Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб 12.09.2012 року. Від даного шлюбу мають спільну сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 23.01.2017 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 07.02.2017 Баришівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 355/4/17 щодо примусового стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, який було пред`явлено до виконавчої служби для виконання. Відповідач свого зобов`язання за виконавчим листом не здійснює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 148 264.71 грн. Посилаючись на ст. ст. 180, 196 СК України, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 148 264.71 грн. за період з квітня 2021 року по грудень 2022, включно. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2023 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.01.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позов просить задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. З огляду на викладене вище, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних в ній доказів, при цьому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Оскільки сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні докази в матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 12.09.2012 року. Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 23.01.2017 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 07.02.2017 Баришівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 355/4/17 щодо примусового стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, який було пред`явлено до виконавчої служби для виконання. Відповідач свого зобов`язання за виконавчим листом не здійснює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 148 264.71 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, який виконаний державним виконавцем Благовісним В.М. та міститься в матеріалах справи. Дана обставина свідчить про неналежне виконання відповідачем по справі свого батьківського обов`язку по матеріальному утриманню власної дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, частинами 1-2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, виконаним державним виконавцем станом на 01.01.2023 року який становить 148 264.71 грн., оскільки останній виконаний з дотриманням положень про розрахунок пені, викладених у Постанові ВС від 03.04.2019 року та з урахуванням наявної заборгованості по сплаті аліментів за період з квітня 2021 по грудень 2022. Крім того, слід зазначити, що норма ч.1 ст. 196 СК України не містить посилань на те, що пеня стягується без обмеження розміром заборгованості. Відтак, на думку суду обмеження щодо стягнення пені у розмірі, який не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах має враховуватися судом при ухваленні рішення відносно всієї заборгованості та нарахованої на неї пені. З огляду на вказане, враховуючи положення статті 196 СК України про те, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, те, що розмір заборгованості відповідача за аліментами станом на квітень 2021 року становить 49 879.48 грн., суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Будь-яких підстав щодо неможливості сплати пені у зв`язку з тим, що відповідач перебуває в тяжкому матеріальному становищі, отримує мінімальний дохід, має на утриманні інших осіб, тощо останнім не наведено та не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, при цьому, в судовому засіданні не встановлено, що відповідач звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, їх зміну тощо. З урахуванням того, що згідно ст. 196 СК України стягненню підлягає неустойка (пеня) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 49 879.48 грн. Оскільки позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, такий в дохід держави, відповідно до статті 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача по справі в розмірі 1073.60 грн.

Outcome: approved