Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

у березні 2023 року Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація - орган опіки та піклування (Служба у справах дітей та сім?ї), яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду, на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої буде перебувати малолітня [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що [INFO] народилась [PERSON] , відомості про батька дитини зазначено на підставі положень ч. 1 ст. 135 СК України, матір?ю дитини є [PERSON] . До реєстратури КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва надійшло повідомлення з КНП «Київський міський пологовий будинок № 1» про те, що 21.02.2023 було виписано новонароджену дитину [PERSON] , [INFO] , яка народилась у [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час проведення медичного патронажу 22.02.2023 та 23.02.2023 до новонародженої дитини на телефонні дзвінки матір дитини не відповідає, двері квартири не відчиняє, на залишені медичними працівниками повідомлення не реагує. 03.03.2023 здійснено черговий виїзд працівників відповідних служб та поліції за вказаною адресою для обстеження умов проживання новонародженої дитини, в ході якого зафіксовано факт невиконання [PERSON] батьківських обов?язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дитини. Так, квартира перебуває в антисанітарному стані, захаращена різним мотлохом, непотребом та сміттям, починаючи з вхідних дверей, через що доступ до будь-яких комунікацій у квартирі неможливий. Встановлено, що існує безпосередня загроза для життя та здоров?я дитини. У зв?язку із викладеним Голосіїською районною в м. Києві державною адміністрацією видано розпорядження про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] та тимчасового влаштування дитини до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1» для проведення медичного дообстеження дитини. Станом на 07.03.2023 [PERSON] за дитиною до служби не зверталась, долею дитини не цікавилась, жодні дії по поверненню дитини у біологічну сім?ю не вчиняє. Позивач зазначає, що [PERSON] раніше тричі було позбавлено батьківських прав відносно трьох інших дітей. Позивач зазначає, що винна поведінка матері та її бездіяльність щодо забезпечення малолітньої новонародженої дитини харчуванням, необхідною медичною допомогою, умовами проживання, свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов?язками по відношенню до малолітньої дитини, матір не цікавиться долею дитини після її відібрання та влаштування до медичної установи, відтак позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 15-16). Відзив на позов, будь-які заяви процесуального характеру від відповідача до суду не надходили. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно даних зазначеного свідоцтва про народження, батьками малолітньої [PERSON] , 2023 року народження, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 24.02.2023 року, відомості до актового запису про народження малолітньої [PERSON] , 2023 року народження, про батька останньої внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 5). З листа директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району міста Києва від 23.02.2023 № 0520-339 вбачається, що до реєстратури закладу 22.02.2023 надійшло повідомлення з КНП «Київський міський пологовий будинок № 1» м. Києва про те, що 21.02.2023 за адресою обслуговування медичного закладу виписано новонароджену дитину жіночої статі, яка народилась [INFO] у [PERSON] під час проведення медичного патронажу 22.02.2023, 23.02.2023 до новонародженої дитини, на телефонні дзвінки мама не відповідає, двері квартири не відчиняє, на залишені медичними працівниками у дверях квартири повідомлення не реагує. Зі слів сусідів, [PERSON] проживає у квартирі разом з братом, новонародженої дитини сусіди не бачили (а.с. 9). 03.03.2023 року працівниками відповідних служб, медичними працівниками та працівниками поліції проведено обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження умов проживання дитини, згідно змісту якого встановлено наступне: квартира взагалі не пристосована для проживання, повністю майже до стелі захаращена різним лахміттям, сміттям, починаючи з вхідних дверей; перебуває в антисанітарному стані, відсутнє тепло, є небезпека пожежі, наявний затхлий неприємний запах, таргани; доступ до будь-яких комунікацій у квартирі неможливий. Для малолітньої [PERSON] , 2023 року народження, умови проживання відсутні; проживання дитини у квартирі неможливе, є безпосередня загроза для життя та здоров?я дитини (а.с. 10). Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.03.2023 № 75 вирішено: здійснити заходи негайного відібрання малолітньої [PERSON] , 2023 року народження, у матері [PERSON] ; тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] , 2023 року народження, до медичного закладу, закладу соціального захисту дітей, державного закладу або до дитячого будинку сімейного типу (а.с. 11). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 09.11.2020 року у справі № 753/9433/17. Судовим розглядом встановлено, що матір малолітьної[PERSON] , самоусунулась від виконання батьківського обов?язку по відношенню до новонародженої доньки. Відповідно до виписки КНП «Київська міська дитяча лікарня № 1» від 16.02.2023, малолітня [PERSON] , 2023 року народження, доставлена каретою швидкої медичної допомоги на стаціонарне лікування, як вилучена з сім?ї дитина, при госпіталізації - гіпертермія, клінічний діагноз: неонатальна інфекція сечових шляхів; церебральна збудливість новонародженого; затримка відновлення початкової ваги. 16.03.2023 року малолітню [PERSON] , 2023 року народження, тимчасово влаштовано в дитячий будинок сімейного типу на базі родини [PERSON] до прийняття рішення органом опіки та піклування про влаштування малолітньої дитини згідно законодавства України. Станом на 15.03.2023 року [PERSON] до Служби не зверталась, жодної дії щодо повернення дитини в біологічну сім?ю не вчинила, подальшою долею дитини не цікавиться. [PERSON] попередньо вже була позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей: [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження, згідно рішення Голосіївського районного суду від 01.04.2016 року, [PERSON] , 2016 року народження, згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2019 року. Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація - орган опіки та піклування вважає, що наведена поведінка матері [PERSON] та її бездіяльність щодо забезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою та сприятливими умовами для проживання, свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов?язками по відношенню до малолітньої доньки. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як невиконання [PERSON] батьківських обов?язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України по відношенню до малолітньої [PERSON] , 2023 року народження, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав згідно ст. 164 Сімейного кодексу України. Вказане знайшло відображення у висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав від 22.03.2023 № 100-3024. Матеріали справи не містять жодного доказу на спростування відомостей висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Отже, у суду є всі підстави вважати, що матір [PERSON] допустила свідоме нехтування своїми обов`язками по відношенню до малолітньої новонародженої доньки [PERSON] , 2023 року народження. За вказаних обставин, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , 2023 року народження. Відповідно до частини 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, батьки, позбавлені батьківських прав, не звільняються обов?язку щодо утримання своїх дітей. Батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). [PERSON] є особою працездатного віку, дані щодо розміру її доходів відсутні. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , 2023 року народження, ґрунтуються на вимогах закону, зокрема, на положеннях ст. 182 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved