Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

У червні 2022 року адвокат Переверзєв О.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 05 травня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17721, яким стягнула з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 41 366 гривень 48 коп. 06 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач вказав, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. при вчиненні вказаних виконавчих написів були порушені вимоги закону. Крім цього, зазначені виконавчі написи вчинено щодо вимог, які є спірними. У зв`язку з цим, адвокат Переверзєв О.О. просив визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчий напис, вчинені 05 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстровані в реєстрі за №17721, стягнути безпідставно стягнуті кошти у розмірі 12 531 грн., витрати на судовий збір та правничу допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд у справи повідомлявся належним чином. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П., в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Разом з тим витребувано у приватного нотаріуса Київського Міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни ( [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ) належним чином засвідчену копію нотаріальної справи при вчиненні виконавчого напису №17721 від 05.05.2020 року про стягнення із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» коштів за кредитним договором в розмірі 41366,48 грн. Судом встановлено, що 05 травня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17721, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №2001163426401 від 12.11.2018 року (а.с. 12). 06 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] на підставі примусового виконання виконавчого напису №17721, виданого 05 травня 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. (а.с.10). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються положеннями Закону України «Про нотаріат». У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Встановлено, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. застосував п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п.1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п.2 Переліку). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення спірного виконавчого напису, діяла редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, яка не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що кредитний договір №2001163426401 від 12.11.2020 року, укладений між [PERSON] та користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», який був поданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Крім цього, встановлено, що на виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2022 року витребувані документи надані не були. Тому у суду в даному випадку відсутня інформація про те, чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності, перед вчиненням виконавчого напису та на підставі яких саме документів вчинявся нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис, що унеможливлює перевірку дій нотаріуса. За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виконавчі написи, вчинені 05 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстровані в реєстрі за №17721, слід визнати таким, що не підлягають виконанню. З відповіді приватного виконавця Голяченка І.П. слідує, що у ході примусового виконання рішення в рамках зведеного виконавчого провадження [NUMBER], про стягнення коштів з [PERSON] , приватним виконавчем стягнуто всього коштів в сумі 17 092 грн. 65 коп. з яких: 12 531 грн. 00 коп. перераховано стягувачу в рахунок погашення боргу за виконавчим написом №17721 від 05.05.2020. У зв`язку з тим, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягають виконанню, підстава, на якій АТ «Перший Український Міжнародний Банк» отримало грошові кошти в ході виконавчого провадження [NUMBER], відпала. Тому на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 12 531 грн. 00 коп.. Безпідставне утримання цих грошових коштів є втручанням АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у право позивача на мирне володіння його майном (в даному випадку - грошовими коштами). Таке втручання є невиправданим, оскільки воно не ґрунтується на вимогах закону. Ця обставина свідчить про свавільне порушення майнового права [PERSON] , гарантованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвокат та визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Встановлено, що [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 10 лютого 2022 року, укладеним між позивачем та адвокатським об`єднанням «Рябінін, переверзєв та партнери» (а.с.8), актом прийняття - передачі наданих послуг судових витрат від 09.06.2022 року, з якого слідує, що вартість наданих послуг становить 6500 грн. (а.с. 7). Тому з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 гривень. За правилами ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2482 грн.00 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.2571420934.1, позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Тому з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 коп. (2 майнові вимоги 992,4 грн. * 2 + заява про забезпечення позову 496,2 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: approved