Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-12 00:00:00

У березні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 11 квітня 2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який первісно встановив у розмірі 2 000 грн. та в подальшому неодноразово змінював, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 36 % річних від суми заборгованості. З 01 січня 2013 року розмір процентів зменшено до 30 % річних, з 01 вересня 2014 року розмір процентів збільшено до 34,8 % річних, з 01 квітня 2015 року - до 43,2 % річних, з 15 січня 2020 року - зменшено до 42 % річних, з 01 серпня 2020 року - до 40,8 % річних. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати проценти в подвійному розмірі. Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 14 лютого 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 36 021,04 грн., в тому числі: - заборгованість за простроченим кредитом - 28 980,91 грн.; - заборгованість за простроченими процентами - 7 040,13 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його зареєстрованого проживання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 11 квітня 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (на час розгляду справи - АТ КБ «ПриватБанк») уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили його умови. Договір складається із заяви позичальника про видачу кредиту, а також підписаної позичальником довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 09 червня 2008 року. Також 05 травня 2021 року позичальником підписано паспорт кредитування. Згідно вказаних документів, відповідач був ознайомлений, підтвердив свою обізнаність та погодження з зазначеними у довідці, паспорті та встановленими банком тарифами за кредитними продуктами, в тому числі тарифами за укладеним ним кредитним договором (а.с. 18, 19, 20-36). Відповідно до заяви позичальника банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який первісно встановив у розмірі 2 000 грн. та в подальшому неодноразово змінював. Згідно довідки про умови кредитування [PERSON] зобов`язався щомісячно (до 25 числа місяця, наступного за звітним) повертати банку 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. від залишку боргу та щомісячно сплачувати проценти у розмірі 3 % на місяць (36 % річних) від суми залишку заборгованості за кредитом. Згідно паспорту кредитування від 05 травня 2021 року відповідач погодився з умовами про щомісячне повернення 5 % від заборгованості за кредитом, але не менше 100 грн., а в разі прострочення платежу - 10 % від заборгованості за кредитом, але не менше 100 грн., а також про щомісячну сплату процентів за користування кредитними коштами - 0,00001 % річних (у межах пільгового періоду) та 40,8 % річних за межами пільгового періоду. Також, згідно паспорту, в разі невиконання позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту останній зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 81,6 % річних. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 14 лютого 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 36 021,04 грн., в тому числі: - заборгованість за простроченим кредитом - 28 980,91 грн.; - заборгованість за простроченими процентами - 7 040,13 грн. Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальника, не спростована в судовому засіданні, жодною зі сторін не надано альтернативного розрахунку, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 2 684 грн. судового збору.

Outcome: approved