Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до[PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Козятинської міської ради, в якому просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 15000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що спільне життя у сторін не склалося, тому що вони різні за характером люди, мають різні погляди на життя та втратили взаємоповагу та почуття любові один до одного, а тому сторони припинили шлюбі відносини. Фактично з червня 2021 року син проживає з ним. Він має стабільний самостійний дохід, створює всі необхідні умови дляфізичного та духовного розвитку сина, піклується про його здоров`я, займається його вихованням, цікавиться його потребами та інтересами. Крім того, він на даний час здійснив надбудову житлових приміщень над гаражем та літньою кухнею з переобладнанням будівлі в житловий будинок по [ADDRESS] , де в майбутньому він буде проживати із сином. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання спільного сина. Син прив`язаний до позивача, проживання сина разом із позивачем буде відповідати його інтересам, а тому просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, підтвердили обставини наведені у заяві, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві. Зокрема вказали на те, що позивач не в змозі здійснювати дієвий батьківський контроль, якого в шістнадцятирічному віці потребує хлопець-підліток, а підставою позову є небажання позивача сплачувати аліменти. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнав та просить розгляд справи провести у його відсутність. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є його сусідом. Він жодного разу не бачив [PERSON] у нетверезому стані, знає, що він займається спортом. Позивач є відповідальним батьком, який опікується своїм сином. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є його товаришем. [PERSON] проживає з батьком, який опікується ним. [PERSON] немає шкідливих звичок та займається спортом. Батько возить сина на спортивні змагання. Неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що з появою у матері нового чоловіка вона стала менше йому приділяти уваги. З матір`ю він спілкується лише по телефону. Матеріально його забезпечує батько. Його сестри за кордоном і він з ними спілкується. Він з батьком проживає у бабусі більше року, в нього є окрема кімната та все необхідне для розвитку та навчання. На день народження йому мама переказала кошти на картку. Також переказ робить один раз в три місяці. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , а також доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.14-16). Сторони раніше перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23.04.2020 (а.с.13). На даний час неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЦНАП від 27.10.2021 та актом про місце проживання (а.с.17-18). Позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 24.05.2005 (а.с.19). Надбудова житлових приміщень над гаражем та літньою кухнею з переобладнанням будівлі в житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] , виконані власними силами [PERSON] , є закінченим будівництвом та готовим до експлуатації об`єктом (а.с.21-25). Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с.26). З доданих відповідачем до відзиву документів судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2021 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8486,28 грн. (а.с.43). За змістом положень ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 (набрала чинності для України 02.09.1991) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради Вінницької області від 24.02.2022 №5, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 18.03.2022 №79, вирішено пропонувати виконавчому комітету Козятинської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердити рішення комісії з питань захисту прав дитини, визначивши місце проживання малолітнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.135-138). До такого висновку комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради Вінницької області дійшла виходячи з того, що неповнолітній [PERSON] разом з батьком подали заяву до служби у справах дітей про те, що син бажає залишитися проживати з батьком. Частиною 2 ст. 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України №2475-VІІІ від 03.07.2018, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з цього, розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , має бути не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем (а.с.17-18). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано до суду доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати аліментів у розмірі, визначеному у позовній заяві. Однак, враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні дитини до досягнення нею повноліття, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів, але в меншому розмірі, ніж просить позивач. Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що найкращим інтересам дитини буде відповідати місце його проживання разом з батьком, а також з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі1500 грн. щомісячно, починаючи з 05.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: partial