Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

У лютому 2023 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , свідоцтва про спадщину по заповіту від 24 квітня 1973 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-1957. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] її дочка - заявник [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової А.І. для оформлення спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON] і відповідно видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак, 17 листопада 2022 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кравцовою А.І. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до постанови нотаріуса від 17 листопада 2022 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки подані документи не дають змоги установити відповідність заявлених прав вимогам законодавства, а саме у свідоцтві про смерть [NUMBER] зазначено прізвище « [PERSON] », що не відповідає прізвищу « [PERSON] » у свідоцтві про право на спадщину по заповіту від 24.04.1973 року, посвідченому Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-1957. Таким чином, у вищевказаному свідоцтві про право на спадщину по заповіту від 24.04.1973 року, посвідченому Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1957 допущена помилка у написанні прізвища померлої особи, як власника нерухомого майна, а саме: її прізвище вказано як [PERSON] в той час, як відповідно до свідоцтва про смерть та інших документів, її прізвище зазначено як [PERSON] . У зв`язку із чим виникла вказана помилка заявнику невідомо, однак виправити вказану помилку на сьогоднішній день неможливо. Розбіжності в прізвищі, яке зазначено у свідоцтві про право на спадщину по заповіту від 24.04.1973 року з прізвищем, що значиться у свідоцтві про смерть [NUMBER] та інших документах померлої, створюють для заявника, як спадкоємиці, перешкоди у оформленні та отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому, виникла необхідність у встановленні факту належності померлому вищевказаного свідоцтва про право на спадщину по заповіту. Від встановлення даного факту залежить виникнення особистих спадкових прав заявника на нерухоме майно. У зв`язку з викладеним [PERSON] звернулась до суду з даною заявою. Представник заявника - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа - Державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцова А.І. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставин справи та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище - « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням 01 жовтня 1982 року шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 01 жовтня 1982 року Бабушкінським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1151 (а.с. 6)) народилась [INFO] у с. Дніпрове Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 16 січня 2003 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 5-6). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 квітня 1951 року, актовий запис № 8, батьками заявника є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 13). [INFO] мати заявника - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 жовтня 2009 року Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 7117 (а.с. 7). 21 жовтня 2022 року Першою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 456/2022 (номер у спадковому реєстрі - 69828710) щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70395239 від 21 жовтня 2022 року (а.с. 8). 17 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової А.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 листопада 2022 року (а.с. 10) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане 24 квітня 1973 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-1957, було видано на ім`я [PERSON] , в свою чергу Першою дніпровською державною нотаріальною конторою спадкову справу № 456/2022 було заведено після померлої [INFO] [PERSON] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , померлої [INFO] , а надані спадкоємцями документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно, видані на ім`я [PERSON] , викладене унеможливлює впевнитись, що мова йде про одну особу - спадкодавця, а отже і встановити належність нерухомого майна саме спадкодавцю не вбачається можливим через розбіжності на написанні прізвища. У заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявником зазначено, що свідоцтво про право на спадщину по заповіту від 24 квітня 1973 року, яке видане Першою Дніпропетровською нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 3-1957, насправді належить її матері - [PERSON] , однак у зазначеному документі з невідомих причин було допущено помилку в написанні прізвища останньої, а саме: замість вірного « [PERSON] » було помилково зазначено « [PERSON] ». Так, судом встановлено, що 24 квітня 1973 року заступником старшого нотаріуса Першої Дніпропетровської нотаріальної контори Саплахіді К.Г. на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту, зареєстроване в реєстрі за № 3-1957, на частину жилого будинку, саманного, загальною житловою площею 45,8 кв.м. з господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] (а.с. 11). Отже, судом встановлено, що у свідоцтві про право на спадщину по заповіту, виданому 24 квітня 1973 року заступником старшого нотаріуса Першої Дніпропетровської нотаріальної контори Саплахіді К.Г., зареєстрованому в реєстрі за № 3-1957, містяться розбіжності з іншими документами у написанні прізвища спадкоємця [PERSON] - матері заявника [PERSON] , а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] ». У зв`язку з цим, у лютому 2023 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 24 квітня 1973 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1957, посилаючись на те, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] . У частині 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядає суд. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Ім`я та по батькові матері заявника - [PERSON] , яка померла [INFO] , у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] (а.с. 12), свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с. 13) та свідоцтві про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7), трудовій книжці (а.с. 17), рахунку № [NUMBER] Державної трудової зберігальної каси (а.с. 16) та рахунку № [NUMBER] Зберігального банку СРСР (а.с. 17) повністю співпадають з іменем та по батькові особи, на ім`я якої заступником старшого нотаріуса Першої Дніпропетровської нотаріальної контори Саплахіді К.Г. видане свідоцтво про право на спадщину по заповіту від 24 квітня 1973 року, зареєстроване в реєстрі за № 3-1957. Факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 24 квітня 1973 року заступником старшого нотаріуса Першої Дніпропетровської нотаріальної контори Саплахіді К.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1957, на частину домоволодіння [ADDRESS] додатково підтверджується також тим фактом, що [PERSON] була зареєстрована у домоволодіння [ADDRESS] з 22 серпня 2002 року, про що зазначено у Довідці № 11830 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданій Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 29 листопада 2019 року, в якій, серед іншого, [PERSON] вказана як уповноважений власник частини домоволодіння [ADDRESS] . Встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 24 квітня 1973 року заступником старшого нотаріуса Першої Дніпропетровської нотаріальної контори Саплахіді К.Г. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 3-1957 необхідно заявнику [PERSON] для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - [PERSON] . Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оскільки від встановлення факту, який заявник просить встановити у заяві, залежить виникнення у заявника права на отримання спадщини, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 24 квітня 1973 року заступником старшого нотаріуса Першої Дніпропетровської нотаріальної контори Саплахіді К.Г. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 3-1957, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, слід задовольнити. На підставі наведеного, та

Outcome: approved