Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), в якому просить стягнути з відповідача недоплачене страхове відшкодування в сумі 27 519,83 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 квітня 2017 року о 14-40 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Skoda, д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. А. Вільямса, 5, перед зміною напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Mitsubishi, д.н.з. [NUMBER] , який належить їй на праві власності, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5212536 від 14 грудня 2016 року, відповідальністю [PERSON] застрахована у ПАТ «Страхова Група «Тас». 30 травня 2017 року позивач звернулася до ПАТ «СГ «Тас» із заявою про виплату страхового відшкодування. 04 липня 2017 року їй було відшкодовано 41 103,17 грн. Разом з тим, відповідно до ремонтної калькуляції № 107 від 20 травня 2017 вартість ремонту автомобіля Mitsubishi, д.н.з. [NUMBER] , становила 64 373 грн. Крім того, 08 травня 2017 року нею було придбано автогуму, що була пошкоджена внаслідок вищевказаного ДТП, на суму 4 250 грн. З огляду на викладене, враховуючи, що вартість майнового збитку завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка настала з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з нього підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і отриманим страховим відшкодуванням, що становить 27 519,83 грн. Крім того, зазначає, що вона відчула негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт внаслідок вказаної ДТП. Була вимушена витрачати особистий та робочий час для вирішення питань, пов`язаних із захистом своїх прав, що порушило її звичний спосіб життя та спосіб життя членів її сім`ї, оскільки мають у власності та користуються лише вищевказаним автомобілем. У зв`язку з чим, вважає, що їй була завдана моральна шкода в розмірі 5 000 грн. Враховуючи вищевикладене, звернулася до суду з указаними позовом за захистом своїх порушених прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін за вищевказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 04 квітня 2023 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Правом на подання відзиву не скористався. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність учасників справи. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 10 квітня 2017 року о 14-40 год. по вул. А. Вільямса, 5 у м. Києві, сталася ДТП, зокрема, відповідач, керуючи автомобілем Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , перед зміною напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Власником пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що відповідачем не заперечувалося та не спростовано. Як вбачається з листа ПрАТ «Страхова група «Тас», на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова група «Тас» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5212536 від 14 грудня 2016 року. 30 травня 2017 року [PERSON] звернулася із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «Страхова група «Тас». 04 вересня 2017 року позивач отримала від ПрАТ «Страхова група «Тас» суму страхового відшкодування в розмірі 41 103,17 грн, з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових, що підтверджується листом ПрАТ «Страхова група «Тас» від 05 липня 2018 року. Згідно з ремонтною калькуляцією № 107 від 20 травня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 64 373 грн. Крім того, відповідно до чеку № 97 від 08 травня 2017 року позивач придбала автогуму - 1 шт. вартістю 4 250 грн для заміни пошкодженої внаслідок ДТП. Таким чином, загальна вартість ремонту автомобіля позивача у зв`язку з ДТП становить 68 623 грн. Відповідно до частини шостоїстатті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року та доказуванню не підлягає. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи викладене, оскільки, згідно з чеком № 97 від 08 травня 2017 року та ремонтною калькуляціє № 107 від 20 травня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП становить 68 623 грн, а 04 вересня 2017 року [PERSON] отримала від ПрАТ «Страхова група «Тас» суму відшкодування у розмірі 41 103,17 грн, з відповідача підлягає стягненню сума різниці між сумою матеріального збитку та сумою виплаченою позивачеві страховою компанією, тобто 68 623 грн-41 103,17 грн - 25 166 грн = 27 519,83 грн. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, то суд зазначає таке. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України) Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як вже встановлено судом, вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року та не підлягає доказуванню. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Суд враховує характер порушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, час та зусилля, які були нею витрачені для відновлення свого порушеного права, порушення її звичного способу життя у зв`язку з неможливістю користуватися автомобілем тривалий час, який є єдиним засобом пересування для всієї, що викликало у позивача відповідний психоемоційний дискомфорт та спричинило душевні переживання. Крім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. На підставі викладеного та з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума в розмірі 1 000 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи те, що доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовним вимог та про їх часткове задоволення. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частинами першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачем при зверненні до суду з указаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 799,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial