Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 87750 грн. 00 коп. основного боргу, 14625 грн. 00 коп. штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбаченого умовами договору позики, 13101 грн. 08 коп. інфляційних збитків та 2517 грн. 10 коп. 3% річних, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1179 грн. 94 коп. В обґрунтування позовних вимог вказано наступне. 06.10.2018 року позивач передала відповідачу у борг 3000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.05.2022 року складає 87750 грн. 00 коп. На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідач надала письмову розписку. Згідно даного договору позики відповідач зобов`язалась повернути борг у сумі 500,00 доларів США до 20.03.2019 року, а 2500,00 доларів до 20.09.2019 року. У вказані строки відповідач позику не повернула, а запропонувала продовжити їй строк користування грошовими коштами. За згодою сторін новий строк повернення позики було встановлено до 04.06.2021 року. При цьому у разі неповернення грошових коштів у строк, відповідач повинна сплатити штраф у сумі 500,00 доларів США. На підтвердження даних домовленостей відповідач надала розписку від 28.05.2021 року. В обумовлений строк відповідач грошові кошти не повернула та 08.09.2021 року написала розписку, в якій підтвердила факт отримання грошових коштів у борг, строки повернення, які були обумовлені у попередніх розписках та підтвердила наявність за нею заборгованості по сумі боргу та факт несплати штрафу. Крім несплаченої суми боргу та суми штрафу, позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховані інфляційні збитки та 3% річних. Позивач та її представник до суду не з`явились, представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, а також просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00 коп. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, до суду не з`явилась, заяв не надала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, відповідно до розписки від 06.10.2018 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] 3000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути: 500,00 доларів США в строк до 20.03.2019 року; 2500,00 доларів США в строк до 20.09.2019 року (а.с.8). Розпискою від 28.05.2021 року відповідач підтвердила наявність несплаченого позивачу боргу у розмірі 3000,00 доларів США, зобов`язалась сплатити суму боргу до 04.06.2021 року, а також зазначила, що у разі несплати суми боргу у строк, сума боргу збільшиться на 500,00 доларів США (а.с.10). 08.09.2021 року [PERSON] надала розписку, в якій підтвердила факт отримання 06.10.2018 року від [PERSON] у борг грошових коштів, які зобов`язалась повернути: 500,00 доларів США в строк до 20.03.2019 року та 2500,00 доларів США в строк до 20.09.2019 року. Також в цій же розписці відповідач підтвердила, що у зв`язку із невиконанням взятих зобов`язань з повернення грошових коштів в обумовлені строки, відповідно до розписки від 28.05.2021 року вона повинна сплатити також 500,00 доларів США у якості штрафу (а.с.9). Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-63 цс13 (постанова від 18.03.2013 року), яка є обов`язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, судом установлено, що відповідач свого зобов`язання за договором позики від 06.10.2018 року не виконала, грошові кошти у строк та в порядку, передбаченому цим договором, а також відповідно до змін строку повернення грошових коштів та суми штрафу згідно розписки від 28.05.2021 року, позивачеві не повернула. Таким чином, суд вважає доведеними позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за розпискою, а також погоджується із її розміром. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих сум інфляційних збитків та 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~ст. 625 ЦК України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) зазначила, що передбачене ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 3000,00 доларів США + 500,00 доларів США штраф, згідно розписки від 28.05.2021 року, що разом складає 3500,00 доларів США. Кошти відповідачем не повернуті. Таким чином, кошти у сумі 3500,00 доларів США є простроченою сумою заборгованості, від яких повинні визначатися 3% річних у відповідності до положень\~ст. 625 ЦК України. Отже, 3% річних розраховуються за формулою: сума боргу х 3%/365 х кількість днів прострочення виконання зобов`язання. Кількість днів прострочення невиконання зобов`язання за розпискою від 28.05.2021 року за період з 05.06.2021 року по 20.05.2022 року (дата звернення до суду із даною позовною заявою) складає 350 днів. Таким чином, 3% річних дорівнюють: 3500,00 доларів США х 3%/365 х 350 = 100,68 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.05.2022 року складає 100,68 доларів США х 29 грн. 25 коп. = 2944 грн. 89 коп. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, відтак вважає за доцільне задовольнити вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми у межах заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 2517 грн. 10 коп. Крім того, беручи до уваги, що предметом укладеного між сторонами договору позики є грошові кошти, виражені в іноземній валюті, а саме у доларах США, вимогу про стягнення індексу інфляції суд вважає необґрунтованою, оскільки норми ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц та у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі №130/2604/18. Отже, виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1048 грн. 93 коп., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5333 грн. 80 коп. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial