Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

14.12.2022 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, у якому просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна, у тому числі, 1\\3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.07.1993 року. Оскільки спадкодавець померла в Чернігівській області наприкінці листопада 2021 року, в лютому 2022 року почалася війна, с. Дмитрівське Бахмацького району Чернігівської області було в окупації більше місяця, позивачка захворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні через гіпертонічний криз, тому своєчасно не змогла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини просить суд визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори відповідної заяви. Ухвалою суду від 30 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 03 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому відповідач не визнає позовні вимоги , зазначає, що вказані у позові причини не є поважними для задоволення позовних вимог, просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні наполягала, зазначила, що мати - [PERSON] останні декілька років мешкала разом з сім`єю сина в Чернігівській області, померла [INFO] там же, просила впродовж 40 днів після смерті не вчиняти ніяких дій з майном та документами, потім почалася війна в лютому 2022 року, село, де мешкає родина брата , було в окупації більше місяця, потім у неї стався гіпертонічний криз через ситуацію у країні, вона перебувала на стаціонарному лікуванні, в зв`язку з чим не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважала зазначені позивачкою причини пропуску не поважними, в задоволенні позову просила суд відмовити. Суд, вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , місце смерті - смт. Дмитрівка Ніжинського району Чернігівської області, про що Виконавчим комітетом Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області складено відповідний актовий запис № 104, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач у справі - [PERSON] , яка народилася [INFO] , згідно її свідоцтва про народження від 18.11.1953 року № [NUMBER] , є донькою [PERSON] . Зі свідоцтва про право власності на житло від 06.07.1993 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам її родини - [PERSON] та [PERSON] . З довідки лікаря від 05.12.2022 року встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 13.04.2022 року до 27.04.2022 року в МЦ «Медінвест» з діагнозом - кардіосклероз, стан після гіпертонічного кризу. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem, яка означає: У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Позивач у своєму позові посилається на те, що її мати - [PERSON] останні декілька років мешкала разом з сім`єю сина в Чернігівській області смт. Дмитрівка Ніжинського району Чернігівської області, померла [INFO] там же, просила впродовж 40 днів після смерті не вчиняти ніяких дій з майном та документами, потім почалася війна в лютому 2022 року, село, де мешкає родина брата, було в окупації більше місяця, потім у неї стався гіпертонічний криз через ситуацію у країні, і вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 13.04.2022 року до 27.04.2022 року, в зв`язку з чим не змогла своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, а тому нею пропущений строк, визначений ст. 1270 ЦК України, з поважних причин. При цьому суд приймає до уваги також зміни у законодавстві, спричинені запровадженням воєнного стану. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №209, яка набрала чинності 06.03.2022 р., було внесено зміни до постанови КМУ від 28.02.2022 р. №164, зокрема, її було доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». Таким чином, суд бере до уваги, що сукупність обставин, зумовлених, в тому числі, запровадженням воєнного стану у зв`язку із початком збройної агресії Російської Федерації по відношенню до України, хвороба позивача, зміни в законодавстві створили для позивача об`єктивні труднощі у своєчасному зверненні із заявою про прийняття спадщини. Також суд бере до уваги, що спору щодо спадкового майна станом на час розгляду цієї справи не існує, а тому надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати прав та законних інтересів інших осіб і відповідатиме засадам розумності, справедливості та добросовісності у цивільних відносинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved