Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

Неповнолітній [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Він проживав за місцем своєї реєстрації ([ADDRESS]), разом із рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , та бабусею [PERSON] . Вони повністю ним опікувались та забезпечували усім необхідним для розвитку. Його мати [PERSON] , [INFO] , у 2014 році залишила його із сестрою на виховання батька та бабусі. З того часу, він її не бачив, не спілкувався. У свою чергу, вона жодного разу не цікавилась його життям, вихованням, розвитком. Приблизно у 2019 році, відповідачка приїхала з-за кордону, побула вдома орієнтовно один тиждень, та попрощавшись повідомила, що імовірно вже ніколи не повернеться. У березні 2022 року, у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України, він вимушений був покинути місце свого проживання, оскільки воно знаходилось поблизу місця безпосереднього бойового зіткнення, а наразі, смт. Борівське, Луганської області є окупованим. Так, він перемістився разом із своєю рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , оскільки їх батько є особою з інвалідністю І групи, і фізично не зміг покинути місце проживання, а бабуся не виїхала через свій похилий вік. На даний час, він зареєстрований та проживає як внутрішньо переміщена особа у м. Першотравенську, Дніпропетровської області. Його вихованням, розвитком, опікою, займається сестра. Отже, його мати не слідкує за його успіхами у навчанні, не слідкує за його здоров`ям та зовнішнім виглядом, не цікавиться життям та розвитком. Навіть після повномасштабного вторгнення, він проживав у населеному пункті який був поряд із бойовими діями, а у подальшому окупований, вона не зв`язалась з ним чи сестрою, щоб дізнатися про те, чи вони живі та здорові, та як взагалі їм існувати далі. Усю увагу та турботу за ним взяла на себе старша сестра. Вона повністю забезпечує його усім необхідним для нормального життя: годує, одягає, займається вихованням, відвідує батьківські збори в школі, тощо. Відтак, все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідачка, [PERSON] , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Відтак, оскільки його мати - відповідач покинула його, вже тривалий час не спілкується з ним, не цікавиться його розвитком, життям, здоров`ям, навчанням, наявність у нього матері лише на папері, не є підставою вважати, що він проживає у атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, нормального фізичного та духовного розвитку та виховання. Таким чином, вважає, що у даному випадку, виходячи з вищевикладених обставин, доцільним є звернення до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідачки. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до нього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу). У судове засідання неповнолітній позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та прохав суд їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення на Інтернет порталі «Судова влада України» оголошення про її виклик. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, прохала суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітнього позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 16 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області. Неповнолітній позивач [PERSON] до [INFO] проживав у смт. Борівське, Луганської області, разом із сестрою [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , та бабусею [PERSON] , які ним опікувались та забезпечували усім необхідним для його розвитку. У 2014 році відповідачка [PERSON] покинула сім`ю, залишивши неповнолітнього позивача [PERSON] та його сестру [PERSON] на виховання батька [PERSON] та бабусі [PERSON] . У березні 2022 року, у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України, неповнолітній позивач був вимушений покинути місце свого проживання, так як воно знаходилось поблизу місця безпосереднього бойового зіткнення та переїхати до міста Першотравенська Синельниківського району Дніпропетровської області, разом зі своєю сестрою [PERSON] , а його батько [PERSON] не міг виїхати, оскільки є особою з інвалідністю І групи, бабуся [PERSON] не виїхала через свій похилий вік. На даний час, неповнолітній позивач проживає у місті Першотравенську Синельниківського району Дніпропетровської області разом зі своєю сестрою [PERSON] , яка опікується ним та займається його вихованням та розвитком. Довідкою №1248-7501424953 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка видана 16 листопада 2022 року посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, [PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , перемістився з тимчасово окупованої території до [ADDRESS] . Характеристикою на [PERSON] , [INFO] , яка видана директором гімназії №7 Сєвєродонецької міської ради Луганської області, підтверджується, що [PERSON] з 2019 року не цікавилась долею сина та не контактувала з класним керівником. Долею [PERSON] переймались лише бабуся [PERSON] та сестра [PERSON] . Актом №975, який виданий 16 листопада 2022 року Приватним підприємством «Комунальщик-3» підтверджується, що [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], проживають без реєстрації у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до довідки №91-13958/18/23, яка видана 27 березня 2023 року начальником Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби [PERSON], відповідач [PERSON] 10 листопада 2019 року, перетнула державний кордон України та виїхала на тимчасово окуповану територію України, більше на територію України не поверталась. Згідно висновку виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №359/0/2-23 від 17 лютого 2023 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею ст.150 Сімейного Кодексу України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. дитини, За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи. Стаття 179 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Оскільки судом встановлено, що неповнолітній позивач тривалий час не проживає із матір`ю [PERSON] , на даний час постійно проживає із сестрою [PERSON] , а місце знаходження відповідачки [PERSON] невідоме, суд вважає що позивач [PERSON] має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] з 2014 року участі в утриманні дитини не приймає, не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом його здоров`я, не спілкується з дитиною, тобто відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON] піклується про дитину та приймає особисту участь у її вихованні суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість її як матері у долі дитини та байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків, а тому враховуючи вищевикладене суд вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 січня 2023 року до його повноліття. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved