Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що починаючи з 2019 року підтримував стосунки із відповідачкою, яка офіційно перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час перебування у шлюбі відповідачка народила троє дітей: синів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сімейне життя у відповідачів не склалося і останні роки шлюб носив формальний характер. Рішенням суду від 27 жовтня 2021 року шлюб між відповідачами розірвано. Відповідачка під час вагітності третьою дитиною та після її народження не повідомляла його про те, що батьком дитини є він. Однак після розірвання шлюбу, в жовтні 2021 року, вона повідомила його, що батьком народженої нею третьої дитини є саме він. З того часу вони почали проживати разом у фактичних шлюбних відносинах, він піклується про дитину, хоче встановити своє батьківство щодо малолітнього сина. Батьком [PERSON] , який народився [INFO] , записаний [PERSON] , який на момент народження дитини був офіційним чоловіком відповідачки. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав та просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Додатково вказав, що на даний час вони з матір`ю дитини проживають у фактичних шлюбних відносинах, він піклується про дитину, займається його вихованням та утриманням. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнала та підтвердила, що батьком народженого нею сина [PERSON] є позивач. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у попередньому судовому засіданні заявлений позов визнав, не заперечив проти визнання позивача батьком [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2014 року. За час перебування в шлюбі [PERSON] народила трьох дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей записаний відповідач [PERSON] . Подружнє життя не склалося і рішенням Богородчанського районного суду від 27 жовтня 2021 року шлюб між відповідачами розірвано і після розірвання шлюбу відповідачка та позивач почали проживати спільно як подружжя. Ще перебуваючи у зареєстрованому шлюбі відповідачка [PERSON] підтримувала стосунки із позивачем і після народження третьої дитини, сина [PERSON] , вона повідомила, що батьком дитини є позивач. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved