Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який представляє інтереси [PERSON] на підставі ордеру про надання правової допомоги від 07.02.2023 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 01 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, за актовим записом №977, судові витрати розподілити згідно вимог ЦПК. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції. Під час шлюбу у них народилися двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем, і спору з приводу їх місця проживання немає. Сімейне життя припинилося з ініціативи відповідачки, яка залишила сім`ю і проживає з іншим чоловіком в м.Хмельницький, куди виїхала з початком військових дій. Близько року сторони не проживають однією сім`єю, фактично сім`я припинила своє існування, кожен живе окремим життям, спору про майно немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують і не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, за актовим записом №977. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 01 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції). Від шлюбу сторони мають синів: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05.02.2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 17.09.2018 року виконавчим комітетом Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області) За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено,\~що сторони\~проживають окремо\~більшероку, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тобто сім`я фактично розпалась. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка до суду не з`явилася, відзиву на позов не надала, доводів позивача не спростувала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, фактично живуть окремо. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від відповідачки клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу не надходило. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved