Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-16 00:00:00

13.11.2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради як органу опіки та піклування, що діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про народження дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Наказом управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради від 04.10.2011 року № 38, дитина - [PERSON] , [INFO] та наказом управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради від 23.10.2011 року № 30, дитина - [PERSON] , [INFO] , взяті на облік, як діти, які опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати вихованням та утриманням дітей займається в неповній мірі, не створює належних умов для проживання дітей. З 30.05.2018 року по 28.11.2018 року сім`я [PERSON] знаходиться під супроводом ЦСССДМ з метою подолання складних життєвих обставин й на теперішній час продовжуються роботи за соціальною картою сім`ї. Працівниками поліції на [PERSON] подано до суду адміністративний протокол з матеріалами справи по ст.184 КУпАП. Оскільки мати не займається виховання дітей, в них відсутні належні умови для проживання та харчування, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де буде виховуватись дитина. Ухвалою суду від 14.11.2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 02.02.2021 року справу прийнято до розгляду цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження, з призначення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 23.03.2021 року залучено до участі у справі правонаступником позивача Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, адміністрацію Шевченківського району Дніпровської міської ради. Ухвалою суду від 07.06.2021 року виключено управління-службу у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з числа третіх осіб та закрито підготовче провадження по справі з призначення справи до розгляду по суті. Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що відсутні підстави для позбавлення її батьківських прав, оскільки вона забезпечує належні умови для проживання та виховання дітей. Позивачем надано до суду відповідь на відзив [PERSON] , в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила. Що відповідач представників органів опіки та соціальних служб не до місця проживання дітей не пускає. Змоги поспілкуватись з дітьми не надає. Відношення до виконання батьківських обов`язків за час розгляду справи не змінила. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що суд не може позбавити її батьківських прав, оскільки вона є вільною людиною, про що повідомила суспільство на ресурсі YouTube та жодних договорів з суддею чи судом не укладала, тому заперечує повноваження суду вирішувати позов. Зазначила, що за дітьми доглядає та виховує. У зв`язку з тим, що її дітей було викрадено невідомими особами для жебракування, молодша дитина через стрес не розмовляє. Працівників поліції та соціальних служб не допускає до дітей, тому що вони також намагались викрасти її дітей. Старша дитина навчається та виконує домашні завдання однак не може навчатись онлайн тому, що навчальний заклад не забезпечив її ноутбуком. Також, було підписано декларацію з сімейним лікарем, однак через те, що лікар відмовився лікувати та оглядати дітей молодша дитина потрапила до лікарні, однак жодних медичних документів їй у лікарні та сімейний лікар не надали. Зауважила, що вважає батька дітей живим, а свідоцтво про смерть він підробив для ухилення від боргів. Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серія № [NUMBER] , виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.06.2011 року та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серія № [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.10.2018 року їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Батько дітей [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.06.2018 року. Наказом управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради від 04.10.2011 року № 38, дитина - [PERSON] , [INFO] та наказом управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у м.Дніпрі ради від 23.10.2011 року № 30, дитина - [PERSON] , [INFO] , взяті на облік, як діти, які опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати вихованням та утриманням дітей займається в неповній мірі, не створює належних умов для проживання дітей. З 30.05.2018 року по 28.11.2018 року сім`я [PERSON] знаходиться під супроводом ЦСССДМ з метою подолання складних життєвих обставин. Працівниками поліції на [PERSON] подано до суду адміністративний протокол з матеріалами справи по ст.184 КУпАП. Спеціалістами управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради неодноразово здійснювалися виходи за місцем мешкання сім`ї, про що складені відповідні акти, а саме від 23.10.2018 року, від 12.02.2019 року, від 15.03.2019 року, від 30.09.2019 року, від 17.02.2020 року, в яких зазначено, що умови проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] незадовільні, квартира захаращена різними речами, брудно, бігають таргани, в кімнаті відсутній простір, балкон заповнений речами, виходу до нього не має, провітрювання в квартирі не здійснюється. З кожним разом відвідуванням працівниками управління умови значно погіршуються. Перебування дітей в таких умовах несе загрозу здоров`ю та життю дітей. На зауваження працівників управління, щодо необхідності прибирання та належного догляду за дітьми, їх гігієни, харчування реагує агресивно. Відповідно до висновку Шевченківської районної у місті Дніпрі ради № 13/15-182 від 11.11.2019 року, орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи у суді відповідач подавала клопотання про зобов`язання позивача обстежити житлово-побутові умови проживання дітей. Разом з цим, згідно наданих у судовому засіданні пояснень представником позивача та відповідачем, остання відмовилась допускати працівників адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради для перевірки умов проживання дітей. Згідно відповіді Дніпровського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради 14.10.2022 року здійснено вихід за місцем мешкання [PERSON] , вона не допустила членів комісії до житлового приміщення. Наявні в матеріалах справи докази на підтвердження позовних вимог (акти, листи, відповіді) суб`єктів соціального захисту дітей, навчального закладу та закладів охорони здоров`я, підтверджують неналежні умови проживання дітей, які загрожують життю та здоров`ю дітей, а також те, що дочка - [PERSON] не забезпечена канцелярським приладдям, не вміє читати, не знає букв, для дитини не створено умов для здобуття освіти. Син - [PERSON] має затримку психомоторного розвитку та відставання у рості. Діти не забезпечені одягом відповідного віку та статі, всі речі та одяг у занедбаному стані та брудні. Діти не розвиваються відповідно до свого віку, скуті на контакт не йдуть. Надані відповідачем акти обстеження умов проживання суд не може прийняти як належні та допустимі докази, оскільки вони складені не уповноваженими особами, доказів того, особи, які їх підписали є сусідами відповідача не надано. У відповідності до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 цього Кодексу відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до ст. 156 СК України неповнолітні батьки мають такі ж права та обов`язки щодо дитини, як і повнолітні батьки, і можуть здійснювати їх самостійно. Відповідно до вимог п.2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, має, зокрема, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У відповідності до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до частини другої статті 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з вимогами ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, а також те, що під час розгляду справи встановлено, що відповідач всіляко ухиляється від перевірки умов проживання дітей, доказів на підтвердження забезпечення належних умов проживання дітей, виховання та піклування про їх здоров`я не надала, суд приходить до висновку про доведеність факту ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками відносно дітей, тому вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідає інтересам дітей та захистить їх права. З урахуванням відсутності у суду інформації про знаходження на утриманні у відповідача інших осіб та наявності перешкод для надання матеріальної допомоги на утримання дітей за станом здоров`я, чому не надано спростування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де буде виховуватись діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved