Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-17 00:00:00

20 червня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищевказаною позовною заявою відповідно до якої просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки в розмірі 31 049,38 грн., витрати транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 3000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000, 00 грн. та судовий збір - 992,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 вересня 2021 року о 15-00 годині [PERSON] керував автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак « [NUMBER] » по пр-ту Гагаріна, біля будинку №17 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в той час водій автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] відчинивши двері, не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з його автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження,а [PERSON] порушила п.15.13 ПДР України. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.01.2022, скасовано постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2021 у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та закрито провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст.. 38 КУпАП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди й ушкодження належного позивачу автомобіля, останньому заподіяно матеріальні збитки на суму 52 908,25 грн., які становлять вартість відновлювального ремонту автомобіля, що підтверджується висновком експертного товарно-транспортного дослідження судового експерта Рейнюка О.В. № 41/22 від 25.03.2022 року. Відповідач викликалася експертом до експертної установи, однак на виклики не реагувала. Транспортний засіб відповідача застрахований у Страховій компанії «АRХ» та 11 травня 2022 року [PERSON] звернувся з заявою про страхове відшкодування до вказаної страхової компанії, якою було визначено та сплачено останньому страхове відшкодування в розмірі 21 858,87 грн. Таким чином, невідшкодована сума завданої шкоди складає різницю завданих збитків в розмірі 31 049, 38 грн. Таким чином неправомірними діями відповідача було завдано матеріальної шкоди в розмірі 31 049,38 грн., яку позивач просить стягнути на його користь, а також 3000 грн. витрат транспортно-товарознавчого дослідження. Окрім матеріальних збитків [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка виражалась в переживаннях за ушкоджений автомобіль, позивач знаходився в негативному емоційно-психологічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросло в моральні страждання. Стан морального дискомфорту гнітить тривалий період часу. Все це вплинуло на його відносини і нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими. Пошкоджений автомобіль останній використовував для потреб сім`ї, однак у зв`язку із протиправними діями відповідача позивач позбавлений права користування транспортним засобом. Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й істотними для нього, моральну шкоду оцінює в 15000,00 грн. Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровсько області від 11 серпня 2022 року цивільну справу №216/1952/22 передано за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.57-58). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2022 року справу передано у провадження судді Ковтун Н.Г. (а.с.61) Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с.62). Відповідач, яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористалася своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву. Третя особа будучи повідомленою про розгляд справи, пояснень до суду не надали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Позивач є власником транспорного засобу "«Toyota Camry», державний номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу сері [NUMBER] (а.с. 4). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.01.2022, скасовано постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2021 у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та закрито провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст.. 38 КУпАП. (а.с. 3-7). За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експертного дослідження від 25.03.2022 з додатками до нього вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "«Toyota Camry», державний номерний знак « [NUMBER] », ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 52 908, 25 грн. (а.с.13-45). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля " Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , на час виникнення ДТП, була застрахована у Страховій компанія «АRХ», яка сплатила останньому страхове відшкодування в розмірі 21 858,87 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Отже, позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року по справі № 477/2154/16-ц (61-19561св18). Таким чином, розмір фактичного завданого позивачу матеріального збитку (52 908,25) перевищує розмір страхового відшкодування (21 858,87 грн.) на 31 049,38 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована 17.07.1997р.). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.) Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Внаслідок ДТП позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у моральних стражданнях у зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу, позивач тривалий час був позбавлена можливості користуватися своїм автомобілем, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням засад рівності, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. Щодо стягнення витрат за проведення автотоварознавчої експертизи від 25.03.2022 року , суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги з наступних підстав. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Враховуючи те, що автотоварознавча експертиза від 25.03.2022 проведена поза межами розгляду вказаної справи, і замовником її не є жодна зі сторін у справі, витрати на її проведення не відносяться до судових витрат у даній цивільній справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 714,91грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial