Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 23.02.2018 року. Шлюб був зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний запис акту про шлюб №283, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.02.2018 року. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Вони фактично проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом. У порядку авторозподілу від 29.11.2022 року головуючою суддею було визначено Суворову О.В. та передано на розгляд матеріали позову . Судом направлялись запити до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації сторін . Ухвалою суду від 16.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 02.02.2023 року від представника відповідачки адв. [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи було відкладено на 07.02.2023 року. 07.02.2023 року від представника відповідачки адв. [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з причин відсутності електропостачання та неможливістю роздрукувати документи, що були підготовлені до судового засідання. Розгляд справи відкладено на 27.02.2023 року. 20.02.2023 до суду від представника відповідачки адв. [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог, а також просить зупинити розгляд справи та визначити подружжю максимальний строк у шість місяців для примирення та збереження сім`ї. Судове засідання, призначене на 27.02.2023 року, не відбулось через відсутність електропостачання в будівлі суду та відкладено на 20.04.2023 року. 19.04.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідачки адв. [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами. У судове засідання 20.04.2023 року сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились. Секретарем судового засідання телефонограмою , текст якої міститься в матеріалах справи , було повідомлено позивача про клопотання представника відповідачки надати максимальний строк для примирення, однак останній був категорично проти надання строку на примирення , повідомив суду , що воно неможливе , з`явитися до суду не може через перебування на службі у Збройних Силах України та знаходження його у зоні бойових дій, а також просив якнайскоріше розглянути справу , розірвати шлюб з відповідачкою та не відкладати слухання справи, оскільки розумні терміни розгляду справи вже сплили. Ухвалою суду від 20.04.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] адв. [PERSON] про надання строку для примирення сторін відмовлено. Суд враховуючи заперечення позивача проти відкладення розгляду справи , а також враховуючи розумність строків розгляду справи, яка розглядається у порядку спрощеного позовного провадження і повинна бути розглянута протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України), ухвалив слухати справу за відсутності відповідачки та її представника . Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне . 23 лютого 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний запис акту про укладання шлюбу № 283 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.02.2018 року (а.с.6) . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. На час розгляду справи майнові вимоги будь -кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між сторонами неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання строку на примирення, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved