~вчиняють\~нотаріальні\~дії,\~свідоцтва\~про право на спадщину); чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою. Інші спадкоємці відсутні. За таких обставин, за відсутності інших спадкоємців, які б оспорювали право [PERSON] на прийняття спадщини, посилання позивача [PERSON] про наявність спору про право є припущенням. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 січня 2021 року, винесеної завідувачем Другої Тростянецької нотаріальної контори Кощеєвою Г.С., вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про права на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні стосунки між позивачем і померлим батьком. Доказів, які б свідчили про неможливість отримання позивачем [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало померлому батькові [PERSON] , через інші підстави суду не надано. Право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , спадкодавця [PERSON] , підтверджується наступними документами: на частку квартири - Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 25 липня 1994 року, на частку квартири - Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 березня 2007 року, виданим державним нотаріусом Другої Тростянецької нотаріальної контори Вернюк Т.М., зареєстрованим в реєстрі за №762. Отже, право власності померлого на спірне майно підтверджене належними правовстановлюючими документами і є підставою для видачі нотаріусом відповідного свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, за наявності перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину пов`язаних із підтвердженням родинних відносин, суд вважає, що звернення до суду із позовними вимогами про визнання права на спадкове майно, є передчасним. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Всупереч наведеному позивач [PERSON] не довела, що у неї існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно в позасудовому (нотаріальному) порядку після надання нотаріусу необхідних документів, зокрема рішення суду про визнання факту родинних відносин. Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог судом відмовлено в повному обсязі, понесений позивачем судовий збір, покладається на позивача.

Outcome: dismissed