Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою [ADDRESS] відповідно до договору приєднання. Відповідачем не в повному обсязі здійснено оплату за спожиту електричну енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 53 119,84 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання, призначене на 04.04.2023 не з`явився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином за адресою вказаною позивачем, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи також надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позову. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] споживала електричну енергію, за адресою Крутогірний узвіз (до перейменування - [ADDRESS] , то враховуючи положення п. 1.2.15. ПРРЕЕ вона приєдналась до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідач, не належним чином виконував свої зобов`язання, порушував умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату за спожиту електроенергію. Обсяг спожитої електричної енергії в строк, встановлений договором відповідач не оплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію за період з 01.06.2019 по 31.01.2022 в сумі 53 119,84 грн. Відносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями статті 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» (який був чинним станом на дату виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (чинними на момент виникнення спірних правовідносин), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 312. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (який був чинним станом на дату виникнення спірних правовідносин) споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії між споживачем та енергопостачальною організацією. Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (які були чинними станом на дату виникнення спірних правовідносин), що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила). Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до пункту 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об`єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. Норма пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно із підпунктом 2 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Норма частини першої статті 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме статтями 68, 156, 162. Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 53 119,84 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір з відповідача у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved