Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

в січні 2023 року представник позивача Органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , стягнути із відповідачів на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] до її повноліття, а також накласти заборону на відчуження всього майна, яке на праві приватної власності належить відповідачам та користування яким мають відповідачі. В обґрунтування позову зазначено, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не перебувають в зареєстрованому шлюбі. До Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація від Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві про те, що за адресою: [ADDRESS] виявлено незадовільні умови проживання малолітньої дитини, у зв`язку із чим інспекторами сектору ювенальної превенції відносно відповідачів було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП. 20.09.2022 року посадовими особами служби та працівниками СЮП ВП Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві під час відвідування зазначеної адреси були зафіксовані незадовільні умови для проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н., та в цей же день на підставі заяви [PERSON] дитину було тимчасово влаштовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» для проведення медичного обстеження. 21.09.2022 року малолітню [PERSON] , 2017 р.н. було поставлено на облік до служби, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, в зв`язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. 27.09.2022 року дитину було виписано із лікарні та тимчасово влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) до подальшого вирішення долі дитини. Позивач вказує, що 30.09.2022 року службою були надані дозволи відповідачам на побачення із дитиною, проте, батьки дитини з`явились до служби для їх отримання лише 20.10.2022 року після декількох нагадувань про це посадової особи служби. Крім того, позивач вказує, що батьки дитини до служби не звертались із проханням повернути дитину та жодних дій щодо повернення своєї дитини не вчинили. Винна поведінка батьків та їх бездіяльністю щодо забезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичної допомогою та сприятливими умовами проживання, свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини. Зазначене в своїй сукупності можна розцінювати як невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , 2017 р.н., стягнути із відповідачів на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти на її утримання в розмірі 1/2 частини від заробітку доходу відповідачів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття; а також накласти заборону на відчуження всього майна, яке на праві приватної власності належить відповідачам. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. Відзив на позов до суду не подали. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не перебувають в зареєстрованому шлюбі. 01.09.2022 року до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація від Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві про те, що за адресою: [ADDRESS] виявлено незадовільні умови проживання малолітньої дитини, у зв`язку із чим інспекторами сектору ювенальної превенції відносно відповідачів було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП. 20.09.2022 року посадовими особами служби та працівниками СЮП ВП Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві під час відвідування зазначеної адреси було зафіксовано незадовільні умови для проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н., та в цей же день на підставі заяви [PERSON] дитину було тимчасово влаштовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» для проведення медичного обстеження. Стороною позивача надано суду достатні докази, які вказують на те, що умови проживання та навчання малолітньої дитини створені неналежним чином, у приміщенні, де дитина мешкає порушені санітарно-гігієнічні норми. 21.09.2022 року малолітню [PERSON] , 2017 р.н. було поставлено на облік до служби, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, в зв`язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. 27.09.2022 року дитину було виписано із лікарні та тимчасово влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) до подальшого вирішення долі дитини. З наданих суду доказів в їх сукупності було встановлено, що відповідачі нехтують своїми батьківськими правами та обов`язками відносно дитини, їх винна поведінка та бездіяльністю щодо забезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичної допомогою та сприятливими умовами проживання, свідчить про неналежне виконання відповідачами батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Варто вказати, що наведене стороною відповідачів в ході розгляду справи не спростовано, як і не надано доказів належного виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Звертаючись в суд із позовом орган опіки і піклування Голосіївської районної державної місцевої адміністрації стверджує, що на даний час з огляду на поведінку відповідачів, та неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків наявні підстави для позбавлення їх батьківських прав, та стягнення аліментів. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до правил статтей 150, 164 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.02.2023 року № 100-1882, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом в ході розгляду справи достовірно встановлено, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків щодо піклування про здоров`я, психологічний та фізичний розвиток їх дитини, та належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача з боку відповідачів в ході розгляду справи суду надано не було. Встановлені судом обставини є підставою для висновку, що відповідачі мають бути позбавлені батьківських прав відносно дитини з тих підстав, що батьки належним чином не виявляють батьківського піклування, та ухиляються від своїх обов`язків з її виховання. За правилами ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Судом встановлено, що відповідачі є працездатними особами, відомості про розмір та джерела доходів відповідачів відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що аліменти із відповідачів на утримання малолітньої дитини необхідно стягнути в розмірі 1/2 частки, тобто по частки з кожного, - від доходів відповідачів на дитину, однак, не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (16.01.2023 року) і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ч. 3 ст. 25 вказаного Закон, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. З урахуванням встановлених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових та майнових прав дитини, слід накласти заборону на відчуження всього майна, яке належить відповідачам. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог також заслуговують на увагу та вказують на їх обґрунтованість. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги інтереси дитини, та те, що обґрунтування позову належними доказами стороною відповідача не спростовані, а тому суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд справи судом, від сплати якого позивач був звільнений при зверненні в суд з позовом, слід стягнути на користь держави з відповідачів. На підставі викладеного, та

Outcome: approved