Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

У січні 2022 року заявник [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що вона проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , з 1985 року як дружина і чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Вони обоє мали дітей від попередніх шлюбів. На дату, коли вони почали жити разом, перший чоловік заявника помер, [PERSON] - був розлучений. Шлюб заявник з [PERSON] не реєстрували, адже не було потреби. За час спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку, обробляли ділянку біля дому; робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту; крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з батьками заявника та родичами, заявник їздила до батьків [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , місце смерті: м. Носівка Чернігівської області. Після смерті [PERSON] заявник отримала свідоцтво про смерть та організувала похорони чоловіка. [INFO] помер син [PERSON] . [PERSON] . Для прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON] , зокрема частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 4,83 га, що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221729, посвідченого головою Носівської РДА, заявникові необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Ухвалою судді від 12 січня 2022 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 22 березня 2022 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан. Відповідно до розпорядження №2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області, яку відновлено розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 з 05 травня 2022 року. Судове засідання по справі було призначено на 21 липня 2022 року. Ухвалою суду від 21 липня 2022 року розгляд справи було відкладено до 15 вересня 2022 року за клопотанням представника заявника про відкладення розгляду справи. 15 вересня 2022 року [PERSON] до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про зміну заявлених вимог, у якій указала, що для оформлення спадщини на пай, який залишився після смерті її цивільного чоловіка і на який вона є єдиною спадкоємицею, їй потрібно встановити факт перебування на утриманні спадкодавця. Дану інформацію вона отримала на усній консультації в Носівській районній державній нотаріальній конторі. Тому, посилаючись на ст. 49 ЦПК України, заявник змінила викладені в первісній заяві вимоги, просила приєднати до матеріалів справи нову заяву про встановлення факту перебування її на утриманні [PERSON] в період часу з 1991 року до 19 жовтня 2000 та задовольнити її. У заяві зі зміненими вимогами заявник просила встановити факт, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] , у період часу з 1991 року до 19 жовтня 2000 року. Свою заяву зі зміненими вимогами заявник мотивувала тим, що вона проживала разом із [PERSON] , який помер [INFO] , з 1985 року як дружина і чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. Вони обоє мали дітей від попередніх шлюбів. На дату, коли заявник почала жити з [PERSON] , її перший чоловік помер, а [PERSON] був розлучений. Шлюб із [PERSON] заявник не реєструвала, оскільки в цьому не було потреби, оскільки вони не мали спільних дітей. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина заявник та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, обробляли земельну ділянку біля дому, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Заявник усе життя працювала санітаркою в медпункті при Держанівській сільській раді, коштів отримувала мало. У 1991 році заявникові виповнилося 55 років, вона стала пенсіонеркою, тобто непрацездатною особою, за 9 років до смерті [PERSON] . [PERSON] був 1941 року народження, тобто на п`ять років молодшим від заявника, і на дату своєї смерті не мав 60 років, тобто не досяг пенсійного віку. [PERSON] до останнього часу працював механіком в колгоспі, отримував щомісяця більшу заробітну плату, яку повністю віддавав заявникові, вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування. Зазначена допомога була для заявника постійним та основним джерелом для існування. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] заявник отримала як член сім`ї свідоцтво про смерть та організувала похорон. [INFO] помер син [PERSON] . [PERSON] . Для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , зокрема частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 4,83 га, що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221729, посвідченого головою Носівської РДА, заявникові необхідно встановити факт перебування на утриманні чоловіка. Факт перебування заявника на утриманні [PERSON] підтверджується довідками виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області про те, що [PERSON] , 1941 р. н., до дня своєї смерті проживав разом зі співмешканкою [PERSON] , 1936 р. н. за адресою: [ADDRESS] . Установлення факту перебування заявника на утриманні [PERSON] більше п`яти років має для заявника юридичні наслідки (право на спадкування), установити його іншим шляхом неможливо. Заявник також просить застосовувати всі докази, що додані нею до первісної заяви, і при вирішенні заяви зі зміненими вимогами. У судовому засіданні 21 грудня 2022 року заявник підтримала свої вимоги з підстав, викладених у заяві, просила їх задовольнити, пояснила, що вони з [PERSON] прожили разом 15 років до самої смерті [PERSON] , тримали господарство. Вона працювала санітаркою в місцевому медпункті, перебувала на утриманні [PERSON] , оскільки він був молодшим від неї, працездатним і працював у колгоспі. Вони разом обробляли присадибну ділянку, трудилися по господарству. Однак шлюб заявник з [PERSON] не зареєстрували, не було необхідності. Заповіту [PERSON] не складав, за життя отримав сертифікат на право на пай. [PERSON] мав одного сина, який наразі також уже помер. Син [PERSON] дружини та своїх дітей не мав. У судовому засіданні 21 грудня 2022 року представник заявника [PERSON] підтримала вимоги заяви про встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] та пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1985 року й до дня смерті [PERSON] [INFO] . Вони мали власних дітей від попередніх шлюбів, тому необхідності реєструвати шлюб у них не було. За 9 років до смерті [PERSON] . [PERSON] стала непрацездатною. [PERSON] працював у колгоспні в с Держанівка, також неофіційно підробляв і забезпечував сім`ю, тому [PERSON] перебувала на його утриманні. Представник заінтересованої особи Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій просила справу розглянути без участі представника міської ради, не заперечувала проти задоволення заяви, просила винести рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. Допитана в судовому засіданні 21 грудня 2022 року свідок [PERSON] дала показання, що вона працювала діловодом Держанівської сільської ради, добре знала покійного [PERSON] та добре знає [PERSON] . Свідок достовірно знає, що [PERSON] та [PERSON] близько 15 років жили разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] увесь час до самої смерті працював у колгоспі, заробляв офіційну зарплатню, крім того він був майстром «на всі руки», тому завжди заробляв додаткові кошти, роблячи на замовлення жителів села будівельні та ремонтні роботи. [PERSON] працювала санітаркою, потім вийшла на пенсію й отримувала лише пенсійні виплати, часто хворіла, тому повністю перебувала на утриманні [PERSON] . Допитана в судовому засіданні 21 грудня 2022 року свідок [PERSON] дала показання, що вона є рідною небогою [PERSON] . Свідку достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] близько 25 років жили разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] до смерті працював постійно у колгоспі, [PERSON] з 1991 року перебувала і перебуває на пенсії, отримувала та отримує тільки пенсію, іншого доходу з 1991 року не мала, паїв у неї не було. [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , бо в неї була зовсім маленька пенсія, він заробляв більше за неї, вони жили здебільшого за рахунок [PERSON] . У судове засідання 06 квітня 2023 року заявник та представник заявника [PERSON] не з`явилися, представник заявника за допомогою електронної пошти направила до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності заявника та представника заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показанням свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до вимог статті 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами частини 3 статті 294ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 5 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Судом установлено, що [INFO] в м. Носівка Чернігівської області у віці 59 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221729, виданого 20 серпня 1996 року, зареєстрованого 20 серпня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 275 (а. с. 11). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (у ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом установлено, що за життя [PERSON] заповіту складено не було, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 34). Отже, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 31) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19 січня 2022 року № 339/01-17 (а. с. 32). Згідно зі ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом віднесено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 ЦК УРСР 1963 р.) не менше одного року. Судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 705/4197/18 (провадження № 61-3116св19). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні [PERSON] у період часу з 1991 року до 19 жовтня 2000 року. Цей факт їй потрібно встановити з метою оформлення спадкових прав на майно, яке належало [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 04 червня 2021 року № 238 [PERSON] , 1941 р. н., дійсно проживав разом із [PERSON] , 1936 р. н., з 1985 року до моменту смерті ( [INFO] ), вели спільне господарство (а. с. 8). Крім того, довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 239 від 04 червня 2021 року підтверджується, що [PERSON] постійно на день смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , разом із ним була зареєстрована та проживала [PERSON] , 1936 р. н. (а. с. 9). Судом також встановлено, що спадкоємці першої або ж другої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав сина [PERSON] , який помер, не прийнявши спадщини після смерті батька, про його смерть виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області складено актовий запис № 17 від 15 травня 2020 року (а. с. 18). Із листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 08 грудня 2022 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні та з 12 листопада 1991 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не працює. Згідно з відповіддю Головного управління ДПС у Чернігівській області від 06 грудня 2022 року інформація про доходи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 1 кв. 1998 року по 4 кв. 2000 року відсутня (а. с. 69, 70). Ураховуючи вищевказані докази, суд робить висновок, що [PERSON] була непрацездатною на день смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Комунальною установою «Трудовий архів» Носівської міської ради за № 01-22/84 від 15 грудня 2022 року надано відомості з архівного фонду колгоспу ім. Шевченка, КСП ім. Шевченка, ТОВ АФ «Шевченка» с. Держанівка за 1989-2000 роки про стаж роботи [PERSON] (а. с. 72). Проаналізувавши дані відомості, суд достовірно встановив, що, починаючи з вересня 1989 року по серпень 2000 року, [PERSON] безперервно працював у вищеназваних підприємствах. Також комунальною установою «Трудовий архів» Носівської міської ради за № 01-22/85 від 15 грудня 2022 року надано відомості про заробітну плату [PERSON] з вересня 1995 року по жовтень 2000 року по колгоспу ім. Шевченка, КСП ім. Шевченка, ТОВ АФ «Шевченка» с. Держанівка (а. с. 71). Відповідно до даних відомостей сукупний розмір заробітної плати [PERSON] за останній рік до смерті (з жовтня 1999 року по жовтень 2000 року) становив 727,28 грн. У ході судового розгляду судом із Головного управління ПФУ в Чернігівській області витребувано інформацію про розмір пенсії [PERSON] з 01 вересня 1995 року по 31 жовтня 2000 року. У повідомленні Головного управління ПФУ в Чернігівській області від 06 лютого 2023 року вказано, що [PERSON] призначено пенсію за віком з 12 листопада 1991 року та наведено розмір її пенсії з 01 січня 1995 року по 01 жовтня 2000 року. Відповідно до даних відомостей сукупний розмір отриманої [PERSON] пенсії за останній рік до смерті [PERSON] (з жовтня 1999 року по жовтень 2000 року) становив 552,00 грн. Проаналізувавши сукупні відомості про отриманий [PERSON] дохід (зарплату) та отриману [PERSON] пенсію за період з 1995 року по 2000 рік, суд робить висновок, що дохід [PERSON] в загальному був більшим за пенсійні виплати, які отримувала [PERSON] . Вирішуючи вимоги заяви, суд бере до уваги офіційні відомості про розмір заробітної плати [PERSON] , про розмір пенсійних виплат, отримуваних [PERSON] , а також показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , оскільки отримувала малу пенсію, а дохід [PERSON] складався не тільки із заробітної плати, а й із додаткового заробітку від будівельних та ремонтних робіт, які він надавав на замовлення неофіційно. Суд також ураховує ту обставину, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] була непрацездатною, та на підставі досліджених у судовому засіданні доказів робить висновок, що [PERSON] дійсно перебувала на утриманні спадкодавця [PERSON] з 1991 року до дня його смерті, оскільки його допомога їй мала постійний характер, надавалася [PERSON] систематично протягом певного періоду часу, була основним джерелом засобів до існування [PERSON] , навіть попри те, що остання отримувала пенсію. Отже, суд уважає доведеним факт, про встановлення якого просить заявник, оскільки він підтверджений належними, достовірними та достатніми доказами в їх сукупності. Також судом встановлено, що заявнику в позасудовому порядку встановити вказаний факт неможливо, тому заяву необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved