Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів з відповідача на її користь, які стягуються на підставі рішення Тячівського районного суду від 06.03.2014 на утримання синів [PERSON] та [PERSON] . Посилається на те, що на сьогоднішній день сума коштів визначена за рішенням суду є занадто малою для належного утримання дітей. Діти підростають і відповідно збільшуються витрати на їхнє утримання. Вона не в змозі самостійно утримувати дітей на належному рівні. У 2018 році суд збільшив розмір аліментів до 1200 гривень на одну дитину, однак купівельна спроможність присудженої суми зменшилася. Просить стягувати з відповідача по 2500 гривень на кожну дитину щомісяця. Надала заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Його представник надіслав суду відзив в якому позов визнав частково та просив стягнути з відповідача по 1500 гривень на кожну дитину та розглянути справу в його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 6 березня 2014 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти в розмірі 1200 гривень на двох дітей. Рішенням цього ж суду від 12 грудня 2018 року розмір аліментів було збільшено та стягнуто з відповідача по 1200 гривень на кожну дитину. Згідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із приписів статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Відповідно до частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. Крім того, з приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" убачається, що з 1 січня 2023 року для дітей віком до 18-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2833 гривні. На час ухвалення судом рішення, 12.12.2018, прожитковий мінімум для дітей віком до 18-ти років становив 2027 гривень. Суд також враховує, що середня заробітна плата в Україні у грудні 2018 року становила 9218 грн, а по Закарпатській області - 8558 гривень. На даний час середня заробітна плата по Україні становить 14577 грн, а по Закарпатській області - 12115 гривень. Мінімальна заробітна плата на даний час складає 6700 гривень. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача суд враховує, що [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу, однак приходить до висновку, що він, як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, доказів обмеження працездатності не надав, у змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своїх синів по 2000 гривень у місяць. Та обставина, що він працює на роботі, яка оплачується мінімальною сумою, 6700 гривень на місяць, не може бути підставою для істотного зменшення розміру аліментів, оскільки забезпечення належних умов проживання своїм дітям є законодавчо закріпленим обов`язком батьків. Тобто особа, яка має трьох неповнолітніх дітей, зобов`язана шукати роботу що дозволить йому належним чином виконувати свій батьківський обов`язок. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 2500 грн щомісяця позивачка суду не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача . За таких обставин,

Outcome: partial