Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-18 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та заінтересованої особи. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його проживання на території України станом на 24.08.1991. Заява обґрунтована тим, що він народився [INFO] у м. Первомайськ Луганської області, реєстрація його народження здійснювалась відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області. Вироком Димитривського міського суду Донецької області [PERSON] був засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяці, де також зазначено дату його народження, а також адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . З метою отримання паспорту [PERSON] звернувся до Коломийського відділу ДМС України в Івано-Франківській області, проте йому повернуто матеріали для виготовлення паспорту, оскільки ним не подано документу, що підтверджує факт проживання на території України станом на 24.08.1991, за відсутності вказаного документа подається рішення суду про встановлення факту проживання. Оскільки м. Первомайськ Луганської області з 2014 року перебуває під окупацією рф, отримати будь-яку інформацію про місце проживання та реєстрації [PERSON] не можливо. Оскільки надати документи, необхідні для підтвердження факту проживання на території України станом на 24.08.1991, а одним із документів може бути відповідне рішення суду, заявник вважає за необхідне встановити відповідний факт шляхом звернення до суду. Заінтересованою особою було надано письмові пояснення, в яких зазначено, що встановлення належності до громадянства України стосується осіб, які станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991 не досягли повноліття і батьки яких як громадяни колишнього СРСР постійно проживали на території України. Для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991 не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками подає серед іншого один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991 батьків (одного з них) особи, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала; копії паспортів батьків громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991. Згідно даних ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області Головня О.С. зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. У заінтересованої особи немає документів та відомостей, які б підтверджували постійне проживання заявника в Україні станом на 24.08.1991. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.03.2023 відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , якого за його клопотанням звільнено від сплати судового збору. Витребувано за клопотанням заявника у Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції витяг з актового запису про народження №46 від 16.01.1988 складеного на [PERSON] . За клопотанням заявника витребувано у Державної міграційної служби інформацію про місце реєстрації [PERSON] з моменту народження і по дату відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 30.03.2023 витребувано у Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про подружжя, актовий запис №189 від 20.06.1986, складений Первомайським міським відділом ЗАГС Луганської області на [PERSON] та [PERSON] , витребувано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] . Витребувано у Міністерства освіти і науки України відомості щодо отримання [PERSON] освіти. Заявник [PERSON] під час судового розгляду пояснив, що він народився у м. Первомайськ Луганської області та проживав постійно там до 2012 року, закінчивши середню школу в 2004 році. Паспорт в 16 років ним отримано не було, не отримував він його і пізніше. Його батьки розлучились і мати вийшла заміж вдруге. На сьогоднішній день у нього зв?язку з матір`ю немає, оскільки вона проживає на окупованій території, жодні документи, які б давали можливість підтвердити його громадянство також відсутні. Представник заявника просила суд заяву задовольнити з підстав зазначених у ній, оскільки [PERSON] позбавлений іншої можливості підтвердити факт свого проживання на території України станом на 24.08.1991, що у свою чергу позбавляє його права на отримання документа задля засвідчення приналежності до громадянства. Представник заінтересованої особи підтримала надані ними письмові пояснення, додатково зазначивши, що у разі встановлення відомостей про громадянства батьків [PERSON] станом на 24.08.1991, останній вважається таким, що є громадянином України, проте наведене з урахуванням обсягу досліджених судом доказів можливо засвідчити лише рішенням суду. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження від 25.05.2022 серія [NUMBER] , виданого Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області [PERSON] народився [INFO] , місце народження м. Первомайськ, Луганська область, про що 16.01.1988 складено відповідний актовий запис №46. Батьки [PERSON] та [PERSON] (громадянка України). Згідно вироку Димитрівського міського суду Донецької області від 18.12.2019 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено із урахуванням правил ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі. Коломийським відділом Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області 02.11.2022 повернуто матеріали для виготовлення паспорта засудженому [PERSON] , оскільки заявником не подано документ, що підтверджує факт проживання на території України станом на 24.08.1991. Адміністрацією Держприкордонслужби не надано інформації про перетинання державного кордону України у період з 22.12.1987 по 22.12.2005 [PERSON] (відповідь від 31.01.2023 на адвокатський запит №6 від 25.01.2023). За наявною ДМС інформацією відомостей про реєстрацію місця проживання [PERSON] не встановлено (відповідь Державної міграційної служби від 01.02.2023 №6.2-1011/2-23). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00038889693 від 16.03.2023, а саме актового запису №46 від 16.01.1988 на [PERSON] , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області, вбачається наступне: « [PERSON] народився [INFO] у м. Первомайськ, Луганської області. Батько [PERSON] , [INFO] ; мати [PERSON] . Підставою для запису відомостей про батька є свідоцтво про шлюб, актовий запис №189 від 20.06.1986, складений Первомайським міським відділом ЗАГС». Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 06.04.2023 №00039165265 « [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий Первомайським МВВС 17.03.1978), зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , виданий Первомайським МВВС 22.04.1980) 20.06.1986, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції в Луганській області складено актовий запис №189». За відомостями, які містить повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу від 18.04.2023 №00039306986 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області складено 25.10.1994 актовий запис №329 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , підстав розірвання шлюбу рішення Первомайського народного суду від 10.10.1994, громадянство [PERSON] Україна. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 06.04.2023 №00039165514 « [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Первомайським МВ УМВС України в Луганській області 29.11.2001), зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , 03.11.2006, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції в Луганській області складено актовий запис №276». Згідно відповіді Департаменту правового забезпечення Міністерства освіти і науки України від 17.04.2023 №14.1/140-23 за даними Реєстру суб`єктів освітньої діяльності Єдиної державної електронної бази з питань освіти, [PERSON] отримано свідоцтво про базову загальну середню освіту, серія [NUMBER] , виданого Загальноосвітньою середньою школою І-ІІІ ступенів №30 управління освіти Первомайського міськвиконкому Луганської області 21.06.2004. ІV. Оцінка Суду. У ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у ч. 1 ст. 8, ст. 21, ч. 1 ст. 24 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991, зазначені у п. 2 з 13.11.1991 (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (.24.08.1991) або набрання чинності Законом України від 08.10.1991 №1636-ХІІ «Про громадянство України» (13.11.1991). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п?яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991; постійного проживання дитини на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв?язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо (позиції висловлені неодноразово у постановах Верховного Суду від 21.02.2019 справа №511/2223/16-ц, від 15.01.2020 справа №362/6564/17, від 12.02.20202 справа №198/552/18, від 19.02.2020 справа №199/8389/18, від 08.04.2020 справа №654/3462/17). Отже, на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України. Відповідно до підпункту «а» п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 №215/2001, (далі Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 або проживання в Україні за станом на 13.11.1991. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24.08.1991 постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 (підпункт «в» п. 8 Порядку). Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №522/20494/18 (провадження №61-6498св20), від 05.04.2021 у справі №523/14707/19 (провадження №61-16116св20). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 сь. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так з досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] народився на території Луганської області, яка станом на 24.08.1991 належала до території України. Мати заявника [PERSON] станом на 1994 року була громадянкою України, про що свідчить актовий запис про розірвання шлюбу між батьками заявника, який у свою чергу в 2004 році закінчив загальноосвітню школу та отримав документ відповідного зразка. Наведені факти у своїй сукупності та взаємозв`язку дають можливість дійти висновку про те, що [PERSON] будучи неповнолітнім станом на 24.08.1991 проживав зі своїми батьками на території України і мати, якого після 24.08.1991 була зареєстрована як громадянка України, що у свою чергу надає можливість встановити відповідний факт, метою якого для [PERSON] підтвердження громадянства України.

Outcome: approved