Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-04 00:00:00

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Органу опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Борщагівської селищної ради Бучанського району, Київської області, Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського району, Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області про скасування усиновлення. Свої вимоги позивачі обгрунтували тим, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі подружжям було прийнято рішення щодо усиновлення дитини. В книзі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку 10.12.2007 р. було проведений відповідний актовий запис № 1434 про народження [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записано: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. В рішенні Виконавчого комітету Кіровської районної в м. Донецьку ради від 26.12.2007 року №689/1 зазначено, що ніхто з родичів не виявив бажання взяти опіку над [PERSON] , реєстрацію та місто проживання дитина не має. Власного майна немає. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 25.09.2008 р. заява [PERSON] та [PERSON] була задоволена. Дозволено усиновити [PERSON] , [INFO] , яка народилась в м. Донецьк, Україна. Зобов`язано відділ РАЦС Кіровського районного управління юстиції м. Донецьку в актовому записі №1434 від 10.12.2007 р. про народження [PERSON] , вчинити наступе: змінити прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » змінити на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », місце народження залишити без змін, дату народження змінити з « [INFO] на [INFO]», змінити дату актового запису про народження дитини, відомості і біологічних батьків дитини: [PERSON] та [PERSON] виключити, батьками дитини записати: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.12.2007 р. на ім`я [PERSON] , видане відділом РАЦС Кіровського РУЮ у м. Донецьку - вилучити анулювати. Таким чином, було отримано нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 12.04.2012 р. шлюб, укладений | [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] залишилась проживати разом із Позивачем [PERSON] . Сторони зважаючи на розірваний шлюб залишились у нормальних стосунках, однак матеріальним забезпеченням дитини та її вихованням займалась лише [PERSON] . В дні, коли вона перебувала на роботі, з дитиною залишалась няня. Також із задоволенням допомагали батьки Позивача, які проживали в м. Донецьк. Позивачем були створені всі необхідні умови для всебічного розвитку доньки, для її морального та фізичного зростання, отримання нових вражень та емоцій, нових знань. Так, донька займалась репетиторами, мала додаткові заняття, у разі необхідності, глибоко вивчала англійську мову. Після початку бойових дій у м. Донецьк, Позивач була вимушена покинути окуповане місто та переїхати до Київської області, де нею була придбана трьохкімнатна квартира по [ADDRESS] . В квартирі був зроблений сучасний ремонт, доньці виділена окрема кімната, обладнана всім необхідним для комфортного життя дитини (меблі у кімнату робились за особистим заказом Позивача). Доньку було направлено до приватного навчального закладу - «Європейську школу «Михаїл» І-ІІІ ступенів «Ясла - Дитячий садок», де дитина навчалась з четвертого класу. Враховуючи деяку відсталість по навчальним предметам, на прохання Позивача із донькою займались репетитори, щоб вона більше засвоювала навчальний матеріал. Окрім всього, дитина в момент відсутності матері, знаходилась під наглядом няні, яка слідкувала за [PERSON] , її харчуванням, своєчасним поверненням дитини додому, виконанням домашніх завдань, тощо. Втім, підростаючи, [PERSON] становилась більш некерованою. Самий початок незрозумілих для Позивача речей відкрився приблизно у шестирічному віці [PERSON] , коли дитина почала викрадати речі. По мірі зростання дитини така звичка стала проявляти себе дедалі глибше та більше. Так, почали пропадати кошти у няні, вчителів, знайомих. Були конкретні випадки, коли при поверненні Позивача додому, няня казала про зникнення у останньої невеликої кількості коштів. Після розмови Позивача із донькою, остання повертала кошти (як правило не всі, так як частина була витрачена на особисті нужди дитини). Були випадки, коли у дитини знаходили захованими продукти харчування, під подушкою - ніж. Розмови мами із донькою, залучення психологів та інших спеціалістів для вирішення ситуації жодних результатів не давали. Гроші та речі продовжували зникати. Єдиним не зрозумілим моментом було те, що вдома завжди були продукти, донька мала доступ до цукерок, шоколаду. Мала особистий мобільний телефон, відпочивала щонайменше двічі на рік за кордоном, мала особисту кімнату, власні речі, предмети побуту та гігієни. Щодо гігієни, і тут дівчина не виявляла бажання слідкувати за особистою гігієною. Домовитись було важко. В дні, коли позивач не допомагала збирати рюкзак до школи, [PERSON] часто забувала речі, зошити. Зі слів вчителів була не дуже зібраною. У той час, мала доволі розвинуті акторські навички, що дозволяло останній викликати у вчителів почуття жалості та співчуття. Окрім цього [PERSON] доволі часто оманювала інших, у тому числі, однокласників, які не вірячи, звертались до класного керівника. І вже після таких звернень та з`ясування обставин, виявлялось, що дитина дійсно видумала всі історії ( що над нею знущаються вдома, мама її б`є стільцем і так далі). Так, останнім часом [PERSON] почала викрадати чужі мобільні телефони. Останнього разу дівчина три дня поспіль таємно заволодівала мобільними телефонами інших осіб. Так, один був знайдений в її особистій шафі в школі, другий та третій - виявила няня, коли почула чужий дзвінок. Як виявилось, третій телефон належав дівчинці, яка разом із мамою прийшла до школи на заняття ( танці). Телефон був повернутий маленькій хазяйці. Після цього випадку [PERSON] було відраховано зі школи задля уникнення негативних ситуацій в подальшому. Окрім цього, у [PERSON] з`явилась звичка покидати кватиру та не повертатись додому. У всіх фактично випадках звертались до поліції, яка допомагала розшукувати дитину. На щастя, дівчину кожного разу знаходили. 04 червня 2021 року, залишившись вдома, [PERSON] здійснила підпал квартири. В результаті підпалу згоріла практично вся оселя. Завдяки оперативним діям перехожих, було викликано поліцію та пожежників, які потушили вогонь. Після пожежі [PERSON] та няню - [PERSON] було доставлено до відділу поліції, де працівниками були відібрані пояснення від [PERSON] (пояснення відбирались під відеозапис), яка зізналась у тому, що підпалила квартиру. В результаті підпалу квартири остання не є пригодною для подальшого життя. На даний час дитина перебуває в БО «Міжнародна Благодійна Фундація «Отчий Дім» (с. Святопетровське, вул. Центральна, 118). Позивач підтримує зв`язок із донькою, яка в останній розмові зауважила, що їм краще жити окремо. Станом на сьогодні із-за пережитих стресів позивачка [PERSON] була вимушена звернутись до лікарів, пройти лікування (відмовила ліва рука, нервовий зрив). Позивач [PERSON] , не бачив доньку фактично з моменту розірвання шлюбу, тобто фактично 10 (десять) років. Впродовж яких батько та донька не підтримували стосунків, не спілкувались та не зустрічались. Після розірвання шлюбу між позивачами, через півтора роки, позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із іншою жінкою. Після початку бойових дій на території м. Донецьк, позивач [PERSON] переїхав разом із дружиною до м. Южне Одеської області, де до даного часу там проживають. За цей час у подружжя народились дві доньки - [PERSON] , 2015 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н. Таким чином, [PERSON] станом на сьогодні має нову сім`ю, проживає в іншому місті, з донькою не спілкується взагалі, не бере участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні. Фактично, стосунки між батьком та дитиною припинились ще в далекому 2012 році, що унеможливлює та виключає їх сумісне та подальше життя. Позивач постійно намагалась сформувати нормальний та здоровий світогляд у дитині побудувати довірчі відносини між нею та донькою, робила все можливе за для того, щоб дитина позбулась неприємних звичок у вигляді викрадення речей, грошей, звички оманювати інших, однак це відбувається незалежно від волі Позивача. На це вплинути та викреслити із характеру доньки остання не в силах, так як остання не проявляє елементарної поваги, не сприймає позивачку [PERSON] , як матір, не бажає виправляти поведінку та навіть не розкаюється щодо останнього вчинку. У той же час, [PERSON] завжди мала все необхідне для комфортного та всебічної розвитку, подальшого зростання як людини, як особистості, однак намагання Позивача виявились марними. Поведінка дитини змінюється дедалі все більше у негативну сторону. Все розпочиналось із викрадення дрібних сум та продуктів, а закінчилось підпалом квартири. Позивачка [PERSON] має всі об`єктивні причини побоюватись дитину, так як невідомо який вчинок буде наступним та чи не призведе він до втрати кимось життя. У даному випадку, обставини, які залежить від її волі унеможливлюють подальше проживання дитини разом з нею. [PERSON] характеризується позитивно як з місця роботи, де обіймає посаду директора Товариства, так і за місцем навчання [PERSON] . [PERSON] любила, опікувалась донькою, робила все можливе для того, щоб дитина мала все, і навіть більше. [PERSON] відвідувала навчальний заклад, цікавилась успіхами доньки, контролювала її поведінку, брала активну участь у житті та розвитку дитини. Коли ситуації із крадіжками почали прояснятись, [PERSON] зверталась і до спеціалістів, і лікарів, психологів. Однак, всі спроби та намагання залишились без результату. На підставі вищевикладеного, позивачі просили суд скасувати усиновлення [PERSON] (код РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження: місто Донецьк, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Олександрійським МВУДМС України в Кіровоградській області 22 грудня 2015 року, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (код РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження: Донецьк, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Пролетарським РВДМ УМВС України в Донецькій області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) малолітньої [PERSON] (до усиновлення [PERSON] ), [INFO] ( до усиновлення 05.12.2007р.), місце народження: місто Донецьк, Донецька область. Малолітню [PERSON] до усиновлення [PERSON] , [INFO] (до усиновлення [INFO] ), місце народження: місто Донецьк, Донецька область, передати на опікування до служби у справах дітей та сім`ї Борщагівської селищної ради Бучанського району Київської області. Внести зміни до актового запису №1434 від 07 жовтня 2008 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку про народження [PERSON] , [INFO] , виключивши з актового запису про народження відомості: про батька - [PERSON] , про матір - [PERSON] , прізвище [PERSON] , ім`я - [PERSON] , та по-батькові - [PERSON] , дату народженн [INFO] , повернувши попередні відомості про батька - [PERSON] , про матір [PERSON] , прізвище - [PERSON] , ім`я- [PERSON] , та по-батькові - [PERSON] , число, місяць, рік народження - [INFO] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області (місцезнаходження: вул. Інститутська, 22, м.Буча, Київська область). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримала. Просила його задовольнити, з підстав, наведених у позові. Представники Органу опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з`явились. До суду направили заяву, у якій просили суд ухвалити рішення, яке буде відповідати найвищим інтересам дитини та направили висновок, у якому зазначено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Київського районного суду міста Донецьк від 25.09.2008 року останні усиновили малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі вказаного рішення суду 07.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у місті Донецьк, видано нове свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ), відповідно до якого батьками дитини зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Рішенням Київського районного суду міста Донецька від 12.04.2012 року, шлюб, між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З моменту розірвання шлюбу вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займалася мати - гр. [PERSON] . В телефонному режимі із працівником служби у справах дітей та сім`ї Бучанської райдержадміністрації - гр. [PERSON] підтвердив, що після розірвання шлюбу з гр. [PERSON] не бачив неповнолітню доньку, але іноді вони спілкувалися по телефону, останнє їх спілкування було в 2021 році. Гр. [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON] проживали в с. Чайки Бучанського району Київської області. Дитина відвідувала приватний заклад - «Європейська школа «Михаїл» І-ІІІ ступенів «Ясла-Дитячий садок». За інформацією служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області 15.06.2021 року до служби звернулась гр. [PERSON] з проханням розмістити неповнолітню доньку в реабілітаційний центр в зв`язку з складними життєвими обставинами, які зумовлені некерованою поведінкою дитини (відсутність взаєморозуміння, крадіжки, втечі з дому, підпал квартири). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області. З 23.06.2021 року по теперішній час неповнолітня [PERSON] , [INFO] , вихованка Київського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей «Отчий дім». Відповідно до психологічної довідки наданої керівництвом Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Отчий дім» неповнолітня [PERSON] , [INFO] , фізично розвинена на свій вік. Дитина загально обізнана, відповідальна до навчання, вивчає німецьку мову. Дитина емоційна, має девіантну поведінку, а саме схильна до крадіжок, часто говорить не правду. Навички самоконтролю та саморегуляції сформовані на середньому рівні. За типом темпераменту [PERSON] холерик, екстраверт, має великий рівень нейротизму. [PERSON] з мамою останній раз спілкувалася в липні 2022 року в телефонному режимі. На даний момент зв`язку з мамою не має. Дитина не проти повернутися до дому, але розуміє, що стосунків як раніше не буде, а тому прийме будь-яке рішення від мами. Думає і планує своє життя без мами. В майбутньому має бажання спілкуватися з мамою якщо вона не буде проти. З урахуванням викладеного Бучанська районна державна адміністрація Київської області залишає розгляд питання щодо скасування усиновлення [PERSON] , [INFO] , громадянами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на вирішення суду та просить ухвалити рішення з урахуванням обставин справи в найвищих інтересах дитини. Представники третіх осіб Служби у справах дітей та сім`ї Борщагівської селищної ради Бучанського району, Київської області, Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського району, Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До суду направили листи, у яких просили суд розгляд справи проводити без їх участі. У судовому засіданні була допитана у якості свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що вона знає позивачів у справі [PERSON] та [PERSON] . Вони усиновили дочку [PERSON] , яка вчинила пожежу, порізала їм меблі. Знає про те, що [PERSON] є дуже порядною людиною, проте не може більше бути матір`ю цієї дівчинки. Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 25.09.2008 року, заяву [PERSON] та [PERSON] було задоволено. Дозволено усиновити [PERSON] , [INFO] , яка народилась в м. Донецьк, Україна. Зобов`язано відділ РАЦС Кіровського районного управління юстиції м. Донецьку в актовому записі №1434 від 10.12.2007 р. про народження [PERSON] , вчинити наступе: змінити прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » змінити на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », місце народження залишити без змін, дату народження змінити з « [INFO] на [INFO]», змінити дату актового запису про народження дитини, відомості і біологічних батьків дитини: [PERSON] та [PERSON] виключити, батьками дитини записати: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.12.2007 р. на ім`я [PERSON] , видане відділом РАЦС Кіровського РУЮ у м. Донецьку - вилучити анулювати. Сторонами було отримано нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 12 квітня 2012 року між позивачами [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Прізвища сторін залишено без змін. Позивачі як на підставу скасування усиновлення вказували, що між ними та донькою [PERSON] , [INFO] , незалежно від їх волі, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання ними своїх батьківських обов`язків. Право на звернення до суду за захистом, передбачено ст. 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування від 04 листопада 2022 року за № 01.3-35/2541 щодо доцільності (недоцільності) скасування усиновлення та відповідності його інтересам дітей зазначено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Київського районного суду міста Донецьк від 25.09.2008 року останні усиновили малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі вказаного рішення суду 07.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у місті Донецьк, видано нове свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] ), відповідно до якого батьками дитини зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Рішенням Київського районного суду міста Донецька від 12.04.2012 року, шлюб, між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. З моменту розірвання шлюбу вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займалася мати - гр. [PERSON] . В телефонному режимі із працівником служби у справах дітей та сім`ї Бучанської райдержадміністрації - гр. [PERSON] підтвердив, що після розірвання шлюбу з гр. [PERSON] не бачив неповнолітню доньку, але іноді вони спілкувалися по телефону, останнє їх спілкування було в 2021 році. Гр. [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON] проживали в с. Чайки Бучанського району Київської області. Дитина відвідувала приватний заклад - «Європейська школа «Михаїл» І-ІІІ ступенів «Ясла-Дитячий садок». За інформацією служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області 15.06.2021 року до служби звернулась гр. [PERSON] з проханням розмістити неповнолітню доньку в реабілітаційний центр в зв`язку з складними життєвими обставинами, які зумовлені некерованою поведінкою дитини (відсутність взаєморозуміння, крадіжки, втечі з дому, підпал квартири). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області. З 23.06.2021 року по теперішній час неповнолітня [PERSON] , [INFO] , вихованка Київського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей «Отчий дім». Відповідно до психологічної довідки наданої керівництвом Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Отчий дім» неповнолітня [PERSON] , [INFO] , фізично розвинена на свій вік. Дитина загально обізнана, відповідальна до навчання, вивчає німецьку мову. Дитина емоційна, має девіантну поведінку, а саме схильна до крадіжок, часто говорить не правду. Навички самоконтролю та саморегуляції сформовані на середньому рівні. За типом темпераменту [PERSON] холерик, екстраверт, має великий рівень нейротизму. [PERSON] з мамою останній раз спілкувалася в липні 2022 року в телефонному режимі. На даний момент зв`язку з мамою не має. Дитина не проти повернутися до дому, але розуміє, що стосунків як раніше не буде, а тому прийме будь-яке рішення від мами. Думає і планує своє життя без мами. В майбутньому має бажання спілкуватися з мамою якщо вона не буде проти. З урахуванням викладеного Бучанська районна державна адміністрація Київської області залишає розгляд питання щодо скасування усиновлення [PERSON] , [INFO] , громадянами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на вирішення суду та просить ухвалити рішення з урахуванням обставин справи в найвищих інтересах дитини. Відповідно до статей 32, 51 Конституції України, статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом частин першої, другої та шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 204/586/20 (провадження № 61-8871св21). З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. Так, у частині першій статті 238 СК України зазначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей» від 15 лютого 2011 року № 3017-VI, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Отже, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди між усиновлювачем та усиновленим в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інші обставини, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2022 року у справі № 343/1092/20 (провадження № 61-7355св21). Отже, одним із головних критеріїв щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед на сімейному вихованні. ЄСПЛ у рішенні від 24 березня 2015 року у cправі «Zaiet vs Romania» зазначив, що поділ сім`ї є дуже серйозним втручанням, і будь-які такі заходи повинні ґрунтуватися на досить значущих і вагомих причинах не тільки в інтересах дитини, але і по відношенню до правової визначеності. Анулювання усиновлення не може бути заходом, спрямованим проти усиновленої особи. Правові положення, які регулюють усиновлення, як правило, спрямовані, в першу чергу, на захист інтересів дітей. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі належним чином оцінених доказів, суд виходить із недоведеності позивачами обставин того, що поведінка доньки [PERSON] , [INFO] , під час проживання їх в сім`ї позивачів змінилась настільки, що негативно вплинула на взаєморозуміння в сім`ї та в подальшому призвела до ускладнень стосунків між позивачами та донькою поза волею позивачів, що зробило неможливим їх спільне проживання і виконання позивачами своїх батьківських обов`язків. Встановлені у справі обставини вказують на те, що саме поведінка позивачів вплинула на їх стосунки з дітьми, зокрема [PERSON] та [PERSON] , не вчинили жодних дій для налагодження гармонійних та сімейних відносин між ними та донькою, не зверталась до фахівців за наданням допомоги їм та дитині щодо вирішення питання їх психоемоційного стану та встановлення причин негативної поведінки доньки. Тобто позивачі не сприяли вирішенню конфліктних ситуацій між ними та донькою [PERSON] , [INFO] , про які вони зазначили, звертаючись до суду із позовом про скасування усиновлення. Суд, виходить із того, що напружені відносини, які склалися між усиновлювачами і дитиною, залежали від волі усиновлювачів. При цьому єдиним способом вирішення конфлікту між усиновлювачами та донькою [PERSON] , [INFO] , було обрано звернення до суду з позовом про скасування усиновлення та до відповідного органу опіки та піклування з метою повернення дітей й влаштування їх до комунального закладу на повне державне утримання. У пунктах 103, 105 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905, визначено, що нагляд за умовами проживання і виховання усиновлених дітей, які проживають на території України, здійснюється службами у справах дітей за місцем проживання усиновлювачів до досягнення дітьми вісімнадцяти років. У разі виявлення фактів порушення прав дитини служба у справах дітей протягом місяця вживає заходів щодо їх усунення. Матеріали справи не містять доказів проведення службою у справах дітей відповідних перевірок умов проживання і виховання усиновленої позивачами дитини та здійснення відповідних заходів з проведення роботи з дітьми та усиновлювачем з метою налагодження стосунків в родині. Отже, позивачі не довели і суд не встановив неможливості виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків з підстав того, що незалежно від їх волі між позивачами та донькою склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 238 СК України, для скасування усиновлення, а саме, що між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від їх волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Такий висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду; він є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом (постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19). Надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням учасників справи, перевіривши відповідність скасування усиновлення якнайкращим інтересам дитини, суд дійшов до висновку, що скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини, а крім того не вичерпані заходи й можливості для нормалізації відносин між усиновлювачами та усиновленою дитиною. Аргументи сторони позивача про те, що розірвання шлюбу між позивачами, їхнє окреме проживання, перешкоджають реалізації батьками своїх обов`язків щодо усиновленої доньки, свідчать лише про конфлікт позивачки з колишнім чоловіком, однак не доводять обставин існування між відповідачем та донькою [PERSON] , стосунків, які роблять неможливими виконання позивачами своїх батьківських обов`язків та не свідчать про невідповідність усиновлення інтересам дитини та водночас позивачами не доведено наявність зазначених ними підстав для скасування усиновлення (ч. 1 ст. 238 СК України). Виходячи з віку усиновленої дитини, обставин за яких позивачі добровільно надали згоду на усиновлення своєї дочки [PERSON] , суд вважає, що усиновлення не суперечило інтересам дитини. Оскільки не підлягає до задоволення позовна вимога про скасування усиновлення, відсутні також і правові підстави для задоволення позовної вимоги про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, що є похідною. За даних обставин та з урахуванням інтересів дитини, заявлений позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed