Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

03 жовтня 2022 року представник позивача звернувся з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Позивачем 04.06.2021 року було направлено претензію кредитора до Глобинської державної нотаріальної контори та 15.05.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Градизької державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи та 25.06.2021 року отримана відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач - [PERSON] . 25.12.2021 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором від 22.11.2010 року становила 9208,05 грн., яка складається з: 9208,05 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в клопотанні про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, прохали справу розглядати без виклику сторін. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. 22.11.2010 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я « [PERSON] особисту картку» (а.с.29). До позовної заяви банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.27-52). На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.11.2010 року, відповідно до якого заборгованість\~ [PERSON] за договором становить\~9208,05 грн., яка складається з: 9208,05 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с.6-17). Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628\~Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У позовній заяві, представник позивача, як на підставу стягнення з відповідача як зі спадкоємця [PERSON] заборгованості за кредитним договором, посилається на наявність між АТ КБ «Приватбанк» та останнім кредитних правовідносин, які виникли на підставі Анкети-заяви б/н від 22.11.2010 року. Разом з тим, як вбачається з Анкети-заяви б/н від 22.11.2010 року, [PERSON] на підставі неї оформив саме «Дебетову особисту картку». Тобто, банком не надано суду доказів виникнення між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] правовідносин, які свідчать про те, що останній звертався до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про видачу на його ім`я саме кредитної картки та на підставі якої [PERSON] було видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. Крім того, з довідки вбачається, що кредитну картку на ім`я [PERSON] було видано 31.01.2012 року (а.с.54). Тобто, дата підписання [PERSON] . Анкети-заяви б/н від 22.11.2010 року є відмінною від дати видачі на його ім`я кредитної картки. Натомість, представником позивача не надано суду анкети-заяви або кредитного договору на підставі якої [PERSON] було видано кредитну карту. За таких обставин, суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено доданими до позовної заяви доказами виникнення між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 22.11.2010 року кредитних правовідносин, оскільки на підставі заповненої ним анкети цього дня, [PERSON] було видано «Дебетову особисту картку», а не кредитку картку «Універсальна». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 17.12.2019 року (а.с.56). 24 травня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» склало претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, яку направило до Глобинської державної нотаріальної контори 04 червня 2021 року, у якій зазначило, що 31.01.2012 року [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір. У зв`язку з тим, що [PERSON] помер, а її зобов`язання перед банком виконано не було, банк просив зокрема повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 9208,05 грн. (а.с.57-58). Глобинська державна нотаріальна контора листом від 08.06.2021 року № 292/01-16 повідомила АТ КБ «Приватбанк», що Претензію кредитора після померлого [INFO] [PERSON] передано до Градизької державної нотаріальної контори Крменчуцького району (а.с.59). Градизька державна нотаріальна контора листом № 404/ 01-16 від 16 червня 2021 року, який було отримано АТ КБ «Приватбанк» 25.06.2021 року повідомила останнє, що після померлого [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу 03 червня 2020 року за № 82/2020, спадщину в установлений законом строк прийняла: [PERSON] - дружина померлого, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. 08.08.2020 року на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а.с.60). Як вбачається з копії спадкової справи № 82/2020 заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадщину в установлений законом строк прийняла: [PERSON] - дружина померлого, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. 08.08.2020 року та 11.08.2022 року на ім`я [PERSON] були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом. 22.12.2021 року АТ КБ «Приватбанк» склало Лист претензію на ім`я [PERSON] , який направило на її адресу 25.12.2021 року та у яких АТ КБ «Приватбанк» її повідомило, що 31.01.2012 року [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 9208,05 грн. Просило, у відповідності до ст. 1282 ЦК України задовольнити вимоги кредитора. (а.с.61). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Отже, суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора підлягають встановленню обставини, пов`язані із з`ясуванням факту, який підтверджує, що у спадкодавця на момент його смерті існували не виконані кредитні зобов`язання, кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Статтею 81\~ЦПК України\~регламентовано,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вже встановлено судом, представником позивача не доведено факт виникнення між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 22.11.2010 року саме кредитних правовідносин, оскільки на підставі заповненої анкети цього дня, [PERSON] було видано «Дебетову особисту картку», а не кредитку картку «Універсальна». Крім того, АТ КБ «Приватбанк» у претензії кредитора зазначає, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 31.01.2012 року року. Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження вказаного факту, а саме не надано анкету-заяву підписану [PERSON] 31.01.2012 року або укладеного цього ж дня кредитного договору. Приймаючи до уваги те, що представником позивача не доведено наявність між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитних правовідносин, а отже не доведено, що АТ КБ «Приватбанк» набуло статусу кредитора спадкодавця [PERSON] , суд дійшов висновку, що правові підстав для стягнення з його спадкоємців заборгованості за кредитним договором відсутні, тому позов до задоволення не підлягає. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати по справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed