Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-23 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що вона [INFO] помер - [PERSON] , який працював в КСП «Загнітківське» та був його членом. При цьому, після смерті останнього вона, як його дочка, є спадкоємцем за законом першої черги. Однак, не має можливості отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину внаслідок не надання правовстановлюючих документів. Водночас із цим позивач відзначає ту обставину, що не має можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ - сертифікат на земельну частку (пай) в КСП «Загнітківське» свого батька - [PERSON] , оскільки останній не був включений до списку членів КСП «Загнітківське» та не отримував сертифікат на земельну частку (пай) в КСП «Загнітківське». Позивач відзначає, що свого часу з приводу отримання документів на підтвердження права свого померлого батька на земельну частку (пай) зверталась до голови Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, але її звернення не були задоволенні, внаслідок чого вона на теперішній час не має можливості реалізувати своє право на отримання у власність земельної частки (паю) належного її померлому батьку в порядку спадкування. У зв`язку з чим повивач для захисту своїх прав змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 2,29 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП «Загнітківське» с. Загнітків Кодимського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . 02.10.2022 року ухвалою суду (а.с.31-32) позовну заяву позивача було залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви. 25.10.2022 року ухвалою суду (а.с.44-46) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, а також залучено до участі у справі Подільську районну державну адміністрацію Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та витребувано інформацію з архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області (м. Кодима). У встановлений судом строк відповідач та треті особи не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відзив на позовну заяву (відзив) та пояснення не подали. 20.01.2023 року ухвалами суду витребувано інформацію з Кодимської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області і Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, а також здійснено виклик в судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , згідно клопотання позивача задоволеного судом під час проведення підготовчого засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] підтримали позовну вимогу заявлену позивачем та просили її задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача - Кодимської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання співвідповідач бувсвоєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника відповідача від 05.04.2023 року. При цьому, раніше, відповідач подав до суду клопотання № 03-17/838 від 06.03.2023 про проведення судового розгляду без участі представника відповідача. Представник третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Подільської районної державної (військової) адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням № 6630204548060 про вручення 12.04.2023 року рекомендованого поштового відправлення № 6600001337598 із судово повісткою про виклик. При цьому, раніше, а саме 08.12.2022 року до суду поштою надійшла письмова заява Подільської РД(В)А від 18.11.2022 року № 03-17/39 про розгляд даної справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Держгеокадастру у Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням № 6507808336455 про вручення 14.04.2023 року рекомендованого поштового відправлення № 6600001337580 із судово повісткою про виклик. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини. Згідно копії посвідчення Серіїї [NUMBER] виданого управлінням Пенсійного фонду України в Кодимському районі Одеської області 02.08.2002 року (а.с.10), ним було документовано [PERSON] , 1942 року народження, який з 02.08.2002 року отримував довічно пенсію по інвалідності ІІ групи, а з 28.02.2005 року отримував довічно пенсію по інвалідності з дитинства І групи. Крім того, згідно копії довідки Серії МСЕ - № 050926 (Серії 2-18 ОБ) виданої Балтською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією 28.10.2005 року (а.с.11), [PERSON] , 1942 року народження, на підставі акту № 197 повторного огляду у МСЕК від 28.10.2005 року, було присвоєно І групу інвалідності з дитинства безстроково. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджує копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Виконкомом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області 01.05.2008 року, актовий запис № 30 (а.с.23). Після смерті [PERSON] і до встановлення факту родинних відносин з останнім позивач [PERSON] не одноразово зверталась на урядову «гарячу лінію», а саме 04.04.2017 року за № НІ - 6561192/2, 18.07.2017 року за № НІ - 5763164/4 і 13.09.2017 року за № НІ - 5763164/5, щодо позасудового вирішення питання про наявність у померлого [PERSON] права на земельну частку (пай), яке було ним набуте за життя як членом КСП «Загнітківське», але відповідні її звернення не були задоволенні, але водночас їй було рекомендовано звернутись безпосередньо до суду з метою вирішення спірного питання в судовому порядку, про що свідчить зміст копії листів-відповідей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області від 07.04.2017 року № Н - 58 угл/01-51/2 (а.с.27), від 20.07.2017 року № Н - 156 угл/04/01-51 (а.с.25) і від 15.09.2017 року № Н - 198 угл/5/01-51 (а.с.26). 25.06.2018 року листом-відповіддю відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за № 201/139-18 (а.с.8), на заяву позивача [PERSON] від 21.06.2018 року про надання інформації, останній було повідомлено, що [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області не видавався. При цьому, 29.01.2021 року листом-відповіддю відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за № 2/139-21 (а.с.9), на заяву позивача [PERSON] від 22.01.2021 року про надання інформації, останній було повідомлено, що станом на 31.12.2018 року середній розмір частки (паю) по Загнітківській сільській раді Кодимського району Одеської області колишнього КСП «Загнітківське»становить 2,29 умовних кадастрових гектарів. 16.05.2022 року Кодимським районним судом Одеської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 503/185/22, яким встановлено факт про те, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Загнітків Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області року був рідним батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Загнітків Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області, а також визначено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк 6 (шість) місяців, з моменту набрання законної сили рішенням суду, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, після смерті її рідного батька [PERSON] , померлого [INFO] . Дане рішення набрало законної сили 16.06.2022 року, про що свідчить відповідна відмітка зроблена на копії згаданого рішення (а.с.17-21). Кодимською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 216/2022, що підтверджується змістом листа-відповіді Кодимської державної нотаріальної контори від 26.08.2022 року № 379/02-14 (а.с.24). В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно -сертифікату на право на земельну частку (пай), внаслідок його неотримання спадкодавцем [PERSON] , позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що також підтверджується змістом листа-відповіді Кодимської державної нотаріальної контори від 26.08.2022 року № 379/02-14 (а.с.24). При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц). Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц). В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). В судовому засіданні, яке відбулось 22.02.2023 року, свідком [PERSON] від час його допиту було надано покази, згідно яких останній працював старшим над сторожами КСП «Загнітківське» в 2000-х роках і тоді там сторожем працював [PERSON] , який мав інвалідність та був членом КСП, але повідомити час прийняття останнього в члени КСП не зміг. В свою чергу на запитання представника позивача - [PERSON] свідок підтвердив, що [PERSON] працював сторожем КСП «Загнітківське» в період 1993-1997 років. При цьому, на задані судом питання для уточнення та з`ясування причин розбіжності в своїх показах щодо періоду роботи [PERSON] в КСП не зміг надати обґрунтованої відповіді. Також при оцінці отриманих показів суд бере до уваги похилий вік даного свідка. Таким покази даного свідка за своїм змістом є суперечливими, а тому не можуть бути використані як доказ. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу ч.5 ст. 81 ЦПК України передбачає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1-2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Водночас ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Висновки суду - щодо належності кола осіб, які брали участь у справі, та відповідача пред`явленому до нього позову: Відповідно до вимог ст. 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ІV, до повноважень сільських, селищних міських рад та районних державних адміністрацій належить розгляд заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; прийняття рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Згідно приписів ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно третього абзацу пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Аналогічної за своєю суттю висновку дотримався Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначивши в своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 610/2071/17 (провадження № 61-30642св18), що у спорах пов`язаних із паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Разом з цим вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц (провадження № 61-7892св18). Згідно змісту позовної заяви (а.с.1) правонаступником КСП «Загнітківське» є ТОВ «Загнітківське», в свою чергу згідно архівної довідки архівного відділу Подільської районної державної адміністрація Одеської області (м. Кодима) від 19.10.2022 року № 08.3-06-05/252 (а.с.42) правонаступником КСП «Загнітківське» є СТОВ «Обрій». Суд зауважує, що з метою залучення до участі у справі КСП «Загнітківське» або його правонаступника було самостійно здійснено безкоштовні запити до Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але за результатом їх виконання судом не було отримано відомостей щодо наявності в ньому реєстрації або її припинення стосовно: Колективного сільськогосподарського підприємства «Загнітківське» (КСП «Загнітківське»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Загнітківське» (ТОВ Загнітківське»), в свою чергу отримано дані про 52 окремі Сільськогосподарські товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» (СТОВ «Обрій»), які мають своє місцезнаходження в різних областях, але жодне з них не розташоване в Одеській області, зокрема в с. Загнітків Подільського (раніше Кодимський) району. Таким чином суд не вбачає можливості залучити до участі у даній справі КСП «Загнітківське» або його правонаступника за умов не встановлення їх державної реєстрації. Згідно положень пункту 6-1 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР та пунктів 1 і 2 рішення Кодимської міської ради Одеської області І сесії VІІІ скликання «Про реорганізацію Баштанківської, Будеївської, Грабівської, Загнітківської, Івашківської, Крутівської, Лабушненської, Лисогірської, Олексіївської, Петрівської, Пиріжнянської, Писарівської, Сербівської, Смолянської, Шершенецької сільських рад шляхом приєднання до Кодимської міської ради» від 08.12.2020 року № 12- VІІІ (надалі за текстом - рішення), відповідні сільські ради реорганізовані шляхом приєднання до Кодимської міської ради, внаслідок чого розпочата процедура реорганізації, а правонаступником всього майна, прав та обов`язків зазначених сільських рад вважається Кодимська міська рада. Таким чином суд вважає, що Кодимська міська рада Подільського району Одеської області, як правонаступник органу місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, є належним відповідачем у даній справі. Водночас із цим позивач [PERSON] не визначила за рахунок яких земель можуть бути задоволені її позовні вимоги, а з урахуванням цього не визначила і коло осіб, які повинні бути залучені до участі у справі. Аналогічних за змістом висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 610/2071/17 (провадження № 61-30642св18). Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ІV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, згідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ІV розпорядником невитребуваних земельних ділянок (паїв) є районна державна адміністрація. Таким чином органом, який на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області затверджував розмір паю; видавав сертифікати на право на земельну частку (пай); а також був розпорядником невитребуваних земельних ділянок (паїв) була Кодимська районна державна адміністрація Одеської області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» від 16.12.2020 року № 1635-р здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 р. № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», зокрема шляхом приєднання Кодимської райдержадміністрації до Подільської райдержадміністрації, розташованої в адміністративному центрі району, утвореного зазначеною постановою. У зв`язку з чим судом було залучено до участі у справі Подільську районну державну адміністрацію Одеської області, як правонаступника Кодимської районної державної адміністрації Одеської області. Водночас із цим сам факт незалучення відповідної районної державної адміністрації до участі в справи у якості співвідповідача не є підставою для відмови у позові (висновок зазначений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 548/900/19 (провадження № 61-17558св19). Вимог про виділення земельної ділянки із земель, які входять у розпорядження районної державної адміністрації, позивачем не заявлялись. Тому незалученням районної державної адміністрації її права не порушуються (висновок зазначений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2019 року у справі № 619/2559/17 (провадження № 61-22868св18). Відповідно до п. 13 ч. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308 (https://odeska.land.gov.ua/info/structure/), одним із основних завдань Держгеокадастру є розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеного чинним законодавством на території Одеської області. За умов наведеного та з врахуванням того, що судом при відкритті провадження було залучено до участі у справі Подільську районну державну адміністрацію Одеської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, то суд вважає, що при розгляді даної справи було залучено всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору. - щодо наявності у складі спадщини права на земельну частку (пай): Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-ІV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Однак, згідно архівної довідки архівного відділу Подільської районної державної адміністрація Одеської області (м. Кодима) від 19.10.2022 року № 08.3-06-05/252 (а.с.42), у документах фонду № Р-36 «Сільськогосподарські товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» Кодимського району Одеської області» за 1993, 1997 роки (у протоколах засідань правління та загальних зборів членів зазначеного колективного сільськогосподарського товариства), що знаходяться на зберіганні в архівному відділі Подільської райдержадміністрації (м. Кодима), жодних відомостей про прийняття на роботу, звільнення з роботи, вступ в члени чи вихід з членів КСП «Загнітківське» с. Загнітків Кодимського району Одеської області гр. [PERSON] не виявлено. Окрім того, у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області членам КСП «Загнітківське» відсутні відомості щодо видання гр. [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай); гр. [PERSON] також відсутній у переліку осіб (членів КСП «Загнітківське» - власників земельних сертифікатів), яким були видані державні акти на право власності на землю. Також згідно архівної довідки архівного відділу Подільської районної державної адміністрація Одеської області (м. Кодима) від 02.11.2022 року № 08.3-06-06/33-Т (а.с.58) з уточнюючою відповіддю на запит суду від 22.02.2023 року (а.с.124) - архівною довідкою архівного відділу Подільської районної державної адміністрація Одеської області (м. Кодима) від 28.02.2023 року № 08.3-06-06/4-Т (а.с.139), [PERSON] відсутній у списку (додатковому/уточнюючому списках) осіб (членів КСП «Загнітківське» - власників земельних сертифікатів), що був додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю виданого КСП «Загнітківське» та яким розпорядженням Кодимської райдержадміністрації за № 94 від 06.02.2004 р. «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок» були видані державні акти на право власності на землю. Також у Книгах видачі сертифікатів на земельну частку (пай) на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області членам КСП «Загнітківське» відсутні відомості щодо видання гр. [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай). Однак, позивачем суду не надано жодних відомостей про оскарження [PERSON] за свого життя невнесення його до списку осіб, що мають право на земельний пай та на видачу сертифіката. В постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 283/187/19 (провадження № 61-1965св20), від 15 червня 2021 року у справі № 743/961/20 (провадження № 61-672св21) та від 23 вересня 2021 року у справі № 563/1407/19 (провадження № 61-510св21) зазначено, що за життя не оскаржувала невнесення її до списку осіб, що мають право на земельний пай та на видачу сертифіката, та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які підтверджували б наявність у неї права на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося, то відсутні підстави для визнання за спадкоємцем права на вказаний пай у порядку спадкування. У зв`язку з вище зазначеним суд вважає, що у склад спадщини спадкодавця [PERSON] не увійшло право на земельну частку (пай) КСП «Загнітківське» оскільки останній за свого життя не набув його, а тому його спадкоємцем - позивачем [PERSON] безпідставно заявлено позовну вимогу про визнання за нею відповідного права в порядку спадкування. - щодо наявності у спадкодавця членства в КСП, як правової підстави для виникнення в нього права на земельну частку (пай), яке б могло увійти до складу його спадщини: Водночас, відповідно до пункту 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників», трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.08.2020 року у справі № 615/1717/16-ц (провадження № 61-20449св18). Аналогічна за своєю суттю позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 696/1268/16-ц (провадження № 61-7892св18). Проте, згідно архівної довідки про стаж роботи виданої сектором трудового архіву Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 18.10.2022 року № 20-20/453 (а.с.43) з уточнюючою відповіддю на запит суду від 22.02.2023 року (а.с.125) - архівною довідкою сектору трудового архіву Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 27.02.2023 року № 02-17/1 (а.с.137), за 1992-1997 роки відсутні відомості про стаж роботи [PERSON] в колгоспі ім. Леніна (КСП «Загнітківське»), СТОВ «Обрій», с. Загнітків Кодимського району Одеської області. Крім того, згідно листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.01.2023 року № 1500-0703-7/10310, [PERSON] , 1942 року народження, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на обліку не перебував. Водночас із цим, згідно відповіді Головного управління ДПС в Одеській області від 01.02.2023 року за № 1310/5/15-32-76-05 (а.с.106-107), відомості щодо [PERSON] з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період його життя до настання смерті - 29.04.2008 року отримати не виявляється за можливе через відсутність даних, які дозволяють однозначно ідентифікувати особу, а саме про його дату народження (відомий лише рік народження), РНОКПП, серію і номера паспорту, яким його було документовано за життя. В свою чергу, згідно відповіді Головного управління ДПС в Одеській області від 24.02.2023 року за № 2741/5/15-32-76-05 (а.с.136), відомості щодо [PERSON] у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відсутні, у зв`язку з тим, що реєстраційний номер облікової картки платника податків закрито, фізичну особу знято з обліку. Таким чином позивачем [PERSON] суду не надано жодних належних доказів ні про трудову діяльність [PERSON] за життя, а ні про його членство в КСП «Загнітківське». При цьому, суд звертає увагу на те, що спадкодавець [PERSON] за життя мав інвалідність з дитинства безстроково та отримував відповідну пенсію. Зазначене взагалі ставить під сумнів ту обставину, що спадкодавець [PERSON] маючи безстрокову інвалідність з дитинства протягом життя здійснював трудову діяльність, але згадана обставина пояснює причини не перебування останнього на обліку в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Водночас суд вважає, що таки докази як письмова заява [PERSON] від 03.09.2020 року, посвідчена посадовою особою Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області 03.09.2020 року (а.с.22); письмова заява [PERSON] від 27.11.2022 року, посвідчена старостою села Загнітків 30.11.2022 року; письмова заява [PERSON] без дати, посвідчена старостою села Загнітків 30.11.2022 року; [PERSON] від 27.11.2022 року, посвідчена старостою села Загнітків 30.11.2022 року; так і покази свідка [PERSON] надані ним в судовому засіданні 22.02.2023 року (а.с.118-119), не є належними доказами як роботи [PERSON] в КСП «Загнітківське» в період 1993-1997 років на посаді нічного сторожа так і його членства КСП «Загнітківське», оскільки ці обставини внаслідок своєї тривалості у часі, сталості і на сам перед правової урегульованості таких відносин мають підтверджуватись відповідними письмовими доказами, а саме записами в трудовій книжці; протоколами про прийняття в члени КСП або принаймні участі особи в засіданнях КСП, як його член; відомостями у відповідних державних реєстрах (застрахованих осіб, отриманих доходів - заробітної плати) тощо. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed