Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-13 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовною заявою про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 24 листопада 2020 року було укладено договір про споживчий кредит №108-0119 (далі - Договір-1). Згідно із Договором-1, відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 50000 грн. За користування кредитними коштами [PERSON] сплачує відсотки в розмірі 56,00 % річних, строком на 60 місяців. Позивач свої зобов`язання виконав, тоді як відповідач порушив умови Договору-1, та має заборгованість, яка станом на 29 квітня 2022 року складає 52263,29 грн, з яких: заборгованість за кредитом 41666,70 грн, заборгованість по відсотках 6046,13 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом 520,06 грн,\~ 3% річних за несвоєчасне погашення комісії 83,62 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 3424,16 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 522,62 грн. Ухвалу про відкриття провадження від 5 липня 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але 18 серпня 2022 року повернуто до суду з відміткою АТ "Укрпошта" - "адресат відсутній за вказаною адресою". (а.с. 71, 72) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. 20 липня 2022 року до суду надійшло клопотання\~ представника позивача про залучення уточненого позову до матеріалів справи та уточнена позовна заява з розрахунком заборгованості з їх поштовим описом про надіслання відповідачу. В уточненій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Ддоговором-1, яка станом на\~ 13 липня 2022 року складає 50314,92 грн, з яких: заборгованість за кредитом 41666,70 грн, заборгованість по відсотках 6046,13 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 776,91 грн,\~ 3% річних за несвоєчасне погашення процетів за користування кредитом 120,89 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1485,84 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 238,45 грн. Станом на 14 квітня 2023 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їи правовідносини. 24 листопада 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №108-0119. (а.с. 9-22) Відповідно до умов договору АТ «Державний ощадний банк України» зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти у розмірі 50000 грн, а [PERSON] зобов`язався отримати, належним чином використати та повернути у визначені строки та сплатити відсотки, та інші платежі за користування кредитом у порядку, та на умовах, визначених договором. Також сторони умовами даного договору погодили, що за користування кредитом [PERSON] зобов`язаний сплачувати АТ «Державний ощадний банк України» відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Строк кредитування визначено сторонами 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24 листопада 2025 року. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 50000 грн, що зокрема підтверджується випискою по рахунку. (а.с. 34-45) Відповідно до ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, в наслідок чого за Договором-1 утворилась заборгованість 50314,92 грн, з яких: заборгованість за кредитом 41666,70 грн, заборгованість по відсотках 6046,13 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 776,91 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 120,89 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 1465,84 грн, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 238,45 грн. (а.с. 59-65, 34-45) При цьому, при перевірці наданого позивачем розрахунок судом встановлено невідповідність заявленої позивачем до стягнення суми втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу\~ (кредиту) в сумі 1485,84 грн з розрахунком, який дорівнює 1465,84 грн, що є арифметичною помилкою позивача, оскільки позивачем до стягнення заявлено загальну суму в розмірі 50314,92 грн, яка при підрахунку всіх заявлених до стягнення сум позовних вимог виключає помилку. (а.с. 64-65) З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням виявленої судом арифметичної помилки в сумі втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу\~ (кредиту). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 2481 грн.

Outcome: approved