Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] 09.12.2022 звернувся з позовом до Городоцької міської ради Львівської обл., просив визнати недійсним розпорядження голови Городоцької РДА Львівської обл. № 721 від 02.12.2002, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,2540га на території Керницької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і виданий на підставі означеного розпорядження на ім`я [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 056989 від 26.12.2002, скасувавши запис про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку та визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,37га, що на підставі сертифіката серія ЛВ № 144603 від 21.04.1997, належало останній, мотивуючи тим, що після смерті спадкодавця прийняв спадщину, в грудні 2022 року звернувся в нотконтору для її оформлення, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначений пай відмовила, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду він оформити спадщину не може, просить позов задовольнити. В підготовче засідання позивач не з`явився, 27.02.2023 представник позивача адвокат Мартин В.І. подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Представник Городоцької міської ради Львівської обл. в суд не з`явився, 16.01.2023 міський голова подав пояснення, у яких позов фактично визнав, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва (24-26). Представник Львівської державної адміністрації Львівської обл. в суд не з`явився, 30.03.2023 начальник подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представництва. Представник ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. в суд не з`явився. Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснюється. Враховуючи, що відповідач 16.01.2023 подав заяву у якій позов по суті визнав, суд з огляду на положення ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Як видно із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.9), [PERSON] померла [INFO] . Оскільки спадкодавець померла до [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті, слід застосовувати положення ЦК України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№ 7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА 721 від 02.12.2002, в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,2540га на території Керницької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що видане після її смерті, в цій частині слід визнати недійсним. Із копії державного акта серії ІІ-ЛВ\~№ 056989\~від 26.12.2002 (а.с.14) убачається, що такий виданий 26.12.2002 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА\~№721\~від 02.12.202 та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 318. Згідно вказаного державного акту видно, що у 2002 році, тобто задовго після смерті [PERSON] , їй передавалась у власність земельна ділянка на території Керницької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,2540 га. Оскільки на час видачі державного акта серії ІІ-ЛВ\~№ 056989\~від 26.12.2002 на ім`я [PERSON] , спадкодавець померла, вказане право власності не входить до складу спадщини після її смерті, тому такий державний акт слід визнати недійсним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку. Як убачається із копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 144603 від 21.04.1997 (а.с.11), [PERSON] згідно означеного сертифікату належало право на земельну частку (пай) площею 1,37 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території Керницької сільської ради. Таким чином, належне на час смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 1,37 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, на території Керницької сільської ради, входить до складу спадщини після її смерті. Із копії свідоцтва про народження та довідки Городоцької міської ради № 78-3869/0/2-22 від 25.10.2022 (а.с.8, 10) убачається, що [PERSON] є сином [PERSON] , що він проживав та був зареєстрований із спадкодавцем на час її смерті. З повідомлення приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Мухи М.Т. № 230/01-16 від 06.12.2022 (а.с.12) убачається, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 1,2540\~га,\~на території\~Керницької сільської\~ради,\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва неможливо,\~оскільки державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІІ-ЛВ\~№ 056989\~від 26.12.2002 виданий після смерті спадкодавця. Оскільки [PERSON] при житті належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, саме це право входить до складу спадщини, після її смерті, [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, спадщину прийняв, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, є підстави до визнання за позивачем права на земельну частку (пай) порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved