Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом у зв`язку з розпадом сім`ї, що є підставою для розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що сімейне життя між нею та відповідачем останнім часом почало погіршувалося через різні погляди на життя та виховання дітей. Через це виникають конфлікти. Через погіршені відносини подружжя почало проживати окремо. Позивачка не веде з відповідачем спільного господарства. В кінцевому результаті все це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спілкування між нею та відповідачем зводиться виключно до побутових потреб та питань виховання синів. У позивачки відсутні почуття любові та поваги до чоловіка, а тому подальше збереження сім`ї вважає неможливим, що суперечить її інтересам. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та категорично наполягала на його задоволенні. Пояснила, що вони з відповідачем не проживають як сім`я вже тривалий час та не ведуть спільного господарства. Між ними виникають сварки та постійні приниження. За її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ствердила, що надання строку на примирення не виправило б стан шлюбних відносин, а тому збереження сім`ї вважала неможливим. Відповідач позов не визнав та наполягав на збереженні сім`ї подружжя, яке могло б відбутися за сплином часу. Просив час для примирення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 11 листопада 2011 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1703 Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про їх народження. Як встановлено з пояснень сторін по справі, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року сторонам надавався строк для примирення терміном на один місяць, однак останні примирення так і не досягли, коли справа знаходиться на розгляді в суді з вересня 2022 року. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Представник позивача та позивачка подали до суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності та повідомили, що за наданий строк для примирення відповідачем не вчинені жодні дії для примирення. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач після строку для примирення в судове засідання призначене на 07 квітня 2023 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд позбавлений можливості повторно відкласти розгляд справи в межах строку визначеного ст. 210 ЦПК України, коли відповідач та його представник надали свої пояснення суду, а тому вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача в загальному порядку. За таких умов під час судового розгляду судом вжито заходи до примирення подружжя, й з огляду на позицію позивачки суд переконався в неможливості і нездійсненності такого примирення. Відтак, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя й збереження сім`ї є неможливим та інтересам позивачки не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved