Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2019 року між банком та відповідачем була укладена Додаткова угода № SAMDN40000016200680, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості за договором від 21 вересня 2007 року, якщо боржник здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в угоді. Відповідач підтвердив своїм підписом, що підписана Додаткова угода складає між ним та банком кредитний договір. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 12 травня 2022 року утворилась заборгованість на загальну суму 44 437 грн. 52 коп., яка складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 2 907 грн. 21 коп. та пені в сумі 41 530 грн. 31 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 2 481 грн. Ухвалою судді від 26 липня 2022 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Установлено, що 21 травня 2019 року сторони: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] уклали Додаткову угоду до договору про надання банківських послуг від 21 вересня 2007 року SAMDN40000016200680, відповідно до якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за договором від 21 вересня 2007 року позивач здійснює анулювання частини заборгованості, а саме пені в сумі 36 882 грн. 78 коп. та штрафу в сумі 1 724 грн. 84 коп., а відповідач зобов`язувався здійснювати погашення кредиту в розмірі 1 670 грн. 35 коп. до 21.05.2019 та в розмірі 1 577 грн. 55 коп. щомісячно до 25 числа на протязі 6 місяців з кінцевим терміном повернення 25 листопада 2019 року та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 0,01% річних та погодився з тим, що підписана ним Додаткова угода становить договір про надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 12 травня 2022 року утворилась заборгованість в сумі 44 437 грн. 52 коп., а саме: заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 2 907 грн. 21 коп. та пеня в сумі 41 530 грн. 31 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним, узгоджується з умовами кредиту та не спростований відповідачем. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про правомірність пред`явлення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту. Так як позов задоволено, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved