Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він з відповідачкою мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . З серпня 2021 року донька проживає разом з позивачем. Відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Донька перебуває на повному утриманні позивача, він самостійно займається вихованням дитини. Відповідачка жодної участі у вихованні їх дитини не приймає, матеріально не забезпечує. Дитина зареєстрована за місцем проживання позивача. Відповідачка більше року дитину не навідує. Просить суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно дитини: [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає. Третя особа Кілійська міська рада Ізмаїльського району також надали суду клопотання, в якому просили розглядати справу без участі їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами третьою та четвертою статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 27.11.2007, який було розірвано на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 19.07.2011. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін, вже після розірвання шлюбу, народилася донька: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 26.03.2019. З характеристики на позивача встановлено, що останній зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , у будинку своїх батьків разом зі донькою [PERSON] .. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони. Більше року самостійно виховує доньку. Мати дитини проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , та дитиною не опікується, участі у вихованні не приймає. З акту про встановлення фактів депутата Кілійської міської ради від 20.03.2023 вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , у будинку своїх батьків разом зі донькою [PERSON] .. Мати дитини проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , та дитиною не опікується, участі у вихованні не приймає. Згідно наданого висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради від 20.04.2023 №182 «про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » зазначено, що виконавчий комітет вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 вищезазначеного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст.150, 164, 166 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами; Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов`язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. У своїй постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав). Судом встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої дитини, більше року не цікавиться її життям, розвитком, тощо. Не приймає участі у її утриманні та вихованні. Вказане підтверджується встановленими матеріалами справи, а також самим висновком органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради від 20.04.2023 №182 «про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Так, висновком органу опіки та піклування встановлено, що дитина дійсно зареєстрована та проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , у будинку своїх батьків. Було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання позивача за вказаною адресою де встановлено, що умови проживання дитини задовільні, дівчинка забезпечена усім необхідним. Також з висновку слідує, що відповідачка, мати дитини, більше року не піклується про дитину. Проживає за адресою: [ADDRESS] , проте за вказаною адресою під час рейду служби у справах дітей відповідачка [PERSON] була відсутня. 04.04.2023 їй було надіслано листа від служби у справах дітей з проханням з`явитися та висловити свою думку щодо виниклих питань, остання, отримавши вказаного листа, проігнорувала пропозицію служби. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що відповідачка свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, про що також встановлено з висновку служби у справах дітей, проте суд не погоджується з наданим висновком про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно дитини, оскільки такий є необґрунтованим та суперечить встановленим у ньому фактам, а тому відповідачку [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав, позаяк остання нехтує обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, що також випливає з її заяви про розгляд справи без її участі, де вона визнала позовні вимоги та висловилась про їх не цікавість. Посилання у висновку на довідку КНП «Кілійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Кілійської міської ради про стан здоров`я дитини та те, що відповідачка регулярно з дитиною відвідувала лікарняний заклад, є не обґрунтованим та не береться судом до уваги, оскільки вказана довідка не долучена до висновку служби у справах дітей для вивчення її змісту, а також з висновку не можливо дійти висновку про який період йде мова, оскільки, як встановлено з обставин справи, відповідачка більше року не піклується дитиною. Разом з тим слід зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, про що також зауважив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своєму рішенні від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. На підставі ст.ст.150, 164 СК України,

Outcome: approved