Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Адвокатом Матвієнком В.М. подано до суду позов [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. і зареєстрованого в реєстрі за №6815 від 22.09.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 27037,14 грн таким, що не підлягає виконанню, в якому також просив стягнути понесенні судові витрати по справі та вартість правничої допомоги у сумі 5000,00 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що встановивши додаток «Дія» з відомостей розміщених на Інтернет ресурсі «Єдиний реєстр боржників» дізналася, що відносно неї державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Матійко Г.М. 15.02.22 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68643985 на підставі виконавчого документа виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за №6815 від 22.09.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошової заборгованості у розмірі 26887,14 грн за кредитним договором №657/4412ВСL1А від 25.07.2013 року, укладеним [PERSON] з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги по якому в подальшому перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а також 150,00 грн плати за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 27037,14 грн. Проте, жодних постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно, а також безпосередньо виконавчого напису на адресу позивачки не надходило, але позивачка зазначила, що дійсно у 2013 році вона отримувала кредит у ПАТ «Платинум Банк». [PERSON] \~ вважає,\~що даний\~виконавчий напис\~нотаріуса не\~підлягає виконанню,\~оскільки вчинення\~нотаріусами виконавчих\~написів можливе\~тільки на\~підставі нотаріально\~посвідчених договорів,\~але такий\~договір між\~позивачкою та\~відповідачем відсутній. Окрім цього нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, а тому відсутні будь-які правові підстави для вчинення виконавчого напису. Тому заборгованість за оспорюваним виконавчим написом не є безспірною, а виконавчий напис №6815\~від 22.02.2019\~року вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. є незаконним, у зв`язку з чим позивачка і змушена звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка та її представник не звилися, але останній подав до суду клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.п.54-55). Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до суду не з`явився також, проте завчасно надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса №6815 вчиненого 22.02.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 537,00 грн з посиланням на ч.1\~ст.142 ЦПК України, та заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, надавши до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн. Окрім цього, представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» подав до\~суду клопотання\~про врегулювання\~спору за\~участю судді. Так, відповідно ч.1\~ст.201 ЦПК України\~врегулювання спору\~за участю\~судді проводиться\~за згодою\~сторін до\~початку розгляду\~справи по\~суті,\~проте позивачка та її представник згоди на врегулювання спору за участю судді не надали та не зверталися із відповідною заявою, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося, а тому дане клопотання, згідно ст.201 ЦПК України ухвалою суду від 21.04.2023 було залишенню без задоволення. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., державний виконавець Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Матійко Г.М. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення такого (а.п.21,23). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так судом було встановлено, що 25.07.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №657/4412ВСL1А (а.п.14), що також підтверджується копією заяви/анкети позичальника №657/4412ВСL1А (а.п.15) та копією Додатку №1 графіку платежів до кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №657/4412ВСL1А (а.п.15). Згідно з копією виконавчого напису приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Остапенку Є.М.\~№6815\~від 22.09.2019\~року з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника №657/4412ВСL1А від 25.07.2013 року, укладеним [PERSON] з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги по якому в подальшому перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», була стягнута заборгованість на загальну суму 27037,14 грн (а.п.13). На підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про відкриття виконавчого провадження (а.п.17), 15.02.2022 року державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Матійко Г.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68643985 з виконання виконавчого напису №6815 від 22.09.2019 року, що підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 15.02.2023 року (а.п.17). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказаною статтею визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог цієї статті Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином на разі вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе тільки на підставі нотаріально посвідчених договорів Ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц, провадження 14-84цс19. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд не вбачає з матеріалів справи, що при вчиненні виконавчого напису №6815 від 22.02.2019 року нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, чи здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Платинум Банк», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», який зазначений у написі є безспірним, враховуючи що відповідачем було визнано позов в частині визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, то на переконання суду позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що складає 536,80 грн, сплаченого нею при поданні позову до суду відповідно до квитанції №40285890 АТ «ПУМБ» від 10.02.2023 року (а.п.1), а інші 50% судового збору, у розмірі 536,80 грн, на підставі ч.1\~ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 4-6 ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У поданій до суду заяві представник позивачки просив стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень. Судом встановлено, що 09.02.2023 між адвокатом Матвієнком В.М. та позивачкою [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, з якого вбачається, що сторони узгодили розмір гонорару адвоката, що становить 5000,00 грн (а.п.7-8). Представництво інтересів позивачки у даній справі здійснював адвокат згідно ордеру серії ВС №1046384 від 17.02.2023 року (а.п.11). Відповідно до розрахунку витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги до договору про надання юридичних послуг від 10.02.2023 року вартість оплачених послуг клієнтом вказана 6000,00 грн (а.п.10), проте в доданій розрахунковій квитанції серії ББАУ №296435 від 10.02.2023 року зазначена сума 6700,00 грн (а.п.9). З врахуванням викладеного вище, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу та розумності, беручи до уваги, що відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги, понесеної\~\~позивачкою [PERSON] у зв`язку з розглядом справи, та вважає пропорційним та співмірним зі складністю даної справи розмір такої у сумі саме 4000,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного та Закону України «Про нотаріат»\~та ст.15-16,18 ЦК України,

Outcome: approved