Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (далі - ТОВ «УТСК», в якому просила: 170 028 грн страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника, що належить матері загиблого. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 14.01.2020 близько 22 год. 52 хв. в м. Тернопіль відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "PEUGEOT 207", д.н.з. [NUMBER] допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної ДТП, пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Вона є матір`ю загиблого [PERSON] . Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО 4617389, який діяв на момент настання ДТП станом на 14.01.2020. 15.01.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020210000000026 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 31.08.2020 за результатами проведеного досудового розслідування по факту вищезазначеної ДТП, за наслідками якої вбачалися ознаки злочину за який передбачена відповідальність ст. 286 КК України, було винесено Постанову про закриття кримінального провадження з підстав, що передбачені п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Представником за довіреністю [PERSON] 31.05.2021 було надано ПАТ " УТСК" повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених нею до відшкодування вимог, містились: 170 028 грн - в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника. ПАТ "УТСК" визнала ДТП яка відбулася 14.01.2020 страховим випадком та частково виплатила страхове відшкодування, а саме: 28 000 грн моральної шкоди, 7000 грн витрат на поховання. Зазначила, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №12020210000000026 та постановою про закриття кримінального провадження від 31.08.2020. Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та підлягає відшкодуванню. Станом на дату подання позову до суду ПРАТ "УТСК" частково виплатила страхове відшкодування, а саме: 28 000 грн моральної шкоди, 7000 грн витрат на поховання однак не прийняла жодного рішення відносно виплати страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. При цьому, до осіб, що мають право на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника, слід віднести: непрацездатних осіб, які були на утриманні; - непрацездатних осіб, які мали на день смерті потерпілого право на одержання від нього утримання. В розумінні норм ЦК України, вона є особою, яка за життя свого сина, була на його утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку встановленого законом та відноситься до непрацездатних осіб, а тому підпадає під дію пункту 2 частини 1 статті 1200 ЦК України. Факт досягнення нею пенсійного віку підтверджується статтею 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", згідно якої право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років, та пенсійним посвідченням № [NUMBER] (копія посвідчення додається) Факт її перебування на утриманні у загиблого [PERSON] підтверджується: актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 13.02.2020 виданого ОСББ "ЖИВОВА 28", довідкою №003/2020 від 14.02.2020 виданою ОСББ "ЖИВОВА 28", довідкою №010/2020 від 16.03.2020 виданою ОСББ "ЖИВОВА 28". У вищевказаних довідках та акті вказано, що вона проживала разом з сином [PERSON] , була на його утриманні до дня загибелі та вела з сином спільне господарство. Також, факт її перебування на утриманні у загиблого засвідчує довідка про доходи №421/02-16 від 17.02.2020 та витяг із медичної карти стаціонарного хворого №11595. Відтак, з наведеного вище слідує те, що вона являється особою пенсійного віку, проживала разом із загиблим сином та вела спільне господарство, в тому числі загиблий [PERSON] систематично допомагав їй як по господарству, так і забезпечувати її необхідними медикаментами та продуктами харчування. Таким чином, вона є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. Вказала, що пунктом 27.2. статті 27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004: "Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку". На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні. Таким чином, загальний розмір мінімально гарантованого страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 170 028 грн (4723*36=170028). Таким чином, вона має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.2. Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ", у розмірі 170 028 грн. З цих підстав позивач просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.03.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача, із змісту якого вбачається, що відповідач повністю не погоджується з позовними вимогами у зв`язку з виконанням своїх зобов`язань перед позивачем, а тому вважає позовні вимоги незаконними та необгрунтованими у зв`язку з наступним. Так, в матеріалах справи наявна довідка за вих. № 421/02-16 від 17.02.2020, видана управлінням з питань виплати пенсій Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області про те, що [PERSON] отримує пенсію за віком. Згідно п.п. е) п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до заяви про страхове відшкодування додаються: документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Всупереч зазначеному, ані до заяви про виплату страхового відшкодування, ані до позовної заяви не була долучена довідка про розмір пенсії, наданої позивачу внаслідок втрати годувальника. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Законодавцем спеціально у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено обов`язкове надання довідки про розмір пенсії внаслідок втрати годувальника особами, які вимагають відшкодувати шкоду у зв`язку із смертю годувальника, оскільки Пенсійним фондом проводиться перевірка: чи має особа, яка претендує на такий вид пенсії, право на її отримання, чи достатній страховий стаж (згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») годувальника, чи не буде розмір пенсії по втраті годувальника нижче за розмір пенсії за віком, який отримає позивач тощо. Відтак, невідомо, чи взагалі зверталася [PERSON] до Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії у разі втрати годувальника, чи перевірялися Пенсійним фондом підстави для призначення пенсії по втраті годувальника позивачу, тощо. Разом з тим, встановлено, що довідка про розмір пенсії внаслідок втрати годувальника не надавалася позивачем ані до матеріалів страхової справи, ані до позовної заяви, тому перевірити наявність законних підстав для отримання пенсії позивачем, внаслідок втрати годувальника не видається за можливе, оскільки це є виключною компетенцією Пенсійного фонду України. Більше того, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено призначення отримання пенсії внаслідок втрати годувальника на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов. При цьому, законодавцем у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чітко і недвозначно визначено підстави для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, які залежать від стажу годувальника, а не від матеріально-побутових умов особи, яка претендує на такий вид пенсії. Крім того, на сьогоднішній день є невідомим, чи взагалі загиблий [PERSON] мав відповідний стаж та доходи, для призначення його утриманцям пенсії по втраті годувальника. Заначив, що для отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника, позивачу необхідно було надати страховику наступні документи: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого, оригінал довідки про доходи загиблого за дванадцять місяців до ДТП, довідку про призначення утриманцю пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Проте, позивачка не надала відповідачу всіх необхідних для виплати страхового відшкодування документів. Разом з тим, сам факт пенсійного віку позивача та проживання її однією сім`єю із загиблим, не підтверджує обставин, що вона перебувала на утриманні останнього. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів про те, що вона перебувала на утриманні свого сина та має дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, а також, що допомога померлого була основним та постійним джерелом її існування. На підставі зазначеного, у ПАТ «УТСК» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, заподіяної смертю потерпілого, позивачу, оскільки [PERSON] не надано довідку про призначення їй пенсії внаслідок втрати годувальника, згідно п.п. е) п. 35.2. ст. 35 спеціалізованого Закону, яким є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання позивач не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача - адвокат Гіщинський І.Ю. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 17.06.1972. Як слідує зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.10.2019, виданого повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 17.05.1978. Після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». 09.02.1985 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] від 03.06.2005, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області України. прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4617389 від 10.10.2019, страхувальником згідно вказаного полісу є [PERSON] , страховиком ПАТ «УТСК», забезпеченим транспортним засобом є «Peugeot 207», державний номерний знак [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн. Строк дії договору з 11.10.2019 до 10.10.2020 включно. Як слідує з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.01.2020, 15.01.2020 до ЄРДР внесено відомості за кримінальним провадженням №12020210000000026 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України. Зі змісту вказаного витягу слідує, що 14.01.2020 о 23 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot 207», державний номерний знак [NUMBER] та рухаючись по вул. Об`їзна у м. Тернопіль, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку його руху. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер в кареті ЕМД по дорозі до лікарні. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2020, виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 31.08.2020 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Кохан М.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020210000000026 від 15.01.2020, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання від 13.02.2020, складеного членами правління ОСББ «Живова 28», вбачається, що в ході проведеного обстеження квартири [ADDRESS] виявлено, що громадянин [PERSON] проживає без реєстрації за вказаною адресою. Як вбачається з довідки №42/02-16 від 17.02.2020, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Тернопільське об`єднане управління ПФУ Тернопільської області та отримує пенсію за віком, розмір пенсії останньої за період з березня 2019 року по лютий 2020 року становить 23 482,13 грн. Згідно з довідкою №003/2020 від 14.02.2020, виданою ОСББ «Живова 28», [PERSON] проживає по місцю реєстрації за адресою [ADDRESS] , її син [PERSON] проживав по даній адресі з 2018 року без реєстрації. Як слідує з довідки №010/2020 від 16.03.2020, виданої ОСББ «Живова 28», [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та згідно акту обстеження житлових умов від 10.01.2020 дійсно перебувала на утриманні свого сина [PERSON] 03.06.2021 позивач направила цінним листом відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування. Згідно описку вкладення у цінному листі на ім`я ПАТ «УТСК», позивачем серед іншого відправлено: 1) повідомлення і заяву на виплату страхового відшкодування; 2) копію постанови про закриття кримінального провадження №1202021000000026 від 31.08.2020; 3) копію витягу з ЄРДР кримінального провадження №1202021000000026; 4) нотаріально завірену копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] - загиблого; 5) копію лікарського свідоцтва про смерть №51 від 16.01.2020 відносно [PERSON] - загиблого; 12) копію пенсійного посвідчення [PERSON] № [NUMBER] серії [NUMBER] - мати загиблого; 13) оригінал довідки про доходи пенсіонерки [PERSON] №42/02-16 від 17.02.2020 - мати загиблого; 14) оригінал акту обстеження житлових умов про фактичне проживання співвласників об`єднання від 10.01.2020 із підтвердженням перебування [PERSON] на утриманні у сина [PERSON] ; 15) копії довідки ОСББ «Живова 28» №010/2020 від 16.03.2020 про підтвердження перебування [PERSON] на утриманні у сина [PERSON] та довідки №003/2020 від 14.02.2020 про фактичне спільне місце проживання загиблого [PERSON] та [PERSON] . Встановлено та підтверджується сторонами, що відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування, внаслідок загибелі сина останньої [PERSON] у розмірі 28 000 грн моральної шкоди та 7000 грн витрат на поховання. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положення цієї статті кореспондується з частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування», за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Встановлено, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що вона перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , а в матеріалах справи відсутні докази про доходи останнього та його можливість утримувати [PERSON] , як і докази про те, що вона потребувала такої допомоги. Разом з тим, пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). З доданих до матеріалів справи повідомлення про ДТП, заяви на виплату страхового відшкодування та доданих до них документів вбачається, що страховику не було подано документи, які підтверджують перебування позивача на утриманні свого загиблого сина [PERSON] , його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих [PERSON] як утриманцю внаслідок втрати годувальника. Надані відповідачу та долучені до позову довідки про місце реєстрації і проживання позивача та її сина, а також акт обстеження житлових умов про фактичне проживання не підтверджують факту перебування [PERSON] на утриманні свого сина [PERSON] . Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19), від 03 червня 2021 у справі №705/3172/19 (провадження №61-10103св20). Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріали справи не містять доказів надання страховику ТОВ «УТСК» всіх визначених у пункті 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування. При цьому, суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач, після сплину 90 денного строк для прийняття відповідачем рішення про виплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, надала страховику необхідні документи, які зазначені в пункті 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, так і те, що син [PERSON] надавав їй таку допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом її існування. Для отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника позивачу необхідно було надати страховику наступні документи: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого, оригінал довідки про доходи загиблого за дванадцять місяців до ДТП, довідку про призначення утриманцю пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Проте, позивач не надала відповідачу всіх необхідних для виплати страхового відшкодування документів. Разом з тим, сам факт пенсійного віку позивача, перебування її на пенсійному забезпеченню у зв`язку з досягненням такого віку та проживання її разом з [PERSON] не підтверджує ту обставин, що вона перебувала на утриманні останнього. Крім того, [PERSON] не надано належних та допустимих доказів про те, що вона перебувала на утриманні свого сина та має дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, а також, що допомога померлого була основним та постійним джерелом її існування. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати суд покладає на позивача в межах понесених позивачем.

Outcome: dismissed