Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за постачання теплової енергії. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та, відповідно, співвласником вказаного багатоквартирного будинку. Позивач на належній правові підставі здійснює постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради № 688 від 21.10.2021 року були погоджені та введені в дію тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання на опалюваний період. Позивач належним чином виконав та продовжує виконувати свої зобов`язання щодо надання теплової енергії, надає послуги своєчасно та у повному обсязі. Разом з тим, Відповідач належним чином не виконує та не виконував у минулому свої зобов`язання по оплаті постачання теплової енергії, що і стало підставою для подання позову до суду. Ухвалою від 22.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 20.03.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечую проти позову в повному обсязі, зазначає, що надання житлово-комунальних послуг, у тому числі послуги з централізованого опалення йому надають ТОВ «Зараз-7» у відповідності до договору №34 про надання житлово-комунальних послуг від 01.03.2016 року, а тому мати борг перед компанією з якою він немає договірних стосунків він не може. 20.03.2023 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що посилання відповідача на те, що ТОВ «Зараз-7» є постачальником послуг з централізованого опалення є неспроможним і безпідставним, так як ТОВ «Зараз -7» є управителем будинку [ADDRESS] і не є суб`єктом, який надає комунальні послуги у вигляді постачання теплової енергії. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Позивач на належній правові підставі здійснює постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради № 688 від 21.10.2021 року були погоджені та введені в дію тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання на опалюваний період. Відповідність тарифів, на підставі яких Позивачем нараховується сума, що підлягає сплаті, вимогам чинного законодавства підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради № 688 від 21.10.2021 року. Наявність заборгованості по оплаті теплової енергії та її розмір підтверджується Довідкою про нарахування та оплату послуг з постачання теплової енергії станом на 30.09.2022 року. Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації по особовому рахунку відповідача, за період з 30.11.2021 року по 30.09.2022 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 19939,93 грн. За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. З огляду на ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2) винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 67,68 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити оплату житлово-комунальні послуги. У відповідності до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Крім того, як зазначено у ст.ст.76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, що містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм суд приходить до наступних висновків. Так як у ході розгляду справи було надано докази того, що позивач є постачальником теплової енергії в будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував позивачу у повному обсязі кошти за постачання теплової енергії у заявлений ним період, суд вважає доведеним факт того, що відповідач не виконує свої зобов`язання. Із матеріалів справи вбачається що між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання послуг з постачання теплової енергії, однак відповідач користується наданими позивачем послугами. Суд вважає, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Разом з тим, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по оплаті теплової енергії, що і стало підставою для подання позову до суду. Згідно даних бухгалтерського обліку та інформації по особовому рахунку відповідача, за період з 30.11.2021 року по 30.09.2022 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 19939,93 грн. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу УРСР, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплу енергію. Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ Управляюча Компанія «Зараз-5» суми заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 19939,93 грн. Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 625, ЦК України, ст.ст. 2, 7, 9, 20, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: approved