Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, свої вимоги мотивує тим, що 07.02.2004 року вона уклала шлюб з [PERSON] , громадянином Молдови. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління м. Донецька, актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Їх зареєстроване місце проживання в Україні: [ADDRESS] , але в 2014 році вони переїхали на постійне проживання до м. Конотоп, в 2016 році отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Після одруження, чоловік отримав посвідку на постійне проживання в Україні, яку в 2014 року обміняв на посвідку нового зразку за номером [NUMBER] . У вказаній посвідці по досягненню чоловіком 45 річного віку потрібно було замінити фотографію, але через початок повномасштабної війни чоловік цього не зробив, внаслідок чого посвідку вилучено під час перетинання кордону. На даний час для отримання нової посвідки на постійне проживання в Україні виникла потреба підтвердити шлюб між ними, але через втрату оригіналу свідоцтва про шлюб це неможливо. Отримати відомості з державного реєстру також неможливо, оскільки шлюб реєструвався в м. Донецьк, який з 2014 року знаходиться на території проведення антитерористочної операції, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Поновити актовий запис про шлюб на підставі наявних у неї копій документів неможливо. Таким чином, виникла необхідність встановити факт реєстрації шлюбу в судовому порядку. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа Конотопський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі її представника, не заперечує щодо заявлених вимог, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 20). Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 577/4887/16-ц, вважає, що позов підлягає задоволенню. Ч. 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Із заявою можуть звернутися особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення може породжувати юридичні наслідки. Такими особами можуть бути: особи, стосовно яких був здійснений реєстраційний запис, члени їх сім`ї; спадкоємці померлих. Предметом встановлення факту реєстрації шлюбу у суді є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦС не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги та за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦС відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації шлюбу. Із заявою про порушення справи можуть звернутись особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу може продовжувати юридичні наслідки. Згідно ч. 1 ст. 12 вказаного Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. До заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу можуть додаватися такі документи та докази: довідка архіву органів РАЦСу, що підтверджує факт втрати у цих органах запису, та висновок районного (міського) відділу (бюро) РАЦСу про відмову в поновленні запису акта цивільного стану; докази, що підтверджують наявність цього юридичного факту (документи, акти, листи ділового та особистого характеру, які містять інформацію про реєстрацію шлюбу (довідку архіву РАЦСу про те, що актовий запис втрачено, довідки церковних архівів та інших установ, які реєстрували шлюб, виписку з паспорта, в яких є відмітка (штамп) про реєстрацію чи розірвання шлюбу, документи ділового характеру (анкети, особові справи), свідоцтва про народження дітей, актові записи про народження дітей, домові книги, показання свідків щодо факту реєстрації шлюбу, інші документи, які містять інформацію про реєстрацію шлюбу). Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року звернутає увагу суддів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 10 вказаної Постанови визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. В пункті 18 Постанови зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у судах першої інстанції" № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] вбачається, що громадянин Молдови [PERSON] , [INFO] , одружився 07.02.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління м. Донецька з громадянкою України [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 3). З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 5). З копії протоколу про вилучення документів від 21.05.2022 року вбачається, що начальником 3-ї групи прикордонної служби " [INFO] ",

Outcome: approved