Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.03.1989 секретарем виконавчого комітету Губиниської селищної ради за р. №26, зареєстрованого в БТІ 15.03.1989 за р. №1250-5 вона є власником 2/3 частин житлового будинку [ADDRESS] , що також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 288278489 від 03.12.2021. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.01.1989 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р. №296, зареєстрованого в БТІ 25.01.1989 за р. №1250-5 вона також є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується довідкою КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ДОР» № 4/4 від 25.10.2021. Однак, як позивач з`ясувала, оригінал свідоцтва про право на спадщину від 16.01.1989 нею втрачено. Так, звернувшись до державного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з питанням про відчуження належного їй домоволодіння, підтвердженого відповідною довідкою БТІ, позивачу відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно та запропоновано звернутись до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області за отриманням дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 16.01.1989. Звернувшись до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), листом № 241/01-21 від 22.02.2022 позивачу відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 16.01.1989 по реєстру за №296 на ім`я [PERSON] , оскільки підпис нотаріуса і проставлення печатки державної нотаріальної контори є обов`язковими реквізитами нотаріально посвідченого документу, а на примірнику свідоцтва виявлено відсутність печатки, тому воно не відповідає вимогам чинного законодавства. З огляду на неможливість отримання дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , що свідчить про наявність перешкод у здійсненні права власності, заявник звертається до суду для вирішення цього питання у судовому порядку. Ухвалою судді від 19.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.11.2022 витребувано докази - спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] . Докази отримано 23.03.2023. Ухвалою суду від 19.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач до суду не з`явилась, надавши заяву, в якій підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Подав заяву /а.с.28/, в якій просив вирішити справу на розсуд суду та позов розглянути у відсутність представника Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, пояснень не надав. Про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. З копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , отриманої судом від нотаріального архіву, які підтверджуються також і наданою позивачем копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.02.1967, копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 01.09.1984, копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18.06.1979 вбачається, що: - [INFO] помер [PERSON] /а.с.11, 46/; -в листопаді 1980 року від себе особисто та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась [PERSON] /а.с.48/; - [PERSON] з 29.09.1977 є дружиною [PERSON] /а.с.47/; - [PERSON] є донькою [PERSON] /а.с.48/; - [PERSON] є донькою [PERSON] /а.с.7, 8, 49, 56/; - [PERSON] на праві особистої власності на будинок від 17.05.1971, зареєстрованого в реєстрову книгу за №1250-5 за життя належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] /а.с.60/; -16.01.1989 Державним нотаріусом Шевченко А. В. видано свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є в рівних долях його діти: [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво складається з 2/3 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, які в цілому складаються з житлового саманного, обкладеного цеглою будинку, розміром 39,7 кв.м житлової площі з надвірними побудовами: вбиральня В, колодязь ц-1, літня кухня Б, сарай Г, погріб Д, забор, замостка, розташованого в [ADDRESS] , розташованого на ділянці колгоспної землі, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право заборособистої власності, виданого Губиниською селищною Радою 17.05.1971, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 1250-5. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 296, підписане нотаріусом, однак не містить відтиск печатки Нотаріальної контори /а.с.61/; -24.01.1989 Державним нотаріусом Шевченко А. В. видано свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина: [PERSON] . Свідоцтво складається з 1/3 частин житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов, які в цілому складаються з житлового саманного, обкладеного цеглою будинку, розміром 39,7 кв.м житлової площі з надвірними побудовами: вбиральня В, колодязь ц-1, літня кухня Б, сарай Г, погріб Д, забор, замостка, розташованого в [ADDRESS] , розташованого на ділянці колгоспної землі, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Губиниською селищною Радою 17.05.1971, зареєстрованого в Новомосковському БТІ. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №363, підписане нотаріусом, містить відтиск печатки Нотаріальної контори /а.с.63/. Згідно з наданою суду копією Договору від 10.03.1989, нотаріально посвідченого секретарем Виконавчого комітету Губиниської селищної ради 10.03.1989 за №26, зареєстрованого в Новомосковському міському бюро технічної інвентаризації 15.03.1989 в реєстрову книгу за №1250-5, доп.1 стр.186, [PERSON] та [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони уклали договір, за яким [PERSON] продала 1/3 частину житла, [PERSON] продала 1/3 частину житла, а [PERSON] придбала 2/3 жилого будинку, жила площа якого становить 39,7 кв.м та господарські будівлі при ньому: літня кухня, сарай Г, погріб, колодязь, паркан в [ADDRESS] на земельній ділянці присадибного фонду колгоспу /а.с.10-11/. Право власності [PERSON] підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.01.1989 №300/80, [PERSON] - свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.1989 №300. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.12/ вбачається реєстрація 03.12.2021 права власності за позивачем на 2/3 спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Реєстрація права власності на іншу 1/3 частину - відсутня. У відповідності до копії відповіді КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 25.10.2021 №414, відповідно до інвентаризаційної справи, вилученої правоохоронними органами в НРКП БТІ «Інвентаризатор» та повернутої до КП «НМБТІ`ДОР», станом на 29.12.2012 власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі: договору купівлі-продажу, посвідченого 10.03.1989 секретарем виконком) Губиниської селищної ради за р. №26, зареєстрованого в БТІ 15.03.1989 за р. №1250-5. ДІ стр.186 (2/3 част.); свідоцтва про право на спадщину, виданого 16.01.1989 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р. №296. зареєстрованого в БТІ 25.01.1989 за р. № 1250-5 (1/3 част.) /а.с.13/. З копії відповіді Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 22.02.2022 № 241/01-21 /а.с.18/ вбачається, що при підготовці до видачі дублікату Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 16.01.1989 по реєстру за №296, на ім`я [PERSON] , було виявлено відсутність печатки на примірнику вищевказаного договору, який зберігається в фонді Новомосковської районної державної нотаріальної контори в наряді «Спадкових справ». У разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, видається дублікат втраченого документа. Складання та оформлення нотаріальних документів здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Згідно з п. 6.6 п. 6.7 Правил ведення нотаріального діловодства на документі, що видається нотаріусом чи в посвідчувальному написі зазначається номер за яким нотаріальна дія зареєстрована в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Дата запису в реєстрі повинна відповідати даті вчинення нотаріальної дії. Оформлення документу включає його підписання. Свій підпис на документі нотаріус скріплює печаткою. Згідно з п. 6.8 правил печатка проставляється на документі, оформленому у зв`язку з вчиненням нотаріальної дії, передбаченої чинним законодавством та інших документів, на яких проставляння відбитка печатки є обов`язковим. На підставі викладеного, видача дублікату вищевказаного договору не може бути здійснена, оскільки підпис нотаріуса і проставляння печатки державної нотаріальної контори на документі є обов`язковими реквізитами нотаріально посвідченого документу, а примірник Договору, що знаходився на зберіганні в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області, не відповідає вимогам чинного законодавства. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з такого. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності Цивільного кодексу в редакції 1963 року (надалі - ЦК 1963 року) його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК 1963 року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК 1963 року не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК 1963 року. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК 1963 року. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , внаслідок чого до цих правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК 1963 року. У відповідності до ст. 17 ЦК 1963 року місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. За ст. 524, 526 ЦК 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. За ч. 1 ст. 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що [PERSON] була неповнолітньою та є донькою померлого [PERSON] , на момент смерті спадкодавця, після смерті спадкодавця інший спадкоємець - дружина померлого в інтересах себе та, в тому числі, в інтересах [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину, враховуючи положення ст. 17 ЦК 1963 року, суд приходить до висновку що [PERSON] прийняла у спадщину за законом 1/3 права власності на спірний будинок після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Також, оскільки отриманими судом доказами підтверджується належність на праві власності на момент смерті [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 69,2 кв.м, житловою площею 47,9 кв.м, інші спадкоємці отримали свою спільну часткову власність у праві власності на спадкове майно та реалізували його на користь позивача за договором, з огляду на те, що через неналежне оформлення права власності, документ, виданий нотаріусом не є належним доказом переходу права власності та йому не відмовлено у реалізації права, позивач, як спадкоємець за законом першої черги має право на набуття права власності на спадкове майно, право на яке не визнається. Внаслідок чого, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved