Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

26.10.2022 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до АТ «Дніпроважмаш», які в остаточній редакції зводяться до наступного: позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 65060,58 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.06.2020 року по 27.10.2021 року перебував у трудових відносинах з АТ «ДНІПРОВАЖМАШ». 29.05.2020 року на підставі наказу № 454 к він був прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником 5 розряду дільниці ремонту механоскладального цеху (№ 06). 01.03.2021 року згідно наказу № 218-к він був переведений стропальником (учнем) дільниці механообробки № 3 механоскладального цеху (№ 06). Згідно наказу № 15442к від 27.10.2021 року він був звільнений, на підставі статті 38 КЗпП України з займаної на АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» посади. Відповідачем була нарахована, але на дату звільнення заробітна плата виплачена не була. Фактично він отримав заробітну плату у розмірі 15519 грн. 99 коп. 23.08.2022 року поштовим переказом, що підтверджується бланком ф. 122 АТ «УКРПОШТА». Оскільки, він був звільнений 27.10.2021 року, тому розрахунковим періодом слід вважати попередні повністю відпрацьовані місяці - серпень та вересень 2021 року. Відповідно до розрахункового листка за серпень 2021 року ним було відпрацьовано 158,1 годин та нарахована сума до виплати 6 277,62 грн. Відповідно до розрахункового листка за вересень 2021 року було відпрацьовано 152,6 годин та нарахована сума до виплати 6733,18 грн. Сума середньо годинної заробітної плати становить (6277,62 +6733,18) : (158,1 + 152,6) - 41 грн. 88 коп. Середня кількість тривалості робочого часу за місяць становить (158,1 + 152,6) : 2 - 155,35 годин. Оскільки відповідач вчасно не здійснив виплату нарахованої заробітної плати, що йому належить, то виплаті підлягає середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто с 27.10.2021 р. по 23.08.2022 року - 10 місяців. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку: 41,88 грн. (за робочу годинну) х 155,35 (робочих годин в місяць) х 10 місяців (період прострочення виплати заробітної плати) = 65060,58 грн. Просить стягнути з Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» на користь [PERSON] середній заробіток за шість місяців затримки розрахунку при звільненні в розмірі 65060,58 грн. та судовий збір, сплачений позивачем за подачу позову у розмірі 992,40 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач АТ «Дніпроважмаш» надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] був звільнений, у відповідності до його заяви, 27.10.2021 р. наказом № 1542 к. 29.10.2021 р. підприємством здійснювалось перерахування зарплати працівникам, у тому числі мало відбутись перерахування на картковий рахунок позивача у АТ "АБ "РАДАБАНК", на який останній раз кошти перераховувались 19.10.2021 р., платіжним дорученням № 17580. Однак, 29.10.2021р. перерахування здійснити не вдалось. Як повідомив банк, у цей день рахунок було закрито позивачем. [PERSON] за отриманням коштів не звертався, нових реквізитів не повідомив, а його телефонний номер, що був відомий підприємству, виявився заблокованим. За таких обставин АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» здійснило переказ коштів (платіжні доручення № 18818 від 05.11.2021 р. та № 19436 від 25.11.2021 р.) на поштове відділення за місцем реєстрації позивача. Перекази отримані не були, і кошти були повернуті АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» платіжними дорученнями № 208798 від 15.12.2021 р. та № 119 від 04.01.2022 р. Знову, у відповідний період позивач не звертався до підприємства. З березня по червень 2022 р. АТ «ДНІПРОВАЖМАШ», у зв`язку з початком війни, фактично не працювало. У липні 2022 р. з головним бухгалтером підприємства, зв`язалась особа, що відрекомендувалась адвокатом позивача, і повідомила адресу дня перерахування коштів. Платіжним дорученням № 2756 від 05.07.2022 р. на поштове відділення за вказаною адресою були переказані кошти, які до АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» не повертались, тобто [PERSON] на цей раз їх отримав. У даному випадку здійснення розрахунку було суттєво ускладнено саме внаслідок дій позивача. Також у даному випадку наявний пропуск строку на звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України. Враховуючи викладене, АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» просить відмовити в задоволенні позову. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру, надали суду відповідь на відзив, згідно якого наказ про його звільнення № 154к датований 27.10.2021 року. Запис у трудовій книжки за № 28 про звільнення його за власним бажанням, зроблений 27.10.2021 року. Тобто, датою його звільнення є 27.10.2021 року. Відповідачем на дату його звільнення заробітна плата виплачена не була. Таким чином, відповідач порушив вимоги статті 116 КЗпП України. Вважає, що внаслідок порушення відповідачем його законних прав, а саме невиплати заробітної плати в передбачені законодавством строки, що є порушенням його конституційного права на оплату працю, шкода була заподіяна саме йому. З вини відповідача він був позбавлений грошових коштів на проживання на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя та у зв`язку з цим зазнав негативних емоцій та стресу, а також був вимушений докладати додаткових зусиль для свого матеріального забезпечення. Він був змушений позичати грошей на адвокатські послуги, сплату судового збору. Відповідач вказує, що у даному випадку здійснення розрахунку було суттєво ускладнено саме внаслідок дій позивача. Звертає увагу суду, що саме Відповідачем були порушені строки виплати йому заробітної плати. Якщо б відповідач здійснив виплату належних йому при звільненні грошових коштів 27.10.2021 року, цієї справи взагалі б не було. При звільненні відповідач, всупереч вказаної нормі, не повідомив його а ні усно, а ні письмово про нараховані суми, належні йому при звільнені. Яку саме суму він повинен був отримати при звільнені, він дізнався тільки 23.08.2022 року, отримавши поштовим переказом заробітну плату у розмірі 15519 грн. 99 коп. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. На вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. День, коли він фактично дізнався, що відповідач фактично розрахувався з ним, це день, коли він отримав поштовим переказом заробітну плату - 23.08.2022 року. Тримісячний строк звернення до суду, відповідно до вимоги статті 233 КЗпП України сплив 23.11.2022 року. З позовною заявою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська він звернувся 26.10.2022 року. Таким чином, твердження відповідача про пропуск на звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України, є безпідставним. Позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «ДНІПРОВАЖМАШ» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні просить задовольнити у повному обсязі. Представник позивача Сідельківська Г.М., яка діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача Монастирьов В.В., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Крім того зазначив, що АТ "ДНІПРОВАЖМАШ" зверталось до АТ "Акціонерний банк "РАДАБАНК" з проханням надати інформацію про здійснення 29.10.2021 р. платежу на користь позивача за допомогою системи "клієнт-банк", на що надійшла відповідь електронною поштою, в якій зазначено, що [PERSON] подав заяву на закриття рахунку, у зв.язку з чим заробітна плата, яка повинна була зарахована на його картковий рахунок у банку, була повернута до підприємства. У зв.язку з тим, що рахунок було закрито позивачем, цей рахунок не потрапляє до зарплатних відомостей автоматично. Таким чином, 29.01.2021 р. при перерахуванні платіжним документом №18398 від 29.10.2021 р. заробітної плати у загальній сумі 2962120,35 грн. (на всіх працівників), в тому числі і позивача, не вдалось включити у зарплатну відомість до цього платежу, оскільки комп`ютерна система після закриття рахунку працівника не передбачає такої можливості. Тобто, з 13-25, 29.10.2021 р. АТ "ДНІПРОВАЖМАШ" не мало можливості перерахувати кошти. Підприємство намагалося переказати поштою зазначені кошти, вказали адресу, зазначені в особовій справі позивача, але грошовий перевод повернувся на підприємство як не отриманий та зберігався на депоновоному рахунку підприємства. Вважає, що позивач навмисно закрив рахунок у банку, щоб підприємство не змогло з ним своєчасно розрахуватися, тобто діяв неправомріно.Просив відмовити у задоволені позову. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , згідно наказу АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» №454к від 29.05.2020 р., останній був прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником 5 розряду дільниці ремонту механоскладального цеху (№06) (а.с.7-10). Згідно наказу АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» №1542к від 27.10.2021 р., звільнено [PERSON] , стропальника (учня) дільниці механообробки №3 механоскладального цеху (№06), 27.10.2021 р. за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (а.с.32). Згідно платіжного доручення №17580 від 19.10.2021 р. АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» на картковий рахунок позивача у АТ "АБ "РАДАБАНК" здійснено перерахування заробітної плати за 09.2021 р. у розмірі 43637,41 грн., згідно від. №2659 від 19.10.2021 р.дог.№37217 від 17.03.17 р. (а.с.33).Згідно платіжного доручення №18398 від 29.10.2021 р. АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» перерахування заробітної плати за 09.2021 р. у загальній сумі 2962120,35 грн. (на всіх працівників), згідно від. №2863 від 29.10.2021 р. дог.№37217/Z02/1 від 17.03.17 р. позивача не вдалось включити у зарплатну відомість до цього платежу, оскільки комп`ютерна система після закриття рахунку працівника не передбачає такої можливості. Згідно повідомлення АТ "АБ "РАДАБАНК" не має можливості робити зарахування заробітної плати, так як 29.10.2021р. клієнтом закрив рахунок (а.с.34). Згідно платіжного доручення №18818 від 05.11.2021 р. АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» на ім`я позивача у Філію ДД ПАТ «УКРПОШТА» здійснено перерахування заробітної плати за 09.2021 р. у розмірі 4334,05 грн. (а.с.35). Згідно платіжного доручення №19436 від 25.11.2021 р. АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» на ім`я позивача у Філію ДД ПАТ «УКРПОШТА» здійснено перерахування заробітної плати за 10.2021 р. у розмірі 11185,94 грн. (а.с.36). Згідно платіжного доручення №208798 від 15.12.2021 р. ДД АТ «УКРПОШТА» повернено переказ №1/1939 від 11.11.2021 р. на ім`я [PERSON] , [ADDRESS] на суму 4334,05 грн., закінчився термін (а.с.37). Згідно платіжного доручення №119 від 04.01.2022 р. ДД АТ «УКРПОШТА» повернено переказ №9/0003 від 01.12.2021 р. на ім`я [PERSON] , [ADDRESS] на суму 11185,94 грн., закінчився термін (а.с.38). 01.07.2022 р. адвокатом позивача АТ «Дніпроважмаш» повідомлено адресу [PERSON] , а саме [ADDRESS] (а.с.41). Згідно платіжного доручення №18818 від 05.11.2021 р. АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» на ім`я позивача у Філію ДД ПАТ «УКРПОШТА» здійснено перерахування заробітної плати за 09-10.2021 р. у розмірі 15644,15 грн., з відміткою «виконано» (а.с.42). Згідно повідомлення АТ "АБ "РАДАБАНК" к/а [PERSON] 29.10.2021 р. о 13-25 подав заяву на закриття рахунку [NUMBER] , відкритого під ЗКП АТ «ДНІПРОВАЖМАШ». Згідно заяви клієнта рахунок був переведений в статус "Для закриття". Рахунки з вказаним статусом не потрапляють до ЗП відомостей в КЛБ. Згідно п.п. 1, 6 наказу №15/п від 24.02.2022 р. АТ «Дніпроважмаш» про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану, вбачається, що оголошено простій (крім підрозділів і працівників, що за окремими розпорядженнями здійснюють невідкладні роботи) не з вини працівників з 24.02.2022 р. до особливого розпорядження та ввести обмежувальні заходи для працівників підприємства; наказано центральній бухгалтерії провести відповідні розрахунки заробітної плати на весь період простою для працівників підприємства відповідно до вимог ст.113 КЗпП України та п. 2.3.1 колективного договору в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу) встановленого працівнику (а.с.40). Згідно п.п. 1, 3, 4 наказу №27/п від 01.04.2022 р. АТ «Дніпроважмаш» про призупинення дії трудових договорів, вбачається, що призупинено дію трудових договорів працівників підприємства з 01.04.2022 р. до відновлення можливості роботи закінчення воєнного стану (а.с.40). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Приходячі до висновку про відмову у задоволені позовних вимог, суд враховує і практику Верховного Суду, де у п.91 Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. по справі №761/9584/15-ц, наведені наступні критерії, що мають враховуватись при розгляді таких справ: п. 91.1. Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором. п. 91.2. Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; п. 91.3. Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. п. 91.4. Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Судом встановлено, що дійсно після звільнення позивача з АТ "Дніпроважмаш" підприємством було нараховані виплати, на які мав право позивач [PERSON] та у зв.язку з тим, що позивач отримував зарплату на картковий рахунок, підприємством такі гроші були нараховані та направлені платіжним дорученням до банку, з яким у підприємства укладено договір по зарплатним проектам. На думку суду, позивач, неодноразово отримуючи зарплату на картковий рахунок у банку, достеменно знав про те, що при його звільненні підприємство нарахує та переведе гроші також на цей рахунок , але зарплатний рахунок у банку закрив, тим самим позбавив відповідача можливості своєчасно з ним розрахуватися. На думку суду, відповідач- АТ "Дніпроважмаш" діяло правомірно, коли після відмови у зарахуванні грошей, які були нараховані позивачу на картковий рахунок, скористалося послугами пошти та перевело гроші на поштове відділення, яке обслуговує адресу місця реєстрації та проживання позивача, так як така адреса була надана підприємству саме позивачем. Не з вини підприємства зазначені грошові кошти [PERSON] отримані не були та повернуті до підприємства, де зберігалися на спеціальному рахунку. Тільки 01.07.2023 року адвокатом Перекути Д.Є. було надано іншу адресу позивача, та підприємство відповідно направило грошові кошти на поштовий відділ, який обслуговує зазначену адресу. 23.08.2022 р. [PERSON] через поштове відділення отримав грошові кошти, переведені йому підприємством. Таким чином, позивач штучно створив перешкоди у проведенні з ним своєчасного розрахунку при звільненні. Крім того, суд звертає увагу і на те, що не зважаючи на оголошення воєнного стану в державі, простою, а потім зупинення дії трудового договору АТ "Дніпроважмаш" з працівниками, знахолження підприємства у скрутному економічному стані, а також необхідності проводити виплати іншим працівникам підприємства, відповідач всеж таки своєчасно нарахував та при можливості сплатив позивачу грошові кошти, які [PERSON] повинен був отримати при звільненні. При таких конкретних обставинах суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що станом на 01.07.2023 р. позивач достеменно знав про те, що підприємство - відповідач по справі з ним не розрахувався, але до суду звернувся тільки 26.10.2022 р. Таким чином, в тримісячний термін з позовом до суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та іншими вимогами позивач не звернувся та пропустив строк звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Крім того, позивач не звертався до суду з вимогами про поновлення строку звернення до суду з такими вимогами та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даною вимогою не надав. Доводи позивача, що відповідач не надав розрахунок сум, які належні йому на день звільнення, не є підставою не звернення до суду у встановлений законом строк. Строк звернення до суду, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України відраховується з дня коли особа дізналась про порушення свого права, яким є 27.10.2021 року, і позивачеві було відомо в день звільнення про порушення свого права щодо не проведення з ним розрахунку. В свою чергу відсутність розрахунку сум, які належні йому на день звільнення не перешкоджало позивачеві звернутись з даними вимогою до суду. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed