Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 13.05.2022 [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] , в якому просила (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.06.2022) винести рішення про розірвання шлюбу між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 01.02.2019 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №150, та після розірвання шлюбу визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із нею за адресою: [ADDRESS] , надавши дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини за вищевказаною адресою. 1.2. В обгрунтування позову зазначає, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, розбіжність у характерах, роздільне виховання дитини. Крім того, позивач вказує, що відповідач будує стосунки з іншою жінкою, з спільною дитиною не спілкується, що призвело до втрати почуття любові та поваги між сторонами і фактичного припинення шлюбних відносин. Вказала, що подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, тому звернулась до суду з даним позовом. Спільна дитина - [PERSON] проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , а тому позивач просила визначити місце проживання дитини за місцем її проживання та надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини за вказаною адресою, оскільки з моменту народження дитини, декларування місця проживання не здійснено з тих підстав, що відповідач не бажає надати письмову згоду на реєстрацію місця проживання дитини. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2022 справа №293/551/22 передана судді Проценко Л.Й. для розгляду. 2.2. 15.09.2022 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області задоволено заяву представника відповідача адвоката Пулинця Б.А. про відвід судді Проценко Л.Й. від розгляду цивільної справи №293/551/22 (провадження №2/293/354/2022). 2.3. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2022 справа №293/551/22 передана судді Бруховському Є.Б. для розгляду. 2.4. 03.10.2022 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області задоволено заяву позивача [PERSON] про відвід судді Бруховського Є.Б., справу передано на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. 2.5. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2022 справа №293/551/22 передана судді Збаражському О.М. для розгляду. 2.6. 11.10.2022 ухвалою суду прийнято до розгляду цивільну справу №293/551/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, підготовче засідання призначено на 01.11.2022. 2.7. 19.10.2022 до суду надійшов лист Черняхівської селищної ради, згідно якої представник третьої особи просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, щодо рішення суду покладались на розсуд суду. 2.8. 31.10.2022 до суду надійшов відзив на позов. 2.9. Ухвалою суду від 01.11.2022, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 21.11.2022. 2.10. 07.11.2022 позивач [PERSON] подала відповідь на відзив. 14.11.2022 позивач [PERSON] подала додаткові пояснення до позову. 2.11. Ухвалою суду від 21.11.2022, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 12.12.2022. 2.12. Ухвалою суду від 12.12.2022, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача Пулинця Б.А. на 26.12.2022. 2.13. Ухвалою суду від 26.12.2022, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача Пулинця Б.А. на 16.01.2023. 2.14. 16.01.2023 підготовче засідання не відбулось у зв`язку перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по справі №293/1659/22. Підготовче засідання відкладено на 06.02.2023. 2.15. Ухвалою суду від 06.02.2023, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 22.02.2023. 2.16. 22.02.2023 ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено по суті на 13.03.2023. За клопотанням представника відповідача постановлено витребувати з Головного управління Державної податкової служби в Житомирській області належним чином завірену довідку про доходи позивача [PERSON] за 2022 рік. 2.17. 13.03.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по справі №293/69/23, розгляд справи відкладено на 28.03.2023. 2.18. Ухвалою суду від 28.03.2023, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, судове засідання за клопотанням представника відповідача Пулинця Б.А. відкладено на 03.04.2023. 2.19. Ухвалою суду від 03.04.2023, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 18.04.2023. 2.20. 18.04.2023 у судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. 2.21. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, свої інтереси доручив представляти адвокату Пулинцю Б.А., який в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу визнав повністю, в іншій частині - визначення місця проживання дитини та надання дозволу на реєстрації місця проживання дитини за місцем проживання позивача, не визнав з підстав викладених у відзиві на позов. 2.22. Представник третьої особи органу опіки та піклування Черняхівської селищної ради в судове засідання не з`явився, згідно листа від 19.10.2022 просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, щодо рішення суду покладались на розсуд суду. 2.23. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. 2.24. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У судовому засіданні 18.04.2023 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 01.02.2019 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №150, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 01.02.2019 (т.1 а.с.7). 3.2. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 06.09.2019 (т.1 а.с.8). 3.3. Зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] є [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи сформованої відділом з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Голосіївської РДА від 09.11.2020 (т.1 а.с.9). 3.4. Відповідно до відомостей наданих з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1 квартал 2021 - 2 квартал 2022 року, та 3 квартал 2022 року [PERSON] щомісяця отримувала соціальні виплати при народженні дитини у розмірі 860,00грн. (т.1 а.с.21-22, т.2. а.с. 19-22). 3.5. Зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є [ADDRESS] , що стверджується довідкою виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області виданої 16.05.2022 (т.1 а.с.38). 3.6. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Черняхівської селищної ради, затвердженого відповідним рішенням від 15.07.2022 за №73, орган опіки та піклування зазначає, що [PERSON] разом із дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] створила належні умови для проживання та виховання сина: дитина має окрему мебльовану кімнату, іграшки, засоби гігієни, посезонний одяг та взуття, тому вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом із матір`ю - [PERSON] (т.1 а.с.84-85). 3.7. Згідно акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 19.07.2022 складеного у складі посадових осіб Святошинської РДА м.Києва встановлено, що [PERSON] проживає у квартирі, яку винаймає, що за адресою: [ADDRESS] , розміщена на 9 поверсі 11 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Для дитини наявна окрема кімната, у якій є двоспальне ліжко, стіл, шафа для речей (т.1 а.с.88-89). 3.8. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, за 1 квартал 2022року, відповідачу нарахована заробітна плата в Філії - Головне управління по м.Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в січні 2022 в розмірі 18589,77грн, в лютому - 35152,35 грн, в березні - 103106,15грн (т.1 а.с.135-136). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 4.2. Згідно з частиною першою статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. 4.3. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. 4.4. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 4.5. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 4.6. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (частина другої статті 115 Сімейного кодексу України). 4.7. У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 4.8. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 4.9. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. 4.10. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. 4.11. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 4.12. Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення шлюбних відносин, визначення місця проживання дитини та надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання позивача. 5.2. В ході розгляду справи встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем, посилаючись на те, що з вересня 2021 року вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільно господарство, відповідач не спілкується із дитиною. 5.3. Враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, яка бажає його припинити, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в цій частині. 5.4. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері, суд зазначає наступне. 5.5. Встановлено, що після припинення шлюбних відносин з вересня 2021 року дитина сторін - малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачкою, тобто своєю матір`ю [PERSON] , в будинку її батьків, що за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] , заперечуючи проти визначення місця проживання дитини разом із позивачем, вказує, що в інтересах дитини визначити місце проживання разом із ним в м.Києві, де дитина матиме всі можливості для навчання та розвитку. Для дитини ним створені належні умови для проживання та нормального розвитку. Він має регулярний та постійних дохід, не зловживає спиртними напоями, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Вказує, що мати дитини [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, не має самостійного регулярного заробітку та місця проживання, проживає в селі з батьками, а тому вважав, що проживання дитини разом із матір`ю в селі не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. 5.6. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. 5.7. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. 5.8. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. 5.9. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. 5.10. Отже, зважаючи на всі обставини та досліджені докази, враховуючи ставлення батьків до дитини, можливості батьків створення належних умов для її виховання, те, що після фактичного припинення шлюбних відносин сторін, малолітній [PERSON] з вересня 2021 року проживає разом із матір`ю в [ADDRESS] , яка створила належні умови для проживання, виховання та нормального розвитку дитини, піклується про дитину, займається її вихованням та розвитком, враховуючи вік дитини, яка є малолітньою її інтереси та її вікові потреби, тісний зв`язок дитини з матір`ю, а також висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Черняхівської селищної ради, суд не вбачає перешкод для визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу разом із матір`ю - [PERSON] , та вважає, що це буде відповідати інтересам дитини та буде ефективним способом захисту її прав. Суд звертає увагу, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. 5.11. Щодо тверджень відповідача про неналежного виховання дитини її матір`ю - [PERSON] , халатного ставлення до своїх обов`язків, суд ставиться критично та вважає, що такі не заслуговують на увагу, оскільки є голослівними та не підтверджуються належними доказами. 5.12. Між тим, суд зазначає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо виховання дитини і не звільняє від обов`язків щодо дитини, відтак покладання відповідальності за неналежний догляд, розвиток та виховання дитини виключно на її матір, суперечить засадам сімейного законодавства, адже батьки повинні спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї, спільно виховувати дитину, обопільно займатися її розвитком та спільно несуть за це відповідальність. Натомість, як встановлено розглядом справи, відповідач, перебуваючи у шлюбі із позивачкем та після фактичного припинення шлюбних відносин, не відвідував та не спілкувався з дитиною, надає фінансову допомогу, не рахуючись з потребами дитини. 5.13. Твердження відповідача щодо фінансової неспроможності позивача та його перевагу в фінансовому становищі, слід зазначити, що сама по собі перевага одного із батьків в матеріально-побутовому стані не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. 5.14. Вирішуючи питання про надання згоди на реєстрацію місця проживання дитини за адресою проживання позивача, суд зазначає наступне. 5.15. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. 5.16. Статтею 7 цього Закону передбачено, що декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг", або засвідчується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису нотаріуса. 5.17. Пунктами 16,17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ № 265 від 07.02.2022 р. визначено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. 5.18. Пунктом 33 цього Порядку передбачено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. 5.19. Таким чином, рішення суду яким визначене місця проживання дитини є безумовною підставою для декларування місця проживання дитини за адресою того з батьків з ким визначене місце проживання дитини, а відтак у задоволенні позовних вимог про надання дозволу на декларування місця проживання дитини за адресою проживання позивача слід відмовити. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Пунктом шостим частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, про що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначає у резолютивній частині рішення. 6.2. 01.06.2022 ухвалою суду звільнено позивача від сплати судового збору по справі за її позовом про розірвання шлюбу. Однак, 28.06.2022 під час звернення позивача до суду з заявою про збільшення позовних вимог (визначення місця проживання дитини та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини), заявлене позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору судом вирішене не було. 6.3. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 6.4. Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, у разі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Згідно ч. 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. 6.5. Таким чином, враховуючи матеріальний стан позивача, розмір судового збору за подання позову за дві вимоги: про визначення місця проживання дитини та про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за вказані позовні вимоги. 6.6. Частиною 1 статті 141 ЦПК України закріплено правило, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.7. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві задоволених судом позовні вимоги: про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини, у розмірі 1984 грн 80 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі рішення суду, а в задоволенні третьої позовної вимоги судом відмовлено.

Outcome: partial