Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із указаною позовною заявою та просить стягнути із відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 38 208,41 грн. та судові витрати (судовий збір та правова допомога). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.08.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АМ/4444344, забезпечений транспортний засіб «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] . 03.02.2019 року о 20:55 год. в м. Києві по вул. в м. Києві по вул. Ак. Заболотного, ТРЦ «АРТ Mall», паркінг, мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ауді» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Ауді» д.н.з. [NUMBER] з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс №АМ/4444344. Винного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124. ч. 1 ст. 130 КУпАІІ, визнано відповідача, який керував автомобілем «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/3207/19 від 24.04.2019. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВНТЗ № АМ/4444344, на підставі страхового акту № 19.59.444434-3417 від 01.8.2019 p., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , складає 38 208,41,00 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ відшкодувало власнику «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля в сумі 38 208,41 грн. При цьому, відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму .38 208,41 грн. 14 травня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариств; додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до відповідача перейшло до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Надалі, 01.12.2021 між ФОН [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021 p.. на підставі якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги, боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 р. 29.04.2022 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі для розгляду у спрощеному порядку без виклику сторін у судове засідання. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Суд встановив, що між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4444344 від 22.08.2018, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] 03.02.2019 року о 20 годині 55 хвилин керував автомобілем «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Ак. Заболотного, ТРЦ «АРТ Mall» паркінг, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, не стійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці. Водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Відповідач [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, що вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/3207/19. Крім того, зазначеною постановою встановлено, що ДТП виникло у зв`язку із грубим порушенням [PERSON] правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВНТЗ № АМ/4444344, на підставі страхового акту № 19.59.444434-3417 від 01.8.2019 p., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Ауді» д.н.з. [NUMBER] , склав 38 208, 41 грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ відшкодувало власнику «Ауді» д.н.з. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля в сумі 38 208,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7682 від 30.08.2019 р. 14.05.2021 між ФОП [PERSON] та ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» укладено Договір № 1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] , перейшло до ФОП [PERSON] 01.12.2021 між ФОП [PERSON] , та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги № 1/1/АК від 01.12.2021 на підставі якого ФОП [PERSON] відступило, а ФОП [PERSON] прийняла права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до ФОП [PERSON] за договором про відступлення права вимоги № 1/АК від 14.05.2021. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.п. в) г) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він, зокрема, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За загальним правилом, встановленим статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене вище та положення вказаних норм, зважаючи на те, що внаслідок порушення правил дорожнього руху відповідач завдав шкоду транспортному засобу, який було застраховано, а також те, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», правонаступником якого є позивач, виплатив страхове відшкодування в розмірі 38208,41 грн. та набув право на подання регресного позову до відповідача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Як встановлено судом, 01.12.2021 року між ФОП [PERSON] , як клієнтом, та адвокатом Каплею А.С. було укладено Договір про надання правової допомоги № 2, відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги в межах спорів про стягнення заборгованості за набутими правами вимоги до боржників згідно Договору про відступлення права вимоги № 1/1/АК від 01.12.2021 року. На виконання вищевказаного Договору, представник позивача надала своєму клієнту послуги в загальному розмірі 3000 грн., які полягають у підготовці та подачі відповідної позовної заяви. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачені останньою при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного вище, положення ст. 27 Закону України «Про страхування», Ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993, 1077, 1166, 1191 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд

Outcome: approved