Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівнеснького міського суду з позовом, про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів, у розмірі 11\~169,97 грн. за невиконання судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що у відділі\~державної виконавчої\~служби у\~місті Рівному\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~на примусовому\~виконанні перебуває\~судовий наказ\~№ 569/9760/22\~від 12.08.2022,\~виданий Рівненським\~міським судом\~Рівненської області\~про стягнення\~із [PERSON] \~на її\~користь аліментів\~на утримання доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частки\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~18.07.2022\~року\~і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуті судом аліменти відповідач у добровільному порядку не сплачує, у зв`язку із чим, відповідно до розрахунку державного виконавця від 28.11.2022, станом на 31.10.2022 у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11\~169,97 грн. З урахуванням\~ст. 196 СК України, просить стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 11\~169,97 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 27.01.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову. Вказав, що підставою стягнення пені є вина особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з тим, що йому не було відомо ні про судовий наказ щодо стягнення з нього аліментів, ні про відкриття виконавчого провадження. Зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження його членами сім`ї було отримано лише 20.10.2022 року, а судовий наказ 08.11.2022 року. Згідно платіжних документів про сплату аліментів він сплачує нараховані йому судом аліменти з моменту, коли довідався про їх існування. Жодного ухилення від сплати аліментів з його боку не було, оскільки про існування виконавчого провадження та наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів він не знав. В судове засідання позивач не з`явилася, 05.04.2023 р. надіслала поштою до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Додатково вказала, що заперечує проти відзиву. Зазначила, що 27.03.2023 року відповідач погасив заборгованість по аліментах у повному розмірі, відтак визнав заборгованість. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду та продублювавши на електронну адресу ідентичні заяви щодо розгляду справи у її відсутність, просила у позові відмовити. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що 12\~серпня 2022\~року \~Рівненським міським\~судом Рівненської\~області \~по справі\~№ 569/9760/22\~ видано\~судовий наказ\~про стягнення\~із [PERSON] \~на \~користь [PERSON] \~аліменти на утримання доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частки\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~18.07.2022\~року\~і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного\~виконавця відділу\~державної виконавчої\~служби у\~м.\~Рівне Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Львів)\~Демчук І.М.\~ від\~25.08.2022\~року було\~відкрито виконавче\~провадження №\~69719995\~з примусового\~виконання судового\~наказу про\~ стягнення\~із [PERSON] \~на її\~користь аліменти\~на утримання доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частки\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~18.07.2022\~року\~і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості по стягненню аліментів, долученого позивачкою станом на 31.10.2022 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом № 569/9760/22 за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року у загальному розмірі 11 169,97 грн. Відповідно\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1\~ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістомст.549\~ЦК України,неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до\~Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2018 року у справі №572/1689/16-ц (провадження №61-311св.17) зазначив, що відповідальність настає лише за наявності вини платника аліментів, а не у всіх випадках. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19 зробила висновок, що неустойка (пеня) є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення\~статті 196 СК України\~свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Згідно зі\~статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами\~ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України\~положення цього\~Кодексу\~застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення\~статті 8 СК України\~та частини першої\~статті 9 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що положення\~ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга\~статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Сімейний кодекс України\~не передбачає випадків коли вина платника аліментів виключається, у такому випадку підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною 1\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості, про що у своєму правовому висновку зазначив Верховний Суд у постанові від 14.12.2020 по справі №661/905/19. Суд, приходить до висновку про те, що вина відповідача у простроченні сплати аліментів відсутня, з огляду на таке. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з оглянутого судом трекінгу поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» вбачається, що судовий наказ № 569/9760/22 від 12.08.2022 року було отримано членами сім`ї відповідача 08 листопада 2022 року. Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої\~статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Виходячи з аналізу вказаної статті, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направляти боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. З оглянутого судом трекінгу поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» вбачається, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження було отримано членами сімї відповідача 08.11.2022 року. Суд приймає до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] , на час утворення заборгованості, був обізнаний про наявність судового наказу від 12.08.2022 р. та виконавчого провадження, яким з нього стягнуто аліменти, а відтак відповідач не мав можливості вжити заходів щодо добровільного виконання рішення суду. Із долученого відповідачем розрахунку заборгованості ВП № 69719995, складеного старшим державним виконавцем Луговою Л. вбачається, що заборгованість з липня 2022 року по листопад 2022 року станом на 01.12.2022 року становить 10\~254, 97 грн. В грудні місяці боржником сплачено аліменти в розмірі 7000, 00 грн. Тобто, вказане свідчить про те, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів, а дізнавшись про те, що за ним існує заборгованість по аліментах відразу вжив заходів щодо погашення такої заборгованості. Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, дізнавшись про наявність судового наказу погасив заборгованість по сплаті аліментів, про що свідчать долучені ним квитанції, з зазначенням призначення ВП 69719995 (аліменти [PERSON] ) від 07.11.2022 р. в сумі 3000,00 грн., 21.11.2022 р. - 2500 грн., від 13.12.2022 р. 3000,00 грн., від 23.01.2023 р. 2700,00 грн., 09.01.2023 р. 2700,00 грн., з чим погодилася і позивачка, зазначивши про це у своїй заяві від 05.04.2023 року. Між тим, суд відхиляє доводи позивача, викладені у заяві від 05.04.2023 року про те, що відповідач, сплативши заборгованість по аліментам, визнав свою вину, оскільки доказів наявності вини відповідача, які б свідчили про його свідоме ухилення від сплати аліментів за судовим наказом, у справі відсутні, так як [PERSON] не знав про існування судового наказу і виконавчого провадження, а дізнавшись відразу вжив заходів щодо погашення заборгованості по аліментам. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вина [PERSON] у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки останній довів, що не знав і не міг знати про існування, як судового наказу про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини, так і виконавчого провадження з приводу стягнення з нього аліментів, а тому підстав для стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів немає, а відтак у задоволенні заявлених вимог слід відмовити. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed