Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У квітні 2023р. представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500, 00 грн. В обгрунтування заяви посилався на те, що 30.03.2023р. позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Одночасно з поданням позовної заяви було подано орієнтовний попередній розрахунок суми судових витрат , які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та відповідні докази, які підтверджують понесені витрати. Після участі у судовому засіданні 30.03.2023р. позивачу було виставлено рахунок на оплату № 9 від 31.03.2023р. до договору про надання правової допомоги від 25.11.2022р. на суму 2 000,00 грн. Даний рахунок було оплачено [PERSON] , що підтверджується квитанцією № 40СН-47АВ-6НВА-0ТТЕ від 31.03.2023р. Вважає, що наявні достатні правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 30.03.2023 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва розірвано договір підряду на виконання електромонтажних робіт від 01.09.2022р., стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] аванс у розмірі 28 700,00 грн., пеню у розмірі 2 598,90 грн., 3 % річних у розмірі 84,92 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження надання послуг адвоката надано договір про надання правової допомоги від 25.11.2022р., акт передачі-приймання наданих послуг від 31.03.2023р. до додатку № 1 від 25.11.2022р. до договору про надання правової допомjги від 25.11.2022р. , квитанцію про оплату за договором про надання правової допомоги у розмірі 2 000,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн., оскільки рішенняv суду від 30.03.2023р. витрати у розмірі 3500,00 вже стягнуто.

Outcome: partial