Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0681957708/5 від 26.08.2020 в сумі 116 928,28 грн з яких заборгованість за кредитом 7 750,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 109 178,28 грн, стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481, 00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26.08.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0681957708/5 шляхом підписання оферти. Відповідно до умов цього договору відповідач отримав кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб згідно з Правилами надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal». Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики від 26.08.2020 №0681957708/5, що акцептована відповідачем 26.08.2020,шляхом підписання електронним підписом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті із зазначенням реквізитів банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано 7750 грн. 18.10.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» був укладений договір факторингу №18-10/21, відповідно до якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором від 26.08.2020 №0681957708/5. Зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 06.12.2022 становить 116 928,28 грн з яких заборгованість за кредитом 7 750,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 109 178,28 грн у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 20.02.2023 цивільну справу №456/84/23 передано за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.103-104/. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено суддю Равлінка Р.Г. /а.с.110/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження на 13.04.2023 /а.с.111-112/. Розгляд справи по суті відбувся 13.04.2023 без участі сторін. Представник позивача, ТзОВ «Вердикт Капітал», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу без участі представника та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Судом скеровувався виклик у судове засідання на зазначену адресу, однак конверт повернувся до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання. Окрім того, судом на веб-порталі судової влади України публікувалось оголошення про виклик у судове засідання [PERSON] . Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13.04.2023, є дата складення повного тексту судового рішення - 19.04.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а відтак позов слід задовольнити частково ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.08.2020 [PERSON] склав і підписав заявку-анкету на отримання кредиту №3240007 на таких умовах: сума кредиту 7 750 грн, термін кредиту 30 днів, ціль кредиту - споживчі цілі, спосіб отримання - на платіжну картку /а.с.11-12/. Згідно пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0681957708/5 від 26.08.2020 (оферта) та надання кредиту згідно Заявки - анкети №3240007 від 27.08.2020 ТОВ «Інфінанс» запропоновано [PERSON] прийняти умови правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» та отримати в рамках договору кредит на таких умовах: сума кредиту 7 750 грн, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки /а.с.7-8/. 27.08.2020 [PERSON] акцептував оферту від 27.08.2020 ТОВ «Інфінанс» на укладання договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0681957708/5 від 26.08.2020 та отримання кредиту згідно заявки-анкети від №3240007 від 27.08.2020 на таких умовах: розмір кредиту 7 750 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за 1 день користування кредитом (застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації), реальна річна відсоткова ставка - 638,75% (застосовується за умови належного виконання договору та відсутності пролонгації) /а.с.9-10/. Договір укладено в електронній формі. Згідно квитанції за сплату ТОВ «Інфінанс» перерахувало на карту [NUMBER] - 7 750 грн /а.с.22/. Згідно з наданим ТОВ «Інфінанс» розрахунком, заборгованість [PERSON] перед банком становить 109 175,67 грн /а.с.14-20/. Згідно з наданим ТОВ « Вердикт Капітал» розрахунком, заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Вердикт Капітал» станом на 06.12.2022 включно становить 116 928,28 грн, з яких 7 750,00 грн - заборгованість по основній сумі кредиту та 109 178, 28 - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги /а.с.21/. 18.10.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики /а.с.51-59/. Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається/а.с.52/. Згідно витягу з Додатку № 3 до Договору Факторингу № 18-10/21 від 18.10.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги в тому числі і за Договором №0681957708/5 від 26.08.2020, боржником за яким є [PERSON] , а загальна сума заборгованості за кредитом становить 121 694,53 грн /а.с.60-63/. З Витягу до договору факторингу №18-10/21 від 18.10.2021 загальна сума заборгованості за кредитом становить 121 694,53 грн /а.с.64/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, 27.08.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики шляхом підписання анкети-заяви, відповідно до умов якого, ТОВ «Інфінанс» надало відповідачу кредит шляхом перерахування 27.08.2020 коштів на картковий рахунок відповідача в розмірі 7 750 грн. на таких умовах погоджених сторонами: строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за 1 день користування кредитом (застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації), річна відсоткова ставка - 638,75% (застосовується за умови належного виконання договору та відсутності пролонгації), ціль кредиту - споживчі цілі, спосіб отримання - на платіжну картку. Відтак, відповідач повинен був сплатити ТОВ «Інфінанс» відсотки за користування грошима в розмірі 4 068,75 грн (7 750 грн х 1,75% х 30 днів = 4 068,75 грн) та повернути тіло кредиту в розмірі 7 750 грн не пізніше 26.09.2020, що загалом становить 11 818,75 грн. Нарахування відсотків відповідачу за користування грошима після спливу 30 денного строку, на який надавався кредит, є безпідставним та необґрунтованим. У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, в цьому випадку після спливу 30 днів користування кредитом, у кредитора ТОВ «Інфінанс» виникло право вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Суд вважає, що Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», не є частиною договору від 27.08.2020, оскільки вони не були підписані відповідачем. Доказів на підтвердження протилежного суду надано не було. Також в судовому засіданні не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» ознайомився відповідач [PERSON] і погодився з ними, підписуючи заявку-анкету на отримання кредиту від 27.08.2020 №3240007. Таким чином, позивач ТОВ «Вердикт капітал» набуло за договором факторингу 18.10.2021 №16-12/21 право вимоги до [PERSON] щодо сплати відсотків за користування грошима в розмірі 4 068,75 грн та повернення тіла кредиту в розмірі 7 750 грн, що загалом становить 11 818,75 грн. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0681957708/5 від 26.08.2020, право вимоги за яким набув позивач, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 11 818, 75 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 7 750 грн та відсотків за користування кредитом в розмірі 4 068,75 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До позовної заяви додано договір № 07-10/2022 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 07.10.2022, прайс-лист АО «Лігал Асістанс», платіжне доручення № 343550031 від 10.11.2022 на суму 58 000,00 грн, заявку на надання юридичної допомоги №244 від 02.11.2022 по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2022 /а.с. 80-89/. Із документів вбачається, що загальна вартість наданих Адвокатським об`єднанням послуг з примусового стягнення заборгованості з [PERSON] становить 20 000 грн. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial