Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Мельник Я.Ю., звернулася в суд з позовною заявою до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. В обґрунтування позову позивач представник позивача посилається на те, що 06.04.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,0131 га, яка розташована в [ADDRESS] за кадастровим номером 2110100000:07:002:0070, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., зареєстровано в реєстрі за № 1070. 06.04.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,0126 га, яка розташована в [ADDRESS] за кадастровим номером 2110100000:07:002:0071, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., зареєстровано в реєстрі за № 1076. Враховуючи необхідність зміни цільового призначення земельних ділянок [PERSON] вжито відповідні заходи реагування, а 26.02.2008 [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542605, площею 0,0257 га, цільове призначення для іншого громадського призначення, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: на навчальний центр після реконструкції з надбудовою власної будівлі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 341,8 кв.м., на праві спільної часткової власності за [PERSON] частка 1/3, за [PERSON] частка 1/3, за [PERSON] частка 1/3. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 24.02.2014 у справі № 2-2420/11, яке набрало законної сили 14.05.2014, зокрема виділено в натурі [PERSON] 1/3 частину будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: сходи (6,4 м2), чотири приміщення (1,6 м2), (6,2 м2), (11,0 м2) та (17,1 м2) цокольного приміщення будівлі, приймальню (20,0 м2), кабінет (18,5 м2), вбиральню (2,7 м2), кабінет (12,9 м2), коридор (10,2 м2) першого поверху, що разом становить 106,6 м2. Виділено в натурі [PERSON] та [PERSON] 2/3 частини будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: другого, третього поверхів, що разом становить 214,7 м2 , визнавши за ними право спільної, часткової власності на вказані приміщення в рівних частках по 1/2 кожній. Приміщення цокольного поверху (20,5 м2) залишено у спільному користуванні співвласників. Проведення будівельних робіт щодо реалізації розподілу майна, а саме: влаштування сходової клітини з цокольного на перший поверх, закладання дверних та віконних прорізів покласти солідарно на [PERSON] та [PERSON] . Зауважує, що ні [PERSON] , ні [PERSON] не виконали вищевказане рішення суду. Разом з тим, 12.11.2014 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна 2/3 частини навчального центру після реконструкції з надбудовою власної будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В., зареєстровано в реєстрі за № 5807. У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] , про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, цивільна справа № 308/10075/16. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13.02.2020 у справі № 308/10075/16 заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.10.2018 скасовано, ухвалено у справі нове рішення, яким у позові [PERSON] відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 308/10075/16 відкрито касаційне провадження у даній справі. На момент звернення до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області остаточного рішення у цивільній справі № 308/10075/16 не ухвалено. Зазначає, що [PERSON] в листопаді 2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, зокрема проведенні будівельних робіт по облаштуванню окремого входу до своїх приміщень на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2014. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2018 у справі № 308/11059/16, яке набрало законної сили 16.05.2018, в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном відмовлено. Вищевказаним рішенням суду встановлено, що позивачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що йому в передбаченому законом порядку надано право користування вказаними ним чужими приміщеннями в спірному нерухомому майні чи рішенням суду надано право користування чужими приміщеннями або ж земельною ділянкою. Вказує, що 20.05.2016 управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради видало [PERSON] містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, які передбачають здійснення реконструкції власних приміщень навчального центру під дві окремі квартири за адресою: [ADDRESS] . 04.08.2016 року відповідачем [PERSON] було подано до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області декларацію про початок виконання будівельних робіт із реконструкції власних приміщень навчального центру під дві окремі квартири (без змін зовнішніх геометричних розмірів) по [ADDRESS] , яка зареєстрована за № ЗК 083162181872. Разом з тим, 03.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вбудованого нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 214,7 кв.м., який посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстровано в реєстрі за № 827. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі № 807/1367/16, яке набрало законної сили 09.01.2019, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт [PERSON] із реконструкції приміщень навчального центру під дві окремі квартири (без зміни зовнішніх геометричних розмірів) по [ADDRESS] , зареєстрованого Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 083162181872 в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Постановою Управління Державного архітектурно-будівельного контрою виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 18 від 07.02.2020 встановлено: «В ході позапланової перевірки на об`єкті по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] виконав будівельні роботи по влаштуванню дверного прорізу в приміщенні коридору (прим. І див. тех. паспорт), який у загальному користуванні. Дверний проріз влаштовано у несучій стіні будівлі [ADDRESS] без влаштування перемички та відповідного посилення стіни, що забороняється» та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП і накладено штраф у розмірі 8500 грн. Також представник позивача наголошує, що [PERSON] наприкінці лютого 2021 року розпочато будівельні роботи «Реконструкція частини приміщень навчального центру з влаштуванням окремого входу», без надання підтверджуючого документу права власності чи користування на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, реєстраційний номер: ЗК051201216154, відомості про реєстрацію проведено головним спеціалістом відділу дозвільних процедур та документообігу Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мінєєвою І.І. Актом обстеження об`єкту будівництва «Реконструкція частини приміщень навчального центру з влаштуванням окремого входу за адресою: [ADDRESS] » по [ADDRESS] від 01.03.2021 у складі відповідної комісії встановлено зокрема наступне: земельна ділянка будинковолодіння по [ADDRESS] знаходиться у власності [PERSON] ; відповідно до технічно паспорту вхід і доступ до нежитлових приміщень [PERSON] відсутній; на об`єкті будівництва на цокольному поверсі будівлі [ADDRESS] виконано будівельні роботи по влаштуванню дверного прорізу у несучій стіні приміщення коридору, який у загальному користуванні та влаштовано проріз у несучій стіні сходової клітки першого поверху, яка у власності [PERSON] ; [PERSON] згоду на влаштування прорізу стіні приміщення коридору спільного користування, що на першому поверсі, [PERSON] не надавала. 17.03.2021 в інтересах [PERSON] подано позовну заяву до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про припинення права на початок виконання будівельних робіт на підставі повідомлення про початок будівельних робіт та зобов`язання вчинити дії разом із заявою про забезпечення позову. Ухвалою Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 22.03.2021 у справі № 308/3317/21 заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мельник Я.Ю., про забезпечення позову задоволено. Заборонено [PERSON] чи будь-яким третім особам здійснювати будівельні роботи на об`єкті, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заборонено [PERSON] чи будь-яким третім особам вчиняти дії для внесення змін до технічного паспорту, що виготовлений 11.06.2014 на об`єкт, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із проведеними будівельними роботами. Представник позивача вважає, що містобудівні умови та обмеження, як дозвільний документ у містобудівній галузі згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» видані [PERSON] уповноваженою особою управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради з порушенням порядку, що встановлений законодавством та відповідно порушує законні права [PERSON] , виходячи із наступного. Як зауважує представник позивача, [PERSON] , як замовник на отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки фактично не міг надати уповноваженому органу копії правовстановлюючого документу про право власності чи користування земельною ділянкою, фотофіксації земельної ділянки з оточенням та історико-містобудівного обґрунтування, адже власником земельної ділянки, площею 0,0257 га, цільове призначення для іншого громадського призначення, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , починаючи з квітня 2005 року та по сьогоднішній день є [PERSON] . Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу)» від 26.07.2001 № 878 місто Ужгород, Закарпатська область занесене до Списку історичних населених місць України. Крім того, згідно з відповіддю управління культури Закарпатської обласної державної адміністрації від 19.05.2016 за № 01-13/518-02 будівля по [ADDRESS] розміщена в історичному ареалі міста і є складовою частиною архітектурно-містобудівельного ансамблю пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Комплекс Замкової гори» (охоронний номер 1-М) відповідно до рішення ОВК № 35 від 05.02.1980. Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 09.12.2015) для населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, в межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історика-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини. У відповідності до п. п. 8, 9 постанови Кабінету Міністрів України «Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць» від 13.03.2002 № 318 в редакції 23.12.2011 опрацюванню проектної документації на будівництво, реконструкцію будівель і споруд у межах історичних ареалів повинно передувати розроблення істерико-містобудівних обґрунтувань. Результати досліджень, проведених під час історико-містобудівних обґрунтувань, відображаються в істерико-архітектурному опорному плані, що є основним документом, який визначає культурну спадщину населеного місця та історико-культурну цінність його території. Відповідачем Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради формально опрацьовані подані заявником [PERSON] копії документів, не затребувані передбачені нормативними актами необхідні для видачі вихідних даних на проектування у виді містобудівних умов документи, що призвело до видачі вихідних даних, які не узгоджуються з ситуацією на місцевості і не можуть слугувати основою для складення відповідного завдання на проектування та розробки проектної документації. Звертає увагу, що вказана містобудівна документація є складеною і виданою Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради з порушенням нормативних актів, що мало наслідком порушення права іншого співвласника будівлі та власника земельної ділянки [PERSON] . Забудовник [PERSON] порушує права позивача щодо користування та володіння земельною ділянкою, яка належить їй на праві приватної власності, без погодження із співвласником намагається протиправно її використовувати для своїх потреб для здійснення реконструкції на підставі спірних містобудівних умов та обмежень, хоча в таких не тільки не встановлено спосіб використання земельної ділянки, але в них навіть відсутні посилання на таке використання та власне на документи, які б підтверджували право на користування забудовником такою ділянкою. Також зазначає, що об`єкт нерухомості навчальний центр після реконструкції з надбудовою власної будівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та планується відповідачем [PERSON] реконструйовувати під власні приміщення навчального центру під дві окремі квартири є нежитловим, а відповідно будівельні роботи замовником, яких є [PERSON] , повинні враховувати Державно будівельні норми, зокрема, щодо пожежної безпеки, газопостачання, електрична кабельна система, теплопостачання, внутрішній водопровід, каналізація, що своєю чергою може призвести до порушення законних прав співвласника навчального центру [PERSON] , так і безпосередньо, як власника земельної ділянки. Враховуючи зміну співвласника будівлі з [PERSON] на [PERSON] та ч. 8 ст. 29 Закону містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, які передбачають здійснення реконструкції власних приміщень навчального центру під дві окремі квартири за адресою: [ADDRESS] , видані [PERSON] управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради, чинні на даний момент для [PERSON] до завершення будівництва. Представник позивача вказує, що спірні містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по [ADDRESS] видані [PERSON] 20.05.2016 управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради не у спосіб, передбачений нормативними актами, що має наслідком порушення прав позивача та підставою для скасування судом. На підставі викладеного, представник позивача просить суд скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , видані управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради 20.05.2016 [PERSON] для реконструкції власних приміщень навчального центру під дві окремі квартири, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Мельник Я.Ю. у судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача подав до суду заяву, згідно з якою просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Також зазначив, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу від 05.12.2022 підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради та відповідач [PERSON] у засідання повторно не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позов не подали, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] у засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмові пояснення щодо позову не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06.04.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,0131 га, яка розташована в [ADDRESS] за кадастровим номером 2110100000:07:002:0070, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., зареєстровано в реєстрі за № 1070. 06.04.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,0126 га, яка розташована в [ADDRESS] за кадастровим номером 2110100000:07:002:0071, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., зареєстровано в реєстрі за № 1076. 26.02.2008 [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 542605, площею 0,0257 га, цільове призначення для іншого громадського призначення, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: на навчальний центр після реконструкції з надбудовою власної будівлі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 341,8 кв.м., на праві спільної часткової власності за [PERSON] частка 1/3, за [PERSON] частка 1/3, за [PERSON] частка 1/3. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 24.02.2014 у справі № 2-2420/11, яке набрало законної сили 14.05.2014, виділено в натурі [PERSON] 1/3 частину будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: сходи (6,4 м2), чотири приміщення (1,6 м2), (6,2 м2), (11,0 м2) та (17,1 м2) цокольного приміщення будівлі, приймальню (20,0 м2), кабінет (18,5 м2), вбиральню (2,7 м2), кабінет (12,9 м2), коридор (10,2 м2) першого поверху, що разом становить 106,6 м2. Виділено в натурі [PERSON] та [PERSON] 2/3 частини будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: другого, третього поверхів, що разом становить 214,7 м2 , визнавши за ними право спільної, часткової власності на вказані приміщення в рівних частках по 1/2 кожній. Приміщення цокольного поверху (20,5 м2) залишено у спільному користуванні співвласників. Проведення будівельних робіт щодо реалізації розподілу майна, а саме: влаштування сходової клітини з цокольного на перший поверх, закладання дверних та віконних прорізів покласти солідарно на [PERSON] та [PERSON] 12.11.2014 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна 2/3 частини навчального центру після реконструкції з надбудовою власної будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В., зареєстровано в реєстрі за № 5807. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2018 у справі № 308/11059/16, яке набрало законної сили 16.05.2018, в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном відмовлено. Вказаним рішенням суду встановлено, що позивачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що йому в передбаченому законом порядку надано право користування вказаними ним чужими приміщеннями в спірному нерухомому майні чи рішенням суду надано право користування чужими приміщеннями або ж земельною ділянкою. 20.05.2016 управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради видало [PERSON] містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, які передбачають здійснення реконструкції власних приміщень навчального центру під дві окремі квартири за адресою: [ADDRESS] . 04.08.2016 року відповідачем [PERSON] подано до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області декларацію про початок виконання будівельних робіт із реконструкції власних приміщень навчального центру під дві окремі квартири (без змін зовнішніх геометричних розмірів) по [ADDRESS] , яка зареєстрована за № ЗК 083162181872. 03.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вбудованого нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 214,7 кв.м., який посвідчено приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., зареєстровано в реєстрі за № 827. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі № 807/1367/16, яке набрало законної сили 09.01.2019, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт [PERSON] із реконструкції приміщень навчального центру під дві окремі квартири (без зміни зовнішніх геометричних розмірів) по [ADDRESS] , зареєстрованого Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області за № ЗК 083162181872 в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Постановою Управління Державного архітектурно-будівельного контрою виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 18 від 07.02.2020 встановлено: «В ході позапланової перевірки на об`єкті по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] виконав будівельні роботи по влаштуванню дверного прорізу в приміщенні коридору (прим. І див. тех. паспорт), який у загальному користуванні. Дверний проріз влаштовано у несучій стіні будівлі [ADDRESS] без влаштування перемички та відповідного посилення стіни, що забороняється» та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП і накладено штраф у розмірі 8500 грн. Наприкінці лютого 2021 року [PERSON] розпочато будівельні роботи «Реконструкція частини приміщень навчального центру з влаштуванням окремого входу», без надання підтверджуючого документу права власності чи користування на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, реєстраційний номер: ЗК051201216154, відомості про реєстрацію проведено головним спеціалістом відділу дозвільних процедур та документообігу Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мінєєвою І.І. Актом обстеження об`єкту будівництва «Реконструкція частини приміщень навчального центру з влаштуванням окремого входу за адресою: [ADDRESS] » по [ADDRESS] від 01.03.2021 у складі відповідної комісії встановлено зокрема наступне: земельна ділянка будинковолодіння по [ADDRESS] знаходиться у власності [PERSON] ; відповідно до технічно паспорту вхід і доступ до нежитлових приміщень [PERSON] відсутній; на об`єкті будівництва на цокольному поверсі будівлі [ADDRESS] виконано будівельні роботи по влаштуванню дверного прорізу у несучій стіні приміщення коридору, який у загальному користуванні та влаштовано проріз у несучій стіні сходової клітки першого поверху, яка у власності [PERSON] ; [PERSON] згоду на влаштування прорізу стіні приміщення коридору спільного користування, що на першому поверсі, [PERSON] не надавала. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України). Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону від 09.12.2015, чинній на момент видачі містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки), містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Пунктом 2.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109, в редакції, чинний на момент видачі містобудівних умов та обмежень, для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру за умови відсутності містобудівного кадастру); фотофіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об`єкта будівництва. Таким чином, фізична особа має одержати містобудівні умови та обмеження саме тоді, коли лише має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не міг надати уповноваженому органу копії правовстановлюючого документу про право власності чи користування земельною ділянкою, фотофіксації земельної ділянки з оточенням та історико-містобудівного обґрунтування, оскільки власником земельної ділянки, площею 0,0257 га, цільове призначення для іншого громадського призначення, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є позивач [PERSON] (починаючи з квітня 2005 року та по сьогоднішній день). Згідно з ч. 8 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Містобудівні умови та обмеження не є документом дозвільного характеру, вони не дають право ані на забудову земельної ділянки, ані на виконання будівельних робіт. Основна мета надання містобудівних умов та обмежень, передусім, у визначенні відповідності намірів забудови діючій містобудівній документації та визначення основних, передбачених державними будівельними нормами вимог, на підставі яких в подальшому має розроблятись проектна документація на будівництво певного об`єкту. При цьому підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень можуть бути виключно подання замовником будівництва неповного пакету документів, виявлення недостовірних даних, наведених у поданих документах, або невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (висновок постанови Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 420/998/21). Відповідачі відзив на позовну заяву не подали, обставини, викладені у позовній заяві відповідними доказами не спростували. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом скасування містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , видані управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Ужгородської міської ради 20.05.2016 [PERSON] для реконструкції власних приміщень навчального центру під дві окремі квартири. Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. З контекстного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2021 між адвокатом Мельником Я.Ю. та позивачем [PERSON] укладено договір № 03/04 про надання правової допомоги адвокатом, а 26.03.2021 додаткова угода № 2 від до договору № 03/04 про надання правової допомоги адвокатом від 04.03.2021. Згідно з п. 1 додаткової угоди сторонами погоджено, що вартість гонорару (винагороди) за надання правової допомоги адвокатом по захисту прав та інтересів клієнта в справі про скасування містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки ( [ADDRESS] ) видані [PERSON] 20.05.2016 управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій становить фіксований розмір 1200 доларів США, еквівалент національна валюта гривня по курсу НБУ на день розрахунку. Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що оплата гонорару адвокату, зазначеного у п. 1 додаткової угоди здійснюється клієнтом у безготівковій формі в наступному порядку: 300 доларів США, еквівалент національна валюта гривня по курсу НБУ на день розрахунку протягом 10 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди; 300 доларів США, еквівалент національна валюта гривня по курсу НБУ на день розрахунку після 6 місяців з моменту підписання додаткової угоди протягом 5 календарних днів. Згідно з виставленим рахунком № 03/31 від 31.03.2021 ФОП, адвоката Мельника Я.Ю. клієнтом [PERSON] сплачено 01.04.2021 через онлайн-банкінг АТ КБ «Приватбанк» 8340 грн., що підтверджується банківською квитанцією, які отримані адвокатом 01.04.2022, що також підтверджується банківською виписку по рахунку. 30.09.2021 [PERSON] сплачено через онлайн-банкінг АТ КБ «Приватбанк» 7\~974 грн., що підтверджується банківською квитанцією, які отримані адвокатом 30.09.2021, що також підтверджується банківською виписку по рахунку. Разом з тим, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18, що стосується акту виконаних робіт, то його складення не передбачено умовами договору, а виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про їх прийняття. З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, а також здійснення позивачем оплати вказаних послуг у сумі 16314 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом, обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд не вбачає. На підставі наведеного, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн. та витрати за надану професійну правничу допомогу у розмірі 16314 грн., а саме з кожного у рівній частині.

Outcome: approved