Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

14 листопада 2022 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на частки в праві спільної власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. В заяві зазначила, що [INFO] сталася смерть її батька [PERSON] , якому належало право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивачка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте це звернення увінчалось винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на момент смерті батько не мав зареєстрованого місця проживання. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2022 року, яке набрало законної сили, за позивачкою визнано право власності на 1/3 частину вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Іншими учасниками права спільної часткової власності на зазначене житло, яким також належить по 1/3 його частині, є позивач та її мати [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] . Окрім частки в праві спільної власності на згадану квартиру, матері належало право власності 3+5 частини будинку [ADDRESS] . Після смерті матері позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса від 30.07.2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, як з`ясувала державний нотаріус, все належне [PERSON] майно піддано арешту. І хоча арешт накладений на майно іншої особи, чиї прізвище, ім`я, по батькові повністю співпадають з прізвищем, ім`ям, по батькові її матері, проте наявність цього обтяження унеможливила отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з викладеним позивачка просить про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] як за спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 16.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. Заходи забезпечення позову, доказів судом не вживалися. На підставі ухвали суду від 16.11.2022 року витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] в п`ятій Запорізькій державній нотаріальній конторі. Ухвалою суду від 11.01.2023 року підготовче провадження в справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач до суду не з`явилася; її представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позовних вимог, вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Означені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовили розгляд справи у відсутність позивачки і її представника. Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у її письмовому зверненні, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що [INFO] сталася смерть матері позивачки [PERSON] , якій належало право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] (а. с. 12-15, 17, 44-45). Після смерті матері позивач у встановлений законом строк, а саме: 8 квітня 2015 року, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса від 30.07.2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність арешту належного [PERSON] майна (а. с. 56-57). Правовідносини, що витікають із права на спадкування, внормовані Книгою шостою ЦК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як випливає із змісту ст. 1217 ЦК України. Відсутність заповіту, на підставі якого спадкодавець [PERSON] розпорядилася б своїм майном на випадок смерті, зумовило спадкування після її смерті за законом. Коло осіб, які мають право на одержання спадщини за законом в першу чергу визначено статтею 1261 ЦК України, і до них відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до наведеного положення цивільного законодавства позивач є спадкоємицею першої черги за законом померлої [PERSON] . Склад спадщини утворюють всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Як вже зазначено судом, спадкодавець [PERSON] за життя набула права власності на1/3 частину квартири [ADDRESS] та на 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини. Згідно із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини, а статтею 1273 ЦК України передбачено право спадкодавця відмовитися від спадщини, подавши протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, відповідну заяву. Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Позивач здійснила право на прийняття спадщини за внормованою законом процедурою, вчасно звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою від свого імені, як випливає з матеріалів спадкової справи. Інші спадкоємці [PERSON] , як свідчать матеріали спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Між тим свідоцтва про право на спадщину позивачка не отримала через відмову нотаріуса вчинити означену нотаріальну дію, втілену у постанові від 30.07.2022 року. Наявність арешту належного [PERSON] майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно унеможливила отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину. За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту. У зв`язку з викладеним суд знаходить всі підстави для розв`язання позову на користь позивача.

Outcome: approved