Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

В лютому 2023 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 06.12.2019 року уклав із відповідачем договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав в борг грошові кошти в сумі 34 000 грн., та зобов`язався повернути до 06.02.2020, проте вказаного обов`язку не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 34 000 грн. 00 коп., проценти за користування грошима в сумі 12 017,83 грн., індекс інфляції в сумі 13 430,00 грн. та 3% річних у сумі 3238,85 грн., а також понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 06 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав в позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 34 000 грн., які зобов`язався повернути до 06.02.2020. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідач [PERSON] зобов`язання за договором не виконав, а тому з нього підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 34 000грн. Щодо стягнення процентів за позикою в сумі 12 017 грн. 83 коп. за період з 07.12.2019 по 06.02.2023 суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата ВС у постанові № 310/11534/13-ц зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Також Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. У постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС також зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Відповідно положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. З урахуванням вищевикладеного, проценти підлягають стягненню за період з 06.12.2019 по 06.02.2020, в розмірі: 34000х15,5%:365х6 = 86 грн. 63 коп. 34000х13,5%:365х8 = 100 грн. 60 коп., 34000х11%:365х7 = 71 грн. 73 коп., а всього 258 грн. 96 коп. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк виконання зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] сплинув 06 лютого 2020 року, тому відповідно до ст.625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних та індекс інфляції. Згідно розрахунку позивача, вбачається, що : - за період з 07 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року три відсотка річних становить 2 090,30 грн. (34000х3%х748:365) - інфляційні втрати за період з лютого 2020 року по лютий 2022 року - 6 290,00 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 34 000грн., 258 грн. 96 коп. процентів за позикою, інфляційні втрати та три відсотки річних згідно ст. 625 ЦК України підлягають стягненню за період з 07.02.2020 по 23.02.2022, а саме, 6 290 грн. 00 коп. індекс інфляції, 2090 грн. 30 коп. три відсотки річних, а всього, 42 639 грн. 26 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 730 грн. 26 коп. (1073,60х42639,26:62686,68).

Outcome: partial