Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 дану справу передано на розгляд головуючому-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній справі та витребувано належним чином завірену копію спадкової справи №21/2022. Обгрунтовуючи заяву [PERSON] , посилається на те, що з грудня 2015 року проживала без реєстрації шлюбу з цивільним чоловіком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла матір [PERSON] - [PERSON] та у зв`язку з чим відкрилася спадщина на майно, що залишилась після її смерті. У зв`язку з тяжкою втратою [PERSON] не займався питанням подання заяви про вступ у спадщину. [INFO] , помер [PERSON] , про що 03.04.2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю продовж останніх 5-ти років, то відповідно до ч. ст.1258, ст.1264 ЦК України заявниця є спадкоємицею 4 черги, інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлого немає. У відповідності до законодавства України, заявницею продовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, які підтверджують родинні стосунки заявниці зі спадкодавцем. Із зазначеного вище слідує, що для подальшого оформлення спадщини за померлим [PERSON] , заявниці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю із [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні заявниця підтримала викладені обставини у своїй заяві та просила задовольнити заяву повністю. Представник заінтересованої особи:Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце і час судового засідання повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі заінтересованої особи, що належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявницю та пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як зазначила в судовому засіданні заявник, з грудня 2015 року до 29 березня 2022 року вона та [PERSON] почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за місцем його реєстрації. З ними також проживала разом його мати [PERSON] . [INFO] померла матір [PERSON] - [PERSON] у зв`язку із чим відкрилася спадщина на майно, що залишилось після її смерті, однак у зв`язку із важкою втратою [PERSON] не займався питанням подання заяви про вступ у спадщину. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.04.2022 року видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). На підтвердження доказів ведення спільного господарства та спільної участі в облаштуванні та благоустрою квартири [PERSON] та [PERSON] є: - товарний чек №197211 від 18.07.2018 року про закупівлю сантехніки; - квитанція про замовлення матеріалів №16976 від 11.06.2018 року; - рахунок-фактура №СФ - 0000336 від 09.0.2019 року про закупівлю матеріалів; - акт виконаних робіт по [ADDRESS] ; - видаткова накладна Ррз/02-0484167 від 02.09.019 року про закупівлю освітлювальної техніки; - замовлення товару №Кзк/К7-0008681 від 03.07.2019 року про закупівлю комплектуючих для ванної кімнати; - рахунок-факура №СФ-0000335 від 03.09.2019 року про закупівлю матеріалів. Допитані 24.04.2023 року у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що з 2015- 2016 року по березень 2022 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. У період спільного проживання вони вели спільне господарство, планували робити ремонт, купували продукти, побутові речі, техніку, піклувалися один про одного. Їх часто бачили вдвох на вулиці та у магазині. Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення ч.1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Надані заявником докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, спільних друзів, спільного відпочинку, придбання ними послуг та ведення спільного господарства. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів4показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявнику підстави для реалізації свого права на спадщину на квартиру [ADDRESS] та оформленння її у відповідності до вимог Закону. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Заявник в письмовому порядку зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Забавської Н.В. із заявою про прийняття спадщини, однак, отримала письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що б підтверджували її родинні зв`язки зі спадкодавцем. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №21/2022 заведеної після смерті [PERSON] померлого [INFO] із заявою про прийняття спадщину до приватного нотаріуса звернулася лише заявник, інших спадкоємців немає. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved