Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

29 червня 2022 року [PERSON] (далі: позивач) звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі: відповідач), в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 17.06.2011 Київським відділом державної реєстрації атів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №210, між нею та відповідачем. Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу посилається на те, що 17.06.2011 між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, однак з травня 2021 р. не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, сім`я розпалась у зв`язку із втратою один до одного почуття любові та довіри, непорозуміння та небажання підтримувати сімейні відносини. Також зазначила, що у шлюбі в них родився син - [PERSON] . Вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов підтримала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного: Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути позов по суті. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. 17.06.2011 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №210, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.2011р. (а.с.4). В шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.2011р.(а.с.13). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 24 СК України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 110 ЦК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільного господарства з травня 2021 року, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу неповнолітня дитина лишається проживати з позивачем, клопотань про надання часу на примирення сторони не заявляли та збереження шлюбу не прагнуть. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved