Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

27.02.2023 року позивачка звернулась з вищевказаним позовом в якому зазначила, що їй на праві власності належать 14/45 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інші 31/45 частин вказаного будинку належать відповідачу [PERSON] . З метою приватизації частини земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача, вона зверталась до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області та отримала усне пояснення про те, що не має змоги це зробити, оскільки її частина не виділена в натурі документально. Позивач [PERSON] має необхідність виділити в натурі свою частину будинку в самостійний об`єкт нерухомого майна документально, але, оскільки вказана частина будинку є об`єктом права спільної часткової власності, для виділення в її натурі необхідна згода всіх співвласників житлового будинку. Однак, через особисті непорозуміння та наявність конфлікту між співвласниками вказаного житлового будинку, можливості отримати згоду від всіх співвласників та вирішити питання про виділення в натурі частини зазначеного нерухомого майна мирним шляхом немає. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на 14/45 частин зазначеного будинку, виділити їй в натурі у власність в самостійний об`єкт нерухомого майна 14/45 частин зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , припинити її право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, встановити між [PERSON] та [PERSON] прядок користування земельною ділянкою, що розташована за вказаною адресою. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 31.07.2013 року належать 14/45 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Інші 31/45 частин вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами, на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2006 року по справі № 2-64/06 про визнання мирової угоди, належали покійному дядькові позивача - [PERSON] , померлому [INFO] , та покійній тітці позивача - [PERSON] , померлій [INFO] . Згідно наявної у позивача інформації, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину. Крім того, після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] . Овідіопольською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. За клопотанням позивача про витребування доказів ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.02.2023 року з Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області була витребувана належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 43/2014, заведеної після смерті [PERSON] . Таким чином, факти, викладені позивачем в позовній заяві повністю підтвердились матеріалами спадкової справи № 43/2014: [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] та його сестри [PERSON] , але досі не оформила спадкових прав документально, а тому є належним відповідачем у зазначеній справі. З метою приватизації частини земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача [PERSON] , вона зверталась до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області та отримала усне пояснення про те, що не має змоги це зробити, оскільки її частина не виділена в натурі документально. Тобто, позивач фактично була позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України. Частиною 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Рішенням № 289 виконкому Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 26.08.1999 року покійному батьку позивача - [PERSON] було надано дозвіл на будівництво веранди літ. «а2» та гаражу літ. «М». Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 26.01.2023 року ТОВ «Будексперт-Т», 14/45 частин житлового будинку літ. «А», «а», «а1», «а2» з господарськими будівлями та спорудами, які належать позивачу, фактично складаються з наступних приміщень, будівель та споруд: передпокою ІІІ площею 5,5 кв.м., санвузла ІV площею 1,5 кв.м., кухні 2-1 площею 9,8 кв.м., житлової кімнати 2-2 площею 19,6 кв.м. (загальною площею 36,4 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м.); літньої кухні літ. «Г» з тамбуром літ. «г», вбиральні літ. «Е», гаражу літ. «М», споруди № 6. Таким чином, позивач [PERSON] має необхідність виділити в натурі свою частину будинку в самостійний об`єкт нерухомого майна документально, але, оскільки вказана частина будинку є об`єктом права спільної часткової власності, для виділення в її натурі необхідна згода всіх співвласників житлового будинку. Однак, через особисті непорозуміння та наявність конфлікту між співвласниками вказаного житлового будинку, можливості отримати згоду від всіх співвласників та вирішити питання про виділення в натурі частини зазначеного нерухомого майна мирним шляхом немає. За таких обставин позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом з метою виділу в натурі своєї частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та подальшої приватизації належної їй частини земельної ділянки. Оскільки власники будинку вже на протязі тривалого часу фактично користуються своїми відокремленими частинами житлового будинку, які мають окремі виходи, між ними утворений фактичний порядок їх користування, то виділити майно в натурі можливо. Позивач надала до суду висновок експерта № 1020/2023 судової будівельно-технічної експертизи від 13.03.2023 року, згідно якого можливо виділити в натурі у власність, в самостійний об`єкт нерухомого майна належну їй частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Крім того, в зазначених висновках експертом запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою (з урахуванням ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.09.2006 року по справі № 2-64/06 про визнання мирової угоди), а саме: з урахуванням ухвали суду про визнання мирової угоди, варіанта виділу частини житлового будинку та загальної частки співвласника (14/45), фактичної конфігурації, запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою, при якому в розмір 14/45 часток співвласника виділяється земельна ділянка, на якій розташовано запропоновану до виділу частину житлового будинку літ. «А», літню кухню літ. «Г» з тамбуром літ. «г», вбиральню літ. «Е», гараж літ. «М», споруду № 6, а також частину городу з лінійними розмірами 6,50 х 40,0 м. При цьому пропонується залишити право на прохід та проїзд на велосипеді до земельної ділянки, що виділяється, через земельну ділянку співвласника з розміром частки 31/45. Одночасно з цим залишити право на встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд співвласнику з розміром частки 31/45 на земельній ділянці, що виділяється. Ізольована земельна ділянка площею 542 м2 з геометричними розмірами по периметру (початкова точка: лівий фасадний кут земельної ділянки, за годинниковою стрілкою): 33,00 + 40,43 м по лівій межі; 6,50 м у напрямку до правої межі; 40,00 м у напрямку до фасадної межі до перетину зі внутрішньою огорожею; 3,85 м у напрямку до правої межі по існуючій внутрішній огорожі; у напрямку до фасадної межі до перетину зі стіною житлового будинку; по лінії розподілу житлового будинку; по стіні гаражу літ. «М» до перетину з фасадною межею; 5,85 м у напрямку до лівої межі по стіні гаражу літ. «М» до початкової точки відліку. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку із чим підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved