Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням поданої заяви про зміну предмета позову просили суд усунути їм перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом їх вселення до вказаної квартири та зобов`язати відповідача передати ключі від вхідних дверей до неї, а також встановити порядок користування цією квартирою виділивши у користування [PERSON] житлову кімнату площею 17,2 кв.м та балкон, площею 0,9 кв.м; у користування [PERSON] житлову кімнату площею 10,1 кв.м.; у користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,0 кв.м., а допоміжні приміщення квартири (кухню, коридор, кладову, ванну кімнату, туалет) залишити у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 1988 року по 2016 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У 1998 року їх сім`я, яка складалася на той час із чотирьох осіб (чоловіка, жінки та двох дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] ) приватизувала квартиру [ADDRESS] . У 2009 року [PERSON] подарував [PERSON] належну частку у цій квартирі. Таким чином станом на даний час власниками квартири [ADDRESS] є: [PERSON] розмір частки , [PERSON] розмір частки та [PERSON] розмір частки . Після розлучення з відповідачем через неприязні стосунки [PERSON] та [PERSON] виїхали із вказаної квартири. Впродовж останніх років позивачі неодноразово намагалися повернутися до вказаної квартири, проте через супротив відповідача, який заперечує їх право користування цим житлом, зміну останнім ключів від вхідних дверей цього зробити не можуть. Зазначили, що відповідач не визнає їх права власності та права користуватися цією квартирою, не допускає їх до житла, не бажає добровільно визначити порядок його користування. За таких обставин, просили усунути перешкоди у користуванні цим житлом шляхом їх вселення до неї та зобов`язання відповідача надати ключі від вхідних дверей, а також з урахуванням належних у праві власності на спірну квартиру часток кожному із співвласників визначити порядок користування цим житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог підтримала у повному обсязі. Зазначила, що з 1988 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] та син [PERSON] . Вони проживали сім`єю у квартирі [ADDRESS] . Вказану квартиру вони приватизували на чотирьох осіб у 1998 році. В подальшому її син [PERSON] подарував їй свою частку у розмірі у цій квартирі. Таким чином їй на праві власності наложить частка у спірній квартирі, а її доньці [PERSON] та відповідачу [PERSON] по частці кожному відповідно. У 2016 році вона розлучилася з відповідачем. Оскільки між ними склалися вкрай неприязні стосунки (відповідач зловживав спиртними напоями, часто влаштовував сварки, не допускав її до квартири) вона вимушена була виїхати із цього помешкання. Водночас впродовж останніх років вона намагалася повернутися проживати у цю квартиру та користуватися нею. Проте цього не вдалося, оскільки відповідач категорично заперечує її право проживати та користуватися цим помешкання та не допускає її до квартири: змінив вхідні замки у квартирі, на даний час заселив у неї сторонніх людей. Вважала, що такими діями відповідачем порушуються її права як власника цієї квартири. Позивач [PERSON] позов, з урахуванням поданих уточнень, підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Зазначила, що вона є власником частки у квартирі [ADDRESS] . Іншими співвласниками цієї квартири є її мати [PERSON] , та її батько [PERSON] . У 2016 році її батьки розлучилися. Через неприязні стосунки з батьком її мати виїхали з цієї квартири. У 2016 році, внаслідок створення відповідачем [PERSON] неможливих умов для спільного проживання (останній зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки), вона вимушена була виїхати із цієї квартири. Разом з цим, впродовж останніх років вона намагалася потрапити до своєї квартири, в якій залишилися її особисті речі, проте цього зробити не може, оскільки відповідач змінив вхідні замки, не допускає її до квартири та заперечує її право користуватися цим житлом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позо не подав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивачів, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] розмір частки , [PERSON] розмір частки та [PERSON] розмір частки . Загальна площа вказаної квартири становить 62,5 кв.м, житлова площа 39,3 кв.м і складається з: трьох житлових кімнат площами 12,0 кв.м, 10,1 кв.м та 17,2 кв.м; кухні площею 8,1 кв.м; ванної кімнати, площею 3,0 кв.м; туалетом, площею 1,4 кв.м, коридору, площею 8,6 кв.м; кладової, площею 0,30 кв.м та двох балконів площами по 0,9 кв.м кожний, які примикають до кімнат площами 12,0 кв.м та 17,2 кв.м відповідно. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2016 року (справа №686/14879/16-ц) шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 22.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Після реєстрації вказаного шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 19.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». У зв`язку із неприязними стосунками, які склалися між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншою, позивачі вимушені були покинути квартиру [ADDRESS] . Станом на даний час зі сторони відповідача позивачам чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, відповідач не допускає останніх до цієї квартири, змінив вхідний замок, заперечує їх право на користування цим житлом. Вказане підтверджено зокрема показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні. Так, у своїх поясненнях свідок [PERSON] зазначила, що проживає у будинку [ADDRESS] з 2005 року. Сім`ю Халаменди вона знає як сусідів, які проживали у цьому ж будинку у квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що між позивачем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] часто виникали сварки у зв`язку із тим, що [PERSON] вживав алкогольні напої та не пускав до квартири свою дружину. Після розлучення [PERSON] виїхала з вказаної квартири. Також зазначила, що неодноразово, впродовж останнього часу [PERSON] намагалася потрапити до своєї квартири, проте у зв`язку із зміною замків та відсутністю ключів цього зробити не може. Зазначила, що на теперішній час у цій квартирі проживають інші люди. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає у будинку [ADDRESS] з 1993 року. Сім`ю Халаменди знає, як сусідів (вони проживають разом на одному поверсі). Зазначив, що внаслідок зловживання алкоголем [PERSON] часто влаштовував сварки, внаслідок яких його дружина періодично переховувалася у них, він закривав вхідні двері квартири і не пускав свою дружину до квартири. Після розлучення [PERSON] та їх донька виїхали із цієї квартири. Також зазначив, що останні з того часу періодично намагаються потрапити до квартири, проте цього зробити не можуть, оскільки [PERSON] змінив вхідні замки у квартирі. Статтею 47 Конституції України\~встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4\~ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства ; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі частини 1,2,3 5 ст.319 ЦК України. Згідно частини 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено, з матеріалів справи позивачам [PERSON] та [PERSON] зі сторони відповідача [PERSON] чиняться перешкоди у доступі та користуванні належним їм на праві спільної часткової власності майном - квартирою [ADDRESS] . Вказані перешкоди полягають у неможливості потрапити позивачам до спірного помешкання внаслідок заміни відповідачем замку на вхідних дверях квартири та не надання їм ключів від квартири. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність захисту порушеного права позивачів шляхом покладення на відповідача обов`язку не чинити їм перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , надати ключі від вхідних дверей квартири та примусово вселити позивачів у спірне житло. Щодо визначення порядку користування спірною квартирою. Положеннями ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року. Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] має загальну площу 62,5 кв.м та житлову 39,3 кв.м і складається з 3-х житлових кімнат: 1-а площею 12,0 кв.м, 2-а площею 10,1 кв.м і 3-а площею 17,2 кв.м. Отже відповідно до належних часток у праві спільної часткової власності [PERSON] має право на 19,65 кв.м житлової площі; [PERSON] на 9,825 кв.м житлової площі; [PERSON] на 9,825 кв.м житлової площі. Також встановлено, що між позивачами та відповідачами існує спір з приводу порядку користування цим жилим приміщенням. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що добровільно спір з приводу порядку користування сторони вирішити не можуть, суд приходить до висновку про можливість встановити порядок користування спірною кварт рою яким виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 17,2 кв.м та прилежний до неї балкон, [PERSON] житлову кімнату площею 10,1 кв.м, а [PERSON] житлову кімнату 12,0 кв.м та прилежний до неї балкон. Кухню, площею 8,1 кв.м, ванну кімнату площею 3,0 кв.м, туалет площею 1,4 кв.м, коридор площею 8,6 кв.м, кладовку площею 0,3 кв.м залишити у спільному користуванні. Саме такий порядок користування на переконання суду найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, максимально наближено відповідає належним їм часткам у праві спільної часткової власності у спірній квартирі. Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved