Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

14.08.2019р. до Малиновського районного суду м.Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганна Олександрівна, Юридичний департамент Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача та скасування державної реєстрації посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначала, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 жовтня 1979 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-С-1175. Згідно довідки від 14.03.2002 р. № 1065 та довідки-характеристики від 14.03.2002 р. № 1065-доп., виданої КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальної частки у домоволодінні по [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] належить частка домоволодіння. Квартира [ADDRESS] (позначена в технічному паспорті під літ.»А»), яка складається з коридору 1-1 площею 6,1 кв.м., кухні 1-2 площею 11,2 кв.м., житлової 1-3 площею 15,9 кв.м., сараю 1-4 площею 10,2 кв.м., що складає 6/100 часток домоволодіння); квартира [ADDRESS] (позначена в технічному паспорті під літ.»В»), що складається з коридору 2-1 площею 4,7 кв.м., кухні 2-2 площею 13,5 кв.м., житлова 2-3 площею 16,3 кв.м., що складає 16/100 часток домоволодіння; квартира [ADDRESS] (позначена в технічному паспорті під літ.»Г», що складається з коридору 3-1 площею 8,9 кв.м., кухні 3-2 площею 9,5 кв.м., житлової 3-3 площею 12,6 кв.м., що складає 12/100 часток домоволодіння. Відповідно до договору дарування від 21.03.2002 р. [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 16/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке в цілому складається з трьох житлових будинків «А,В,Г», загальною площею 101,8 кв.м. та надвірних споруд «Б, Д, Е» - сараїв, «Ж» - вбиральні», № 1,2 огородження, І мостіння, розташовані на земельній ділянці розміром 841 кв.м. Право власності [PERSON] , зареєстровано в КП «ОМБІТ та РОН» на 16/100 частку під № 142доп.- стор. 140- р № 4376. 29.08.2012р. [PERSON] подарувала [PERSON] 12/100 часток зазначеного домоволодіння. 21.05.2009 р. [PERSON] склала заповіт на користь позивача. Позивач зазначала, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , їй належала квартира [ADDRESS] , що складало 6/100 частин домоволодіння. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з наявністю рішення суду про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] вважає, що це рішення є підробленим, оскільки такого рішення Малиноваьким районним судом м.Одеси не приймалося. Після звернення до поліції з`ясовано, що 18.07.2007р. [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON] , який 08.10.2007р. продав її [PERSON] , яка 28.01.2016р. продала зазначену квартиру [PERSON] . На підставі зазначеного, прокуратурою Малиновського району м. Одеси порушено кримінальну справу. При цьому позивач зауважує, що за договором купівлі-продажу [PERSON] збільшила загальну площу квартири із 43,4кв.м. до 52,7кв.м., проте нового об`єкту сворено не було, про що свідчить технічний паспорт від 15.11.2012р. Зважаючи на те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не набули законного права власності на квартиру, то вони і не мали права нею розпоряджатися і у позивача, як спадкоємиці за заповітом, є усі підстави та права звернутися до суду за захистом свого права на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] , але вибула з її володіння не з її волі. Посилаючись на вищевикладене, просила витребувати з [PERSON] на її користь квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого пятою Одеською державною нотаріальною конторою від 23 жовтня 1979 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-С-1175; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28.01.2016р. під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 832280151101 за індексним номером 27983781, внесеним приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. та стягнути судові витрати. В подальшому позивач подала заяву про зміну предмету позову, в якій крім іншого зазначала, що інша частина вказаного домоволодіння належала [PERSON] . Між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , після смерті якої [PERSON] отримала у спадок частину домоволодіння [ADDRESS] , було розділено в натурі конкретні окремі житлові приміщення, що підтверджується довідкою-характеристикою ОМБТІ №912 від 23.06.1981р. щодо належності [PERSON] в порядку користування житлових приміщень, позначених на плані технічного паспорту літерами «А», «В», «Г» домоволодіння [ADDRESS] і таким чином відповідно до діючого на той час законодавства спільна часткова власність припинилася. Позивач 28.02.2017р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , позначену в технічному паспорті під літерою «В», а у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , позначену в технічному паспорті під літерою «А», було відмовлено, оскільки квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] . Представник позивача в останнє судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву про слухання справи у відсутності позивача та її представника. В попередніх судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник [PERSON] - адвокат Кварацхелія М.Г. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, вказуючи при цьому, що ні [PERSON] , ні позивач не набули права власності на квартиру [ADDRESS] , належних та допустимих доказів ні позивачем, ні її представником не надано і, крім того просив застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності. Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22.01.2020р. за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] . Представник [PERSON] - адвокат Богатова М.А. у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що квартира [ADDRESS] на день смерті [PERSON] не перебувала у її власності, що підтверджується рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р. Квартира [ADDRESS] є новим об`єктом нерухомого майна. Якщо позивач вважає, що об`єкт збудований на місці старого (спадкового) майна, то захист її права в порядку, передбаченому ст. 1166 і 1192 ЦК України. Всі істотні умови договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] було виконано, право власності зареєстровано в реєстрі. Позивач не довів, що майно вибуло з володіння позивача не з її волі, а також, що 6/100 часток домоволодіння є одним і тим самим об`єктом, що і квартира [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 02.03.2020р. за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] , яка в судове засідання не з`явилася, сповіщалася за зазначеною адресою. Надала суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просила справу за її відсутності. Представник [PERSON] - адвокат Лук`ян С.Г. в останнє судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. В попередніх засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] також надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. В судове засідданя [PERSON] не з`явилася. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Інші учасники справи до суду не з`явилися, сповіщалися за вказаними в матеріалах справи адресами. В матеріалах справи наявний лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. про слухання справи у її відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 жовтня 1979 року, виданого п`ятою Одеською нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстрованого в реєстрі за № З-С-1175. (т. 1 а.с. 8) Згідно довідки від 14.03.2002 р. № 1065 та довідки-характеристики від 14.03.2002 р. № 1065-доп., виданої КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальної частки у домоволодінні по [ADDRESS] вказано, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] належить частка домоволодіння. Квартира [ADDRESS] складається з коридору 1-1 площею 6,1 кв.м., кухні 1-2 площею 11,2 кв.м., житлової 1-3 площею 15,9 кв.м., сараю 1-4 площею 10,2 кв.м. (літ. А вартістю 2180 грн.), що складає 6/100 часток домоволодіння); квартира [ADDRESS] складається з коридору 2-1 площею 4,7 кв.м., кухні 2-2 площею 13,5 кв.м., житлової 2-3 площею 16,3 кв.м. (літ. В вартістю 5576 грн.), що складає 16/100 часток домоволодіння; квартира [ADDRESS] в літ. «Г»: коридор 3-1 площею 8,9 кв.м., кухня 3-2 площею 9,5 кв.м., житлова 3-3 площею 12,6 кв.м. (вартістю 4258 грн.), що складає 12/100 часток домоволодіння. (т. 1 а.с. 14, т.3 а.с.81). Згідно ст.ст.316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до договору дарування від 21.03.2002 р. [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 16/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яке в цілому складається з трьох житлових будинків «А,В,Г», загальною площею 101,8 кв.м. та надвірних споруд «Б, Д, Е» - сараїв, «Ж» - вбиральні», № 1,2 огородження, І мостіння, розташовані на земельній ділянці розміром 841 кв.м. Право власності [PERSON] , зареєстровано в КП «ОМБІТ та РОН» на 16/100 частку під № 142доп.- стор. 140- р № 4376. (т.1. а.с.15) 26.12.2006 року у КП «ОМБТІ та РОН» в книзі № 619 пр-12 за № 631 було зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року (справа №2-8494/06). Відповідно до довідок архіву Малиновського районного суду м. Одеси така справа судом не розглядалася і рішення не приймалося. (т. 1 а.с. 29-30, т.2 а.с.202зворот., т.3 а.с 36) 18 липня 2007 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив зазначену квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. і зареєстрованого у КП «ОМБТІ та РОН». (т.1 а.с.31, т.2 а.с.13-14) 08 жовтня 2007 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. і зареєстрованого у КП «ОМБТІ та РОН» 13 листопада 2007 року. (т.1 а.с.32, т.2 а.с.31, 58-59) Згідно ст.ст.328, 330, 334 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2008 р., серед іншого, визнані недійсними договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 14.03.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , договір дарування цієї квартири між [PERSON] і [PERSON] та за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] . (т. 2 а.с. 160-162) 05.06.2008 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову [PERSON] заначила, що є власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] в цьому будинку, а з 2006 року власницею у вказаному будинку стала відповідачка [PERSON] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року, яке судом не приймалося. У березні 2009 року [PERSON] остаточно уточнила вимоги і звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах дітей, про визнання договорів про відчуження нерухомого майна недійсними, визнання за нею права власності на спірну квартиру та усунення перешкод у користуванні власністю - спірною квартирою, шляхом виселення з неї [PERSON] з дітьми без надання іншого житла. Ці вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що після звернення до суду з позовом їй стало відомо, що відповідачка [PERSON] з метою уникнення відповідальності за шахрайське придбання майна 18 липня 2007 року продала квартиру [ADDRESS] відповідачу [PERSON] за 10 435 грн., який в квартиру не вселявся. Через три місяці, 08 жовтня 2007 року, він продав спірну квартиру відповідачці [PERSON] за 422 483 грн., яка вселилася в неї з неповнолітніми дітьми. Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 215 ч. 2, 216, 386, 392 ЦК України, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити. 18 серпня 2008 року прокурор Малиновського району м. Одеси звернувся до суду з заявою про вступ у справу в інтересах позивачки [PERSON] , яка є особою похилого віку, учасником війни та не може самостійно захистити свої права та інтереси у суді. Представник прокуратури просив суд первісний позов задовольнити і відмовити у задоволенні зустрічного позову, зазначивши в своїх поясненнях, що позивачка за зустрічним позовом [PERSON] набула права власності на спірну квартиру [ADDRESS] на підставі підробленого рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2006 року незаконно, тому вона не мала права розпоряджуватися вказаною квартирою. Права позивачки [PERSON] порушені і підлягають судовому захисту. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.12.2009 року позов [PERSON] задоволений, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Суд визнав недійсними договір купівлі-продажу від 18 липня 2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , та договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , визнав за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та усунув [PERSON] перешкоди в користуванні власністю - вказаною квартирою, шляхом виселення з цієї квартири [PERSON] і членів її сім`ї. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р., яке набрало законної сили, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2009 року змінено й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання угод про відчуження нерухомого майна недійсними, визнання права власності і усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житла, відмовлено, в іншій частині щодо відмови у задоволенні зустрічних вимог про визнання договорів купівлі-продажу спірної квартири дійсними, рішення суду першої інстанції залишено без змін. (т. 3 а.с. 5-8) Цим рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р. встановлені наступні обставини. [PERSON] на праві спільної часткової власності належало 34/100 частин будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 жовтня 1979 року. У її фактичному користуванні знаходилися приміщення в літ. "А" - 1-1 коридору площею 6, 1 кв.м., 1-2 кухні пл. 11, 2 кв.м., 1-3 жилого пл. 15, 9 кв.м., 1-4 сараю пл. 10, 2 кв.м., в літ. "В" - 2-1 коридору пл. 4, 7 кв.м., 2-2 кухні пл. 13, 5 кв.м., 2-3 жилого пл. 16, 3 кв.м., в літ. "Г" - 3-1 коридору пл. 8, 9 кв.м., 3-2 кухні пл. 9, 5 кв.м. та 3-3 жилого пл. 12, 6 кв.м. Співвласниками вказаного будинку були [PERSON] , якій належить 1/2 частка будинку, та [PERSON] , якій належить 16/40 часток будинку. Вказані частки у праві власності співвласників будинку зареєстровані у КП «ОМБТІ та РОН», як ідеальні, а не як квартири. Спірна двокімнатна квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , яка набула право власності на квартиру на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року. Після придбання квартири у [PERSON] [PERSON] з двома дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , вселилися у вказану квартиру, зареєструвалися й проживають у неї до теперішнього часу. [INFO] у неї народилася дочка [PERSON] . Висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира [ADDRESS] загальною площею 52, 7 кв.м. належала на праві власності позивачці [PERSON] не відповідає фактичним обставинам справи. [PERSON] належали в літ. "А" приміщення жилою площею 15, 9 кв.м. і загальною площею 43, 4 кв.м., а спірна квартира [ADDRESS] а складається з двох жилих приміщень площею 24, 6 кв.м. і має загальну площу 52, 7 кв.м. Вказаним рішенням апеляційного суду також встановлено, що фактично приміщення в літ. "А" було реконструйовано відповідачкою [PERSON] , що підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема, листом голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 липня 2007 року про те, що приміщення будівлі (флігеля) було знищено і була збудована нова будівля. Деякий час позивачка [PERSON] в будинку не проживала і дозволила тимчасове проживання знайомим. Співвласниками вказаного будинку є [PERSON] , якої належить 1/2 частка будинку, та [PERSON] , якій належить 16/40 часток будинку. Вказані частки у праві власності співвласників будинку зареєстровані у КП "ОМБТІ та РОН", як ідеальні, а не як квартири. Відмовляючи у позовних вимогах про визнання угод купівлі-продажу спірної квартири недійсними, суд апеляційної інстанції виходив з того, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до ч. 4 і 5 ст. ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Крім того, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] до Малиновської райадміністрації ОМР від 12.07.2017р., в якій вона зазначала, що її власність - флігель за адресою: [ADDRESS] було зруйновано начальником експлуатаційної ділянки №1 та збудовано інший об`єкт, а також відповідь Малиновської райадміністрації ОМР від 24.07.2017р., в якій зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення суду від 22.11.2006р . (т.3 а.с.206, 207) 21.05.2009 р. [PERSON] підписала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 3-1314 і посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г., яким заповіла [PERSON] все майно і все те, що на день смерті буде їй належати. (т. 1 а.с. 16) Згідно договору дарування від 29.08.2012 р. [PERSON] подарувала [PERSON] 12/100 часток домоволодіння під [ADDRESS] , про що зазначено на свідоцтві про право на спадщину на ім`я [PERSON] ( т. 1 а.с. 9, т.2 а.с.180 зворот.) 28.01.2016 р. [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON] , який зареєстрував своє право власності на неї (№ запису 13043238). (т.1 а.с.34-35, т. 2 а.с. 22-23) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (актовий запис № 8104). (т. 1 а.с. 22) Із заявою про прийняття спадщини 26.11.2014 р. № 839 та 27.02.2017 р. № 211 в Другу одеську державну нотаріальну контору звернулась [PERSON] , внаслідок чого заведено спадкову справу № 351/2014. (т. 2 а.с. 142-188) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.06.2017 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кв. [ADDRESS] з причин ненадання правовстановлюючих документів про належність вказаної квартири спадкодавцеві. (т. 1 а.с. 23) 28.02.2017 р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, квартиру [ADDRESS] , яка складається з житлової кімнати загальною площею - 32,2 кв.м. (т. 3 а.с.173) З Витягу з ЄРДР № 12018161470001544 від 21.07.2018 р. видно, що заявником [PERSON] подано заяву за фактом використання завідомо підробленого документу невстановленою особою, правова кваліфікація правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України. 05.03.2019 р. вищевказані діяння перекваліфіковано на ч. 3 ст. 190 КК України. (т. 1 а.с. 25-26.) Йдеться про рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року, яким за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] . (т.1 а.с.24-25) 07.10.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яку було уточнено, у якій вона просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 18.07.2007 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О., за реєстровим № 5113; зобов`язати [PERSON] привести 6/100 частин у вигляді квартири 1 «А» (1 А, 1-а) домоволодіння [ADDRESS] в первісний стан шляхом перебудови; визнати за [PERSON] право власності на 6/100 частин домоволодіння у вигляді квартири [ADDRESS] . За заявою позивача, позовну заяву [PERSON] про зобов`язання [PERSON] привести 6/100 частин у вигляді квартири [ADDRESS] в первісний стан шляхом перебудови залишено без розгляду. (справа №521/16619/19) Сторонами не оспорюється, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 15.06.2021р. (справа №521/16619/19), яке набрало законної сили 15.03.2023р., у задоволенні позовних вимог відмовлено. (т.5 а.с.156-165). У цьому рішенні також є посилання на рішення апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р., про яке зазначалося вище. Суд критично ставиться до довідки від 14.03.2002 р. № 1065 та довідки-характеристики від 14.03.2002 р. № 1065-доп., виданої КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальної частки у домоволодінні по [ADDRESS] , оскільки якщо підрахувати всі зазначені в ній частки вказаного домоволодіння то загальна їх сума становить 34/100 частки домоволодіння а не частка, яка належала померлій [PERSON] . Щодо посилань представника позивача на той факт, що між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказане домоволодіння розділено в натурі та у зв`язку з цим спільна часткова власність припинилася суд зазначає наступне. Представник позивача на підтвердження свої доводів посилається на акт ОМБТІ від 18 червня 1981р. про фактичний порядок користування приміщеннями домоволодіння [ADDRESS] , який підписаний [PERSON] та піднаймачами квартир [ADDRESS] . Суд при цьому зазначає, що цей акт було складено після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить лист Козятинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 18.02.2020р. (т.3 а.с.242, 246, т.4 а.с.65) Що стосується акту ОБТІ від серпня 1976р. про фактичний порядок користування приміщеннями домоволодіння [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] то цей акт також підписаний тільки [PERSON] та квартирантами, оскільки [PERSON] на той час вже померла. (т.6 а.с.19) Суд критично ставиться до вказаних актів та інших доказів на підтвердження порядку користування житловими приміщеннями домоволодіння [ADDRESS] так як у відповідності до ст.118 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на момент складання зазначених актів, угода про порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного учасника спільної часткової власності має бути нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, однак вказані умови сторонами виконані не були, і крім того, ні довідка-характеристика, ні технічна докуменитація не являються правовстановлюючими документами на об`єкт нерухомого майна. Допитаний у судовому засіданні свідок позивача [PERSON] , який є сином позивача, пояснив, що [PERSON] знав з 1965р., вона племінниця [PERSON] . Власниками будинку [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] , а потім [PERSON] та [PERSON] , їм належало по 50% будинку. У будинку було 7 квартир, 8 та 9 були нежитлові, між 1 та 2 квартирою була господарська квартира, де знаходилося вугілля. Власникам належало по 4 квартири, номерів у цих квартир не було, [PERSON] проживала у 1-й квартирі, це була фасадна квартира, після її смерті там проживала [PERSON] . Наприкінці 2005-2006р.р. [PERSON] скаржилася, що її у двір будинку не пускають, оскільки були змінені замки у воротах. У першій квартирі було 3 вікна, два виходило у двір, там жили квартиранти та йшло будівництво. Флігелем, який був житловим та у якому було дві кімнати, [PERSON] називала сарай між 1-ю та 2-ю квартирою, там зберігався інвентар. Після того, як там почалося будівництво, свідка у двір не пустили. Свідок зазначав, що проживав за адресою: [ADDRESS] з 1957р. до осені 1974р., потім періодично приїзджав до Одеси, в 2006-2007р.р. по [ADDRESS] він не проживав і зі слів [PERSON] йому відомо, що відбувалося в будинку [ADDRESS] та що у неї в 2003 році відібрали усі квартири. В 2003р. свідок не бачив за вказаною адресою ніяких зруйнованих приміщень та сміття. Між першою та другою квартирами була звичайна двокімнатна квартира, яка була нежитлова, в ній було опалення, до неї добудували гараж, яким користується позивачем, а сараєм користується він. Інший свідок позивача [PERSON] зазначала, що в 2006-2007р.р. разом з позивачем намагалися зайти у двір будинку [ADDRESS] , так як ворота були зачинені. Свідок будівництва у дворі не бачила, однак там де жила сімя [PERSON] та [PERSON] , прізвища їх вона не знає, були змінені приміщення, а саме на вулицю стало виходити два вікна, за цими приміщеннями добудували начеб-то щось схоже на веранду. Свідок не знає, якою саме квартирою користувалася [PERSON] , однак знає, що це були звичайні квартири в жилому стані, руйнувань не було, але [PERSON] в 2010-2014р.р. їй казала, що там щось добудовують та перебудовують. Свідок пояснила, що у будинку [ADDRESS] у дворі є 4-5 квартир. Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача [PERSON] , яка тривалий час проживає по сусідству зі спірною квартирою, зазначала, що [PERSON] в 2006 р. її брату здала в оренду квартиру [ADDRESS] , який винаймав її років три, свідок постійно до нього ходила і бачила, щоб пройти до третьої квартири, потрібно було пройти через першу квартиру, яка була повністю зруйнована років три, в ній була одна несуча стіна та прилегла до неї задня, вікна були забиті дошками, дверей не було, в ній ніхто не проживав. За одне літо квартира [ADDRESS] була перебудована. Свідок відповідача [PERSON] , яка працювала майстром ЖЕК № 1, показала, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] постійно не проживала, здаючи належні їй квартири різним наймачам. З часом квартира [ADDRESS] була фактично зіпсована та зруйнована, вікна забиті, в ній була тільки одна фасадна стіна, покрівлі не було, на її місці була купа сміття. В подальшому квартира [ADDRESS] була повністю перебудована, однак хто робив у ній ремонт свідку не відомо. У своїй уточненій позовній заяві позивач зазначає, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири. Відповідно до ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 р. у справі №521/16619/19 призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу для надання висновків з таких питань, зокрема: 3)Чи входила спірна квартира [ADDRESS] у склад приміщень квартири [ADDRESS] відповідно до планів технічних паспортів від 13 вересня 1979 року та 22 лютого 2002 року? 4)Чи є спірна квартира [ADDRESS] новим об`єктом нерухомого майна? Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 045/2020 від 10.11.2020 р., виконаного судовим експертом Скибінською Т.М. та додаткових пояснень від 15.02.2021 р. № 028 судового експерта Скибінської Т.М., після її допиту у судовому засіданні, частково надано відповідь на питання № 1, надати відповіді на питання № 2, 3, 4 не надалося можливим. Позивачем не доведено, що 6/100 часток спірного домоволодіння та квартира [ADDRESS] є одним і тим самим об`єктом, співвласником якого є [PERSON] . Крім того, не доведено, що квартира [ADDRESS] а жилою площею 24, 6 кв.м. загальною площею 52, 7 кв.м. належала [PERSON] , а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині витребування майна. Що стосується позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , зареєстровану за [PERSON] в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28.01.2016р. під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 832280151101 за індексним номером 27983781, внесеним приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. суд також прийшов до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, оскільки ці вимоги є безпідставними. Суд не застосовує до позовних вимог строк позовної давності, оскільки відмовляє у задоволенні позову по суті. У відповідності до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд, з урахуванням вищевикладеного, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, заходи забезпечення позову, застосовні ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28 серпня 2019 року у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] підлягають скасуванню. Адвокат Домбровська М.А., яка представляє інтереси [PERSON] , зробила заяву про подання доказів про розмір судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Outcome: dismissed